ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2026 року м. Кропивницький

справа № 941/1436/25

провадження № 22-ц/4809/422/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Мурашка С. І., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2025 року у складі головуючого судді Колесник С. І.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову, заяви і ухвали суду першої інстанції.

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача починаючи з дати подання позовної заяви і до повноліття дитини.

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

28 жовтня 2025 року до Петрівського районного суду Кіровоградської області від імені ОСОБА_1 шляхом направлення засобами поштового зв`язку надійшла заява, в якій позивачка просила прийняти відмову від позову та закрити провадження по справі №941/1436/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину. У вказаній заяві зазначено, що скориставшись правом, передбаченим п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України позивачка відмовляється від позову у зв`язку з добровільною сплатою коштів на утримання дитини відповідачем. Вказано про те, що наслідки відмови від позову та наслідки закриття провадження у справі, передбачені ч.3 ст. 256 ЦПК України їй зрозумілі та відомі (а.с.28).

Ухвалою Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2025 року закрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, місцевий суд виснував, що позивачка скористалась своїм правом на відмову від позову шляхом подачі відповідної заяви. Оскільки судом не встановлено підстав для не прийняття такої заяви про відмову від позову та закриття провадження у справі, суд першої інстанції вважав, що заява підлягає задоволенню, а провадження у справі закриттю.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

ОСОБА_1 подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування ухвали Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2025 року та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обґрунтування позивачка вказує, що позовну заяву подала в установленому законом порядку з додержанням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України, в письмовій формі з оригінальним підписом. В заяві зазначила своє місце реєстрації, місце проживання, а також засоби зв`язку: телефон та адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_2 09 жовтня 2025 року судом було постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначення справи до судового розгляду на 09 годину 30 хвилин 10 листопада 2025 року. Зазначила, що сама виховує дитину віком 2 років і через певні обставини не змогла прибути в призначену дату в судове засідання. Заяву про відкладення слухання справи чи про слухання справи без її участі не писала. Не зважаючи на це, 10 листопада 2025 року судом винесено ухвалу про закриття провадження у справі. Підставою для закриття провадження у справі зазначено, що, нібито, позивачка 28 жовтня 2025 року звернулась до суду з заявою про відмову від позову та закриття провадження по справі. Також нібито своєю заявою просила суд справу розглянути без її участі.

Позивачка стверджує, що ця інформація жодним чином не відповідає дійсності. Так, у телефонному режимі вона дізналась, що суд на електронну пошту отримав електронного листа, в якому нібито містилась її заява. На підставі цієї заяви і було прийнято рішення. З якої саме адреси прийшла ця заява її не повідомили. Звернувшись зі скаргою до голови суду про безпідставне долучення до матеріалів неналежно оформленого документу вона отримала відповідь, що заява надійшла поштою в паперовому вигляді. З якої адреси надійшла ця заява, у відповіді зазначено не було.

Заявниця наголосила, що свої адресу реєстрації, адресу для листування та електронну адресу зазначила в позовній заяві. З цих адрес вона не відправляла ніяких листів, заяв чи будь-яких інших документів чи інформації стосовно даної справи про стягнення аліментів на утримання дитини.

Крім того, вказала, що від позову не відмовлялась і не просила закрити провадження у справі. Якщо такі заяви надійшли до суду, то вони є неправдивими та підробленими, подані невідомими їй особами. Інформація викладена в них не відповідає дійсності та її волевиявленню.

Враховуючи неприязні стосунки з колишнім чоловіком, брехливі відомості, які він надавав і надає про неї до суду при розгляді інших судових справ (позов про розірвання шлюбу, справа № 201/1262/25, та позов про виключення відомостей з актового запису про народження дитини, справа № 941/1235/25) позивачка впевнена, що заяву про закриття провадження у справі від її імені міг подати саме він, або за попередньою домовленістю, треті особи.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано, що згідно ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду ухвали суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідач ОСОБА_2 належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, що підтверджується довідкою про доставку судової повістки до його електронного кабінету (а.с.81).

Частиною 2 статті 372 ЦПК України передбачено, що неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Клопотання, подані учасниками справи під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

08 січня 2026 року засобами поштового зв`язку від ОСОБА_1 до Кропивницького апеляційного суду надійшло клопотання про відмову від апеляційної скарги. Згідно поданого клопотання остання просила закрити апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Петрівського районного суду Кіровоградської області у даній справі (а.с.72-76).

Проте, в судовому засіданні 05 лютого 2026 року позивачка заперечила подання вказаного клопотання та свій підпис на ньому.

Враховуючи такі заперечення, колегія суддів залишила без розгляду вказане клопотання.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції - скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями пункту 5 частини третьої статті 2 ЦПК України однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність.

Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначають спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до частини першої, третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Позивачка подала апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції у даній справі про закриття провадження, зазначаючи про те, що не подавала до суду заяву про відмову від позову, а також те, що така заява подана невідомими їй особами, свій підпис на цій заяві категорично заперечила.

Колегія судді вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про відмову від позову, в якій вказала, що відмовляється від позовних вимог до ОСОБА_2 та просить закрити провадження у справі. При цьому у заяві зазначено, що наслідки відмови від позову та закриття провадження у справі їй відомі та зрозумілі (а.с.28).

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Згідно з частиною другою статті 256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Отже, відмова від позову є одностороннім вільним волевиявлення позивача шляхом здійснення процесуальної дії, спрямованої на завершення розгляду судом справи. У разі подання позивачем такої заяви суд зобов`язаний перевірити, чи відповідає подана заява дійсній волі позивача та роз`яснити позивачу наслідки вчинення такої дії.

Порядок вирішення заяви про відмову від позову регулюється зазначеними вище нормами цивільно-процесуального законодавства.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що з огляду на вагомість процесуальних та матеріально-правових наслідків відмови від позову у вигляді неможливості звернутися до суду з тотожним позовом вдруге, складністю однозначно ідентифікувати при власноручному підписі особу-підписанта, а також з метою запобігання вчинення іншими особами умисних дискредитуючих дій, обов`язковою передумовою прийняття такої відмови судом є роз`яснення сторонам наслідків відповідних процесуальних дій, а також ретельної/якісної перевірки дійсної відсутності в діях позивача порушень закону чи чиїх-небудь прав, свобод або інтересів, зокрема учасників справи, що можливо здійснити, за умови наявності раціональних сумнівів та проявляючи розумну обачність (due diligence), зокрема, у судовому засіданні з викликом учасників справи для з`ясування дійсної волі заявника.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22 квітня 2024 року у справі № 240/19893/22 (адміністративне провадження № К/990/41810/23).

Колегія суддів звертає увагу, що в оскаржуваній ухвалі суду зазначено про те, що позивачка своєю заявою просила здійснювати розгляд справи без її участі, однак матеріали справи такої заяви не містять.

Крім того, в позовній заяві ОСОБА_1 зазначила адресу для листування - АДРЕСА_1 , разом з тим, судом першої інстанції не направлялась судова повістка на вказану адресу позивачки.

Апеляційний суд враховує поведінку позивачки, яка після постановлення оскаржуваної ухвали у справі вчиняла активні дії задля з`ясування обставин закриття провадження у справі, вжила заходи щодо усунення перешкод для розгляду по суті її позовної заяви.

Враховуючи викладене, вимоги апеляційної скарги є обґрунтованими, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно з п.4 ч.1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до положень ст. 379 ЦПК України оскаржена ухвала суду у зв`язку з порушенням норм процесуального права підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 379, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Петрівського районного суду Кіровоградської області від 10 листопада 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 16.02.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді С. І. Мурашко

О. І. Чельник