печерський районний суд міста києва
УХВАЛ А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Печерський районний суд м. Києва в складі: головуючого судді - Остапчук Т.В., при секретарі судових засідань - Погребняк В.Д., за участі представника позивача - Романчук О.А., представника відповідача - Тернової В.О., представника відповідача - ОСОБА_3., розглянувши у відкритому підготовчому засіданні у залі суду у м. Києві клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тернова В.О про витребування оригіналів документів та призначення судової експертизи у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «УКРСПЕЦОБОРОНСЕРВИС» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «УКРСПЕЦОБОРОНСЕРВИС» про визнання неукладеним договору позики №3 від 30.03.2012,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Печерського районного суду м. Києва перебуває вказана цивільна справа Приватного підприємства «УКРСПЕЦОБОРОНСЕРВИС» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «УКРСПЕЦОБОРОНСЕРВИС» про визнання неукладеним договору позики №3 від 30.03.2012. Представник відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тернова В.О подала за допомогою додатку «Електронний суд» клопотання про витребування оригіналів документів та призначення судової експертизи, в обґрунтування якого вказала, що предметом спору у даній справі є стягнення боргу за договором позики, а тому призначення судової експертизи необхідно для встановлення фактичних даних, що мають доказове значення, в судовому засіданні просила підтримати вказане клопотання. Представник позивача в судовому засіданні - ПП «УКРСПЕЦОБОРОНСЕРВИС» - Романчук О.А просив відмовити у задоволенні вказаної заяви, подавав до суду через додаток «Електронний суд» письмові заперечення, в яких вказав, що вказане клопотання не відповідає вимогам ст. 103 ЦПК України та не є необхідним для встановлення юридичного значущих обставинах. Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала до суду письмові пояснення через додатко «Електронний суд», в яких просила відмовити у задоволенні клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи та зазначила, що вказане клопотання не відповідає вимогам ст. 103 ЦПК України, не є необхідним для втановлення обставин, що мають значення для справи, не здатне вплинути на вирішення спору по суті. Суд, заслухавши обґрунтування представника відповідача (заявника) та думку представника позивача та представника відповідача, вивчивши клопотання і дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, у межах ініційованого питання, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання, виходячи з наступного. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. У відповідності до ч.1 ст.103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. Відповідно до ст. 104 ЦПК України про призначення експертизи суд постановляє ухвалу, в якій зазначає підстави проведення експертизи, питання, з яких експерт має надати суду висновок, особу (осіб) , якій доручено проведення експертизи, перелік матеріалів, що надаються для дослідження, та інші дані, які мають значення для проведення експертизи. Якщо суд доручає проведення експертизи кільком експертам чи експертним установам, суд в ухвалі призначає провідного експерта або експертну установу. Ухвала про призначення експертизи направляється особам, яким доручено проведення експертизи, та учасникам справи. Об`єкти та матеріали, що підлягають дослідженню, направляються особі, якій доручено проведення експертизи (провідному експерту або експертній установі) . У разі необхідності суд може заслухати експерта щодо формулювання питання, яке потребує з`ясування, та за його клопотанням дати відповідні роз`яснення щодо поставлених питань. Суд повідомляє учасників справи про вчинення зазначених дій, проте їх неявка не перешкоджає вчиненню цих дій. В ухвалі про призначення експертизи суд попереджає експерта про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. У разі виникнення сумніву щодо змісту та обсягу доручення призначений судом експерт невідкладно подає суду клопотання щодо його уточнення або повідомляє суд про неможливість проведення ним експертизи за поставленими питаннями. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 107 ЦПК України матеріали, необхідні для проведення експертизи, експерту надає суд, якщо експертиза призначена судом, або учасник справи, якщо експертиза проводиться за його замовленням. При призначенні експертизи суд з урахуванням думки учасників справи визначає, які саме матеріали необхідні для проведення експертизи. Суд може також заслухати призначених судом експертів з цього питання. Копії матеріалів, що надаються експерту, можуть залишатися у матеріалах справи. При визначенні матеріалів, що надаються експерту чи експертній установі, суд у необхідних випадках вирішує питання про витребування відповідних матеріалів за правилами, передбаченими цим Кодексом для витребування доказів. У відповідності до ч. ч. 3, 4 ст. 108 ЦПК України експерт повинен забезпечити збереження об`єкта експертизи. Якщо експертне дослідження пов`язане з повним або частковим знищенням об`єкта експертизи або зміною його властивостей: 1) призначений судом експерт має одержати на його проведення відповідний дозвіл суду, який оформляється ухвалою; 2) залучений учасником справи експерт має повідомити відповідного учасника справи про наслідки проведення експертного дослідження, передбачені цим Кодексом, та одержати письмовий дозвіл на його проведення. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. У відповідності до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими ст. 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні. Порядок призначення судової експертизи у науково-дослідних судово-експертних установах Міністерства юстиції України, обов`язки, права та відповідальність судового експерта, організація проведення експертиз та оформлення їх результатів визначається Законом України «Про судову експертизу», Цивільним процесуальним кодексом, Інструкцією про призначення та проведення судових експертиз та Науково-методичними рекомендаціями з питань підготовки та призначення судових експертиз та іншими нормативно-правовими актами з питань судової експертизи. Необхідно зазначити, що у вказаних правовідносинах визначальним для вирішення спору є встановлення факту передання коштів та подальшої поведінки сторін. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року в справі № 227/3760/19-ц (провадження № 14-79цс21) вказано, що: «6.18. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. 6.19. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання правочину недійсним у силу припису частини першої статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил статей 229-233 ЦК України про правочини, вчинені з дефектом волі - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. 6.20. Тобто як у частині першій статті 215 ЦК України, так і в статтях 229-233 ЦК України йдеться про недійсність вчинених правочинів у випадках, коли існує волевиявлення учасника правочину, зафіксоване в належній формі (що підтверджується, зокрема, шляхом вчинення ним підпису на паперовому носії), що, однак, не відповідає волі цього учасника правочину. Тож внаслідок правочину учасники набувають права і обов`язки, що натомість не спричиняють для них правових наслідків. 6.21. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли».

Враховуючи аргументи сторони позивача та представника відповідача, які спростовують доводи представника відповідача, та враховуючи, що сторонами договору не заперечується факт його укладання, а ОСОБА_1 не є стороною вказаного договору, суд приходить висновку, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування. Питання про призначення судової експертизи повинно вирішуватися лише після ґрунтовного вивчення обставин справи і доводів сторін щодо необхідності такого призначення. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14 липня 2021 року у справі №902/834/20, від 13 серпня 2021 року у справі №917/1196/19, від 30 вересня 2021 року у справі №927/110/18, від 23 грудня 2021 року у справі №5015/45/11 (914/1919/20). З метою уникнення затягування вирішення справи по суті, а також проведення судової експертизи не узгоджується з предметом позовних вимог, а отже, клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи задоволенню не підлягає. Керуючись ст.ст. 1-33, 102, 103, 104, 107, 108, 253, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 - адвокат Тернова В.О про витребування оригіналів документів та призначення судової експертизи у цивільній справі за позовом Приватного підприємства «УКРСПЕЦОБОРОНСЕРВИС» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного підприємства «УКРСПЕЦОБОРОНСЕРВИС» про визнання неукладеним договору позики №3 від 30.03.2012, залишити без задоволення. Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду. Суддя Т.В.Остапчук