справа № 361/1313/26
провадження № 2-з/361/18/26
УХВАЛА

про забезпечення позову

05 березня 2026 року м. Бровари

Суддя Броварського міськрайонного суду Київської області Ведмідь Н.В., розглянувши заяву поданої представником ОСОБА_1 - адвокатом Лисенко Сергієм Миколайовичем про забезпечення позову яка подана в цивільній справі за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

Згідно з ухвалою суду від 13.02.2026 розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

03.03.2026 представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Лисенко С.М. шляхом використання Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи «Електронний суд» подав до суду зустрічну позовну заяву для спільного розгляду з первісним позовом.

Згідно з ухвалою суду від 05.03.2026 первісну та зустрічну позовні заяви прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження, розгляд призначено за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Разом із зустрічною позовною заявою 03.03.2026 було подано заяву про забезпечення позову, в якій заявник просить накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 та на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , яка зареєстрована на праві власності за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

В обґрунтування своєї заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що спірні квартири є спільним сумісним майном подружжя, предметом позову є безпосередньо матеріально-правова вимога позивача до відповідача, щодо якої особа звертається до суду за захистом своїх прав чи інтересів, а предметом спору є об`єкт спірних правовідносини, матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем. Позовні вимоги безпосередньо стосуються спірного майна квартири, яка є спільною сумісною власністю подружжя.

В той же час документи на квартиру в м. Суми перебувають у володінні ОСОБА_2 та остання категорично відмовляється їх надати, не включила цей об`єкт в предмет поділу спільного майна подружжя під час подання позовної заяви.

На думку заявника існують ризики того, що відповідач зможе відчужити майно, з приводу якого наразі виник спір з метою уникнення виплати компенсації колишньому чоловіку за частку в спільному майні подружжя, коли зустрічний позов буде задоволено. Це в свою чергу призведе до порушення прав позивача за захистом яких він звернувся до суду.

Згідно з частиною 1 статті 153 ЦПК України суд розглядає заяву про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши заяву про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Статтею 150 ЦПК України визначено, що позов забезпечується, серед іншого, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

При вирішенні питання про забезпечення позову, суд з`ясовує наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову, імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів, співмірність заявленого виду забезпечення позову із позовними вимогами, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасником судового процесу, розумність, обґрунтованість і адекватність вимог заявника щодо забезпечення позову.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду».

Таким чином, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпечення позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Верховного Суду від 17.10.2018 року по справі №183/5864/17-ц.

На підставі матеріалів, долучених до позовної заяви, судом встановлено, що з 12.06.2009 року позивач і відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.08.2025 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Зі змісту договору купівлі-продажу від 29.01.2020 вбачається, що відповідач за первісним позовом ОСОБА_1 набув у власність квартиру АДРЕСА_2 .

Згідно даних інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за позивачем за первісним позовом ОСОБА_2 зареєстроване право власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Як убачається з позовної заяви, позивач за зустрічним позовом звернувся до суду з вимогами про поділ спільного сумісного майна подружжя та виділення в особисту приватну власність ОСОБА_1 та ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 09.02.2026 було частково задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову та накладено арешт на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 .

Враховуючи характер заявлених вимог за зустрічним позовом, а також те, що спірне майно може бути відчужене до вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Саме в такому обсязі накладення арешту є співмірним заявленим вимогам та безпосередньо пов`язаним з предметом спору.

Невжиття зазначеного заходу забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Водночас судом встановлено, що ухвалою суду від 09.02.2026 в межах розгляду цієї справи вже застосовано захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . При цьому зазначена квартира у Державному реєстрі речових прав зареєстрована як цілісний об`єкт нерухомого майна за одним власником - ОСОБА_1 без визначення часток. За таких обставин повторне накладення арешту на 1/2 частину цієї ж квартири фактично стосуватиметься того самого об`єкта нерухомості, на який поширюється захід забезпечення позову, а накладений арешт вже обмежує можливість розпорядження спірним майном, а тому застосування додаткового аналогічного заходу є надмірним та не відповідає принципу співмірності заходів забезпечення позову із заявленими вимогами. У зв`язку з цим заява в цій частині задоволенню не підлягає.

Відтак, заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Частково задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд вважає, що в даному випадку відсутні підстави для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення відповідно до статті154 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 260, 261, 354 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 (РНМ з РПВНМ 34313658), яка належить ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

У задоволенні інших вимог заяви відмовити.

Копію ухвали направити заявнику, особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її складення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_3 ; місце проживання: АДРЕСА_4 .

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Суддя Ведмідь Н.В.