Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Бедьо В.І., за участю секретаря судового засідання Малиновської І.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Ужгород за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача Ушакевич Марини Петрівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

АТ «Універсал Банк» в особі передставника Ушакевич М.П. звернулося з позовом до ОСОБА_1 з вимогою про стягнення заборгованості за договором № 770 від 10.12.2021 року в сумі 23 143,73 грн., з яких 23 143,73 грн.- сума заборгованості за тілом кредиту; 3 028,00 грн. судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, 10.12.2021 року ОСОБА_1 будучи клієнтом Банку, підписала з Банком Анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг. Того ж дня Відповідач звернувся до Позивача із Анкетою-Заявою до Договору про надання банківських послуг про відкриття поточного рахунку № НОМЕР_1 та встановлення кредитного ліміту на суму 20 000,00 грн, який був підвищений Відповідачем 21.02.2025 р., що підтверджує видачу коштів та виникнення заборгованості Відповідача перед Банком починаючи з 28.02.2025 року.

Як вбачається з Анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг від 10.12.2021 року ОСОБА_1 просить вважати наведений зразок його/її власноручного підпису або його аналоги (у тому числі його електронний /електронний цифровий підпис) обов`язковим при здійсненні операцій за всіма рахунками, які відкритті або будуть відкритті в Банку. Також визнає, що електронний цифровий підпис є аналогом власноручного підпису та його накладення має рівнозначні юридичні наслідки із власноручним підписом на документах на паперових носіях. Клієнт засвідчив генерацію ключової пари із Особистим Ключем та відповідним йому відкритим ключем, яка буде використовуватися для накладення електронного цифрового підпису у Мобільному додатку з метою засвідчення даних, згідно із Договором.

Банк свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав у повному обсязі, зарезервувавши та відкривши поточний рахунок № НОМЕР_1 , що зазначено у розділі 1 Умов і правил та встановивши ліміт використання кредиту у розмірі 20 000,00 грн. пільговий період складає до 62 днів (тобто до 09.02.2022 року) зі сплатою процентів у розмірі 0,00001 % річних, базова процентна ставка складає 3,1 % на місяць (37,2% річних), збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості складє 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості), розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами складає 4 % від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості), однак відповідач не виконав свого зобов`язання щодо повернення коштів, що спричинило виникнення простроченої заборгованості.

Заяви (клопотання) учасників справи.

17.02.2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 надіслано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з перебуванням за кордоном, вихованням неповнолітньої дитини з психологічною травмою, та проблемами зі здоров`ям, статусом ВПО та підготовкою заяви про неплатоспроможність фізичної особи, на строк не менше 2 місяців.

17.02.2026 року через систему «Електронний суд» ОСОБА_1 подано до суду відзив на позовну заяву, зміст якого зводиться до того, що відповідач вважає даний позов необгрунтованим та таким, що не підлягає до задоволення, стверджує що позовна заява не містить належних та достатніх доказів виникнення та розміру заборгованості. Вказує, що з червня 2025 року фактично перебуває за межами України разом з неповнолітньою дитиною 13 років у зв`язку з воєнними діями та неможливістю безпечного повернення за місцем реєстрації (м. Херсон - зона активних бойових дій, постійні обстріли, евакуація населення, пошкодження житла), та необхідністю постійного догляду за дитиною, ВПО. Також, самостійно виховує неповнолітню дитину, яка має тяжку психологічну травму після пережитого в Бучі та Херсоні (паніка, страхи, нічні кошмари), а також проблеми з печінкою (зараз на лікуванні), має хворих батьків-пенсіонерів, які не працюють і перебувають на моєму утриманні. Фактичних доходів і майна для стягнення немає. Готує та найближчим часом подасть заяву про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (банкрутство) до Господарського суду відповідно до Книги 4 Кодексу України з процедур банкрутства. Відкриття провадження призведе до мораторію на задоволення вимог кредиторів (ст. 122 кодексу України з процедур банкрутства), що робить подальший розгляд цієї справи недоцільним. Нагололшує на тому, шо суд відкрив спрощене позовне провадження, однак справа не є малозначною (великий обсяг вимог, складні обставини воєнного стану, наявність неповнолітньої дитини з проблемами здоров`я та підготовка до процедури банкрутства), тому просить відмовити в розгляді в порядку спрощеного провадження (ст. 274 ЦПК України). Відповідач, відзив підтримує та просить у задоволенні позовних вимог відмовити.

20.02.2026 року через систему «Електронний суд» представником Позивача ОСОБА_2 подано до суду відповідь на відзив, зміст якого зводиться до того, що надані Позивачем докази у своїй сукупності є належними, допустимими та достатніми для підтвердження факту укладення між сторонами кредитного договору, отримання та використання Відповідачем кредитних коштів, а також неналежного виконання ним взятих на себе зобов`язань. Виписка по рахунку, як первинний банківський документ, довідка про наявність рахунку, заява про отримання додаткових кредитних коштів та докази інформування Відповідача у вигляді push-повідомлень у своїй сукупності підтверджують реальний рух коштів, усвідомлене користування кредитом та обізнаність Відповідача про наявність заборгованості. Саме лише заперечення факту погодження з умовами договору без надання доказів їх недійсності не спростовує належність і допустимість поданих Позивачем доказів. Позивач позовні вимоги підтримує, просить задовільнити в повному обсязі.

24.02.2026 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшло заперечення на відповідь на відзив, зміст якого зводиться до того, що долучені докази не є належними та достатніми відповідно до ст. 76-81 ЦПК України. Заперечує факт свідомого підписання, оскільки на момент активації картки (10.12.2021 р.) не мала повного розуміння всіх умов, особливо щодо відсотків (3,1% на місяць) та пільгового періоду (62 дні), що не було чітко роз`яснено в мобільному додатку. Позивач не надав доказів мого ознайомлення з усіма 107 сторінками документів, як стверджує в позові. Щодо недоведеності укладення договору на суму 20 000 грн під ставку 109,5 % річних. Позивач посилається на анкету-заяву від 10.12.2021 та заяву від 12.01.2025 року. Заява від 12.01.2025 року стосується виключно 5 000 грн під 109,5 % річних (п. 4, 7 заяви). Жодного документа, який би підтверджував мою згоду на застосування такої ж ставки до збільшеного ліміту 20 000 грн (підвищений 21.02.2025 автоматично), позивач не надав. Нарахування 109,5 % річних на всю суму 20 000 грн є незаконним. Нарахування відсотків, які в десятки разів перевищують облікову ставку НБУ в період дії воєнного стану, суперечить принципам добросовісності та розумності. Позивач не надав належних доказів того, що я була чітко ознайомлена саме з такою ставкою та підписала її власноруч (а не через автоматичне оновлення ліміту в додатку). Також Позивач надав копію Заяви від 12.01.2025, яка стосувалася виключно отримання коштів у розмірі 5 000,00 грн. Саме для цієї суми було зазначено ставку 109,5% річних (0,3% на день). Надана Позивачем виписка свідчить про збільшення ліміту до 20 000,00 грн, проте Позивачем не надано жодного доказу (додаткової угоди чи нової заяви), які б підтверджували мою згоду на застосування ідентичної ставки 109,5% до всього збільшеного ліміту. Відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити та повторно відкласти розгляд справи № 766/19116/25 на розумний строк для завершення процедури ініціювання справи про неплатоспроможність у господарському суді та надання відповідних доказів.

10.03.2026 року через систему «Електронний суд» від Відповідача надійшло клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи. Просить відкласти розгляд справи № 766/19116/25, у зв`язку з перебуванням за кордоном з хворою малолітньою дитиною, статусом ВПО та підготовкою заяви про банкрутство (медична довідка про хворобу дитини, свідоцтво про народження дитини, виписка з рахунку TBC Bank Грузія на ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджує фактичне перебування заявника на території Грузії станом на момент подання цього клопотання, виписка з карти Приватбанку з транзакціями закордоном на 09.03.2026 р., довідка ВПО, копія судової повістки та технологічного документа Херсонського суду про перенесення). У разі відмови у відкладенні - розглянути справу у мою відсутність та без участі представника за наявними матеріалами справи (ст. 211, 223 ч. 4 ЦПК України). Щодо судових витрат (ст. 142 ЦПК): просить відмовити у стягненні 3028 грн збору та витрат на адвоката, оскільки спір виник через неправомірні дії позивача (ігнорування воєнного стану, кабальна ставка).

У судове засідання представник позивача не з`явився, згідно матеріалів позовної заяви просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена шляхом направлення їй судової повістки, яка була надіслана до електронного кабінету, відзив на позов надала.

Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення судового рішення, адже основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.02.2026 року вказана справа передана на розгляд судді Бедьо В.І.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12.02.2026 року відкрито провадження у справі, було постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності, допустимості, достовірності та достатності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 10.12.2021 року між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № б/н, за умовами якого встановлено кредитний ліміт на суму 20 000,00 грн, який був підвищений Відповідачем 21.02.2025 р., що підтверджує видачу коштів та виникнення заборгованості Відповідача перед Банком починаючи з 28.02.2025 року зі строком повернення до 27.02.2027 року. Згідно умов Договору № б/н від 10.12.2021 р. - пільговий період складає до 62 днів (тобто до 09.02.2022 року) зі сплатою процентів у розмірі 0,00001 % річних, базова процентна ставка складає 3,1 % на місяць (37,2% річних), збільшена відсоткова ставка на місяць за карткою на суму загальної заборгованості складє 6,2 % на місяць (нараховується у випадку наявності простроченої заборгованості), розмір обов`язкового щомісячного платежу за користування кредитними коштами складає 4 % від заборгованості (не менше 100 грн, але не більше залишку заборгованості).

АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання виконало та надало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 20 000,00 гривень.

Будь-яких доказів того, що відповідач повернув кредит у строк, передбачений умовами договору, матеріали справи не містять.

Оцінка Суду.

Між сторонами виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором.

Специфіка спірних правовідносин свідчить, що для правильного вирішення спору необхідно дати відповідь на такі ключові питання:

1) Чи було укладено договір з відповідачем?

2) Чи були надані відповідачу кредитні кошти?

3) Чи наявні підстави для стягнення заборгованості і якщо так, то в якому розмірі?

Відповідаючи на вказані питання у справі, суд звертає увагу на наступне.

Згідно із матеріалами справи відповідач підписав Договір враховуючи положення ЗУ «Про електронну комерцію», щодо електронного підпису у формі одноразового ідентифікатора, а також те, що активація Платіжної карти «MONOBANK» здійснюється виключно Відповідачем через Мобільний додаток, у якому для підтвердження активації Відповідач погоджується із Умовами обслуговування, Тарифами, Паспортом кредиту та Розрахунком його вартості, - підписав Умови і Правила Надання Банківських Послуг, тарифи, таблицю обчислення вартості кредиту та Паспорт споживчого кредиту.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України (даліЦК) передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205,207 ЦК).

Вказану позицію детально розкрив Верховний Суд у своїй постанові від 12 січня 2021 року по справі № 524/5556/19 (провадження № 61-16243 св 20)), яка враховується Судом при застосуванні відповідних норм права згідно із частиною четвертою статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК).

З позовної заяви вбачається факт укладання 10.12.2021 року ОСОБА_1 кредитного договору з АТ «Універсал Банк». Наведене підтверджує укладення кредитного договору і виникнення зобов`язань між сторонами.

Отримання коштів відповідачем в розмірі 20 000,00 грн. підтверджується доказами, наданими позивачем, кошти за договором позики було переведено на відкритий банківський рахунок, які суд приймає до уваги.

За правилами статей 525, 526 і 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договори є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором.

Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до частини 2 статті 1054 ЦК України та частини 2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В даному випадку, факт видачі кредитних коштів підтверджується фактом укладення Договору, а також факт користування відповідача такими, оскільки за кредитним договором № б/н від 10.12.2021 року відповідачці було надано 20 000,00 гривень у користування, однак як слідує з розрахунку заборгованості по даному договору, то заборгованість становить суму 23 143,73 грн., з яких 23 143,73 грн.- сума заборгованості за тілом кредиту.

За умовами Договору № б/н від 10.12.2021 року, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , щодо надання останнїй кредиту в розмірі 20 000,00 грн. пільговий період складає до 62 днів (тобто до 09.02.2022 року) зі сплатою процентів у розмірі 0,00001 % річних, базова процентна ставка складає 3,1 % на місяць (37,2% річних).

З розрахунку заборгованості за договором № б/н від 10.12.2021 року, укладеного між АТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 , станом на 03.11.2025 р., вбачається, що кількість днів, за які нарахована заборгованість за відсотками становить 63 дні з поточною процентною ставкою 37, 2 %. Сума погашення за наданим кредитом в зазначений строк, становить 22 910,02 грн, тобто Відповідач частково сплачував наданий кредит.

Приписами частини 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, АТ «Універсал Банк» має право на стягнення процентів за договором.

Щодо поданих заперечень Відповідачем, суд зазначає наступне.

Перебування Відповідача за межами України саме по собі не є та не може бути підставою для звільнення його від виконання грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 617 ЦК України, особа звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання лише у разі доведення наявності випадку або непереборної сили. При цьому саме боржник зобов`язаний довести наявність форс-мажорних обставин, їх надзвичайний та невідворотний характер, а також причинно-наслідковий зв`язок між такими обставинами і неможливістю виконання конкретного зобов`язання. Форс-мажор звільняє від відповідальності, але не припиняє самого зобов`язання, якщо його виконання є об`єктивно можливим.

Відповідно до Постанови Верховного Суду від 15.06.2023 №910/8580/22 Суд відзначає, що ключовою ознакою форс-мажору є причинно-наслідковий зв`язок між форс-мажорними обставинами та неможливістю виконати конкретне зобов`язання. Форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання. Таким чином, воєнний стан не припиняє дії цивільно-правових договорів та не звільняє сторони від обов`язку повернення отриманих коштів, якщо інше прямо не передбачено законом або умовами договору.

Відповідно до ст. 12 та ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін та диспозитивності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач не надав жодних доказів наявності форс-мажорних обставин у розумінні статті 617 Цивільного кодексу України, які б робили виконання грошового зобов`язання неможливим. Відсутність таких доказів свідчить про те, що обов`язок боржника залишався чинним і підлягає належному виконанню.

Набуття особою статусу внутрішньо переміщеної особи згідно із законодавством України, зокрема Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», не тягне за собою автоматичного звільнення від цивільно-правових зобов`язань. Статус ВПО має соціальний та адміністративний характер і передбачає забезпечення права на житло, соціальні виплати та доступ до освіти та медичних послуг, але не впливає на цивільно-правову відповідальність особи.

Відповідно до положень статей 598609 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються або змінюються виключно на підставах, передбачених законом або договором сторін, таких як: виконання зобов`язання, взаємне звільнення, прощення боргу, зміна істотних умов договору, неможливість виконання з причин, що не залежали від сторін, або інші випадки, прямо передбачені законом.

Особисті обставини боржника, у тому числі сімейні, утримання непрацездатних батьків не можуть покладатися на кредитора як підстава для звільнення боржника від виконання свого обов`язку. Таким чином, наявність у Відповідача на утриманні неповнолітньої дитини, непрацездатних батьків та складні сімейні обставини не є юридичною підставою для звільнення від виконання грошового зобов`язання або для заперечення факту існування заборгованості. Вказані обставини не впливають на дійсність договору, не припиняють зобов`язання та не звільняють Відповідача від обов`язку виконати його належним чином.

Суд звертає увагу на особливості доказування в цивільному процесі і наголошує на тому, що відповідач побудував свою позицію на концепції «негативного доказу» (див. для прикладу постанову Верховного Суду від 27 травня 2020 року по справі №2-879/13 (провадження № 61-10802св18).

Сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу сама концепція змагальності втрачає сенс.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивача за договором № б/н від 10.12.2021 року підлягає стягненню: 23 143,73 грн., з яких 23 143,73 грн.- сума заборгованості за тілом кредиту.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи та на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За вимогами ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилався позивач, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог Акціонерного товариства «Універсал Банк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 81, 141, 260, 263, 265, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов представника позивача Ушакевич Марини Петрівни, яка діє в інтересах Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованостізадовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк», (, 04080, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23) заборгованість за договором № б/н від 10.12.2021 року у розмірі 23 143,73 (двадцять три тисячі сто сорок три) гривні 73 копійки.

Стягнути з ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного Товариства «Універсал Банк», (, 04080, м. Київ, вул. Оленівська, буд. 23) судовий збір у розмірі 3 028,00 (три тисячі двадцять вісім) гривень, 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Закарпатського апеляційного суду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Ужгородського

Міськрайонного суду

Закарпатської області Бедьо В.І.