Справа № 127/1758/25
Провадження 2-др/127/26/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючого судді Горбатюка В.В. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Менчука Максима Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Менчука Максима Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Заява мотивована тим, що представник позивача 17.02.2026 через підсистему «Електронний суд» подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо розподілу судових витрат, тобто у межах п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Разом з тим ухвалою суду від 24.02.2026 зазначену заяву повернуто заявнику без розгляду у зв`язку з недодержанням вимог частини четвертої статті 183 ЦПК України, а саме - відсутністю доказів надсилання копії заяви з доданими до неї документами іншим учасникам справи.

Заявник зазначає, що під час подання заяви був переконаний у дотриманні вимог процесуального закону щодо направлення документів іншим учасникам справи, оскільки документи подавались через підсистему «Електронний суд» ЄСІТС. При цьому, за твердженням заявника, відповідно до відомостей з картки руху документа інформацію про подану заяву було доставлено до електронного кабінету представника відповідача лише 25.02.2026, тобто після постановлення судом ухвали про повернення заяви без розгляду.

На думку заявника, зазначені обставини виникли з причин, які не залежали від нього, та пов`язані з технічними особливостями функціонування підсистеми «Електронний суд», у зв`язку з чим він просить визнати причини пропуску строку на подання заяви про ухвалення додаткового судового рішення поважними та поновити такий строк.

Крім того, заявник зазначає, що під час розгляду справи до закінчення судових дебатів стороною позивача було заявлено про намір подати докази понесених судових витрат після ухвалення рішення суду, у зв`язку з чим просить після поновлення строку ухвалити додаткове рішення та вирішити питання про розподіл судових витрат.

Від представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Малика Олександра Володимировича 05.03.2026 надійшло заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат. Заперечення мотивовано тим, що підстав для поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення немає. Зазначив, що заявник не надав належних доказів поважності причин пропуску строку, оскільки відсутні документи, які підтверджують технічну несправність системи електронного суду (ЄСІТС); ризик технічних збоїв при користуванні електронними сервісами несе особа, яка ними користується; заявник міг продублювати подання іншим способом (поштою або безпосередньо через канцелярію суду); до заяви від 17.02.2026 не додано доказів направлення її копії іншому учаснику справи (квитанції про надсилання документів відповідачу або його представнику), а наявність електронного кабінету адвоката не звільняє від обов`язку надати такі докази.

Вважає, що заявник фактично просить поновити строк з підстав, які не підтверджені належними доказами, що є порушенням ст. 127 ЦПК України, згідно з якою поважність причин пропуску строків має бути доведена належними доказами. Вказав, що Верховний Суд у постанові від 16.04.2025 у справі № 607/14864/20 зазначив, що подання заяви про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу має здійснюватися з дотриманням вимог ЦПК України щодо подання клопотань, включно з наданням доказів направлення клопотання іншим учасникам справи. У задоволенні клопотання про поновлення строку просив відмовити.

Також вказав, що навіть у разі поновлення строку заявлені витрати не відповідають критеріям співмірності, розумності та необхідності, визначеним ст. 137 та ч. 3 ст. 141 ЦПК України. Сума заявлених витрат 36100 грн є явно завищеною, враховуючи часткове задоволення позову, типовий характер процесуальних дій, відсутність доказів значного обсягу роботи адвоката та фактичний час перебування в судових засіданнях (2 години 41 хвилина замість заявлених 7 годин). Наявність договорів та платіжних документів не є безумовною підставою для відшкодування всієї суми; суд має право зменшити витрати, якщо встановить їх невідповідність критеріям розумності та пропорційності (Верховний Суд, постанови від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18, від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, від 14.04.2022 у справі № 755/18750/20). Витрати на оцінку транспортного засобу (2500 грн) не доведені як необхідні для розгляду справи, адже суд не покладав обов`язок проведення такої оцінки та відсутні докази, що її проведення було обов`язковим. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати мають розподілятися пропорційно задоволеним вимогам (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Заявник не здійснив жодного розрахунку пропорційності, що є істотним порушенням принципу справедливого розподілу витрат.

Дослідивши подану заяву та додані до неї докази, а також заперечення на вказану заяву, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Поняття поважних причин пропуску процесуальних строків є оціночним, а його вирішення покладається на розсуд суду. До таких причин відносяться обставини непереборної сили та обставини, які об`єктивно унеможливлюють вчинення процесуальної дії у встановлений строк. Вказані обставини підлягають підтвердженню шляхом подання відповідних документів або їх копій.

У справі № 500/1912/22 Верховний Суд зазначив, що причину пропуску строку можна вважати поважною, якщо вона відповідає одночасно всім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, які безпосередньо унеможливлюють чи ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, що виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) цю обставину підтверджено належними й допустимими засобами доказування.

У пункті 96 Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 січня 2023 року у справі № 140/1770/19 зазначила, що порівняльний аналіз словоформ «дізналася» та «повинна була дізнатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обовязку особи знати про стан своїх прав. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

У провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області 12.02.2026 задоволено частково позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя .

Від представника позивача - адвоката Менчука Максима Володимировича 17.02.2026 через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у справі. Вказана заява подана у межах п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

Водночас Вінницький міський суд Вінницької області ухвалою від 24.02.2026 зазначену заяву повернув заявнику без розгляду з підстав, що до матеріалів заяви про ухвалення додаткового рішення не додано доказів направлення іншим учасникам справи копії заяви разом із доданими до неї документами, що не відповідає вимогам частини четвертої статті 183 ЦПК України.

Після повернення заяви представник позивача повторно - 04.03.2026 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення та одночасно подав клопотання про поновлення строку на її подання.

Отже, суд враховує, що підставою для повернення заяви про ухвалення додаткового рішення без розгляду стало ненадання представником позивача доказів направлення копії заяви разом із доданими до неї документами іншим учасникам справи, що прямо передбачено частиною четвертою статті 183 ЦПК України.

Посилання заявника, що документ було доставлено до електронного кабінету представника відповідача пізніше з технічних причин, не спростовує встановленого судом факту відсутності доказів направлення копій заяви іншим учасникам справи, які повинні були бути додані до поданої заяви під час її подання до суду.

Суд звертає увагу, що обов`язок щодо належного оформлення процесуальних документів та подання доказів їх направлення іншим учасникам справи покладається саме на особу, яка звертається до суду із відповідною заявою.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово наголошував, що питання поновлення процесуального строку може вирішуватися лише у разі наявності об`єктивних обставин, які не залежали від волі особи та фактично унеможливлювали своєчасне вчинення процесуальної дії, і такі обставини мають бути підтверджені належними доказами.

Отже, для поновлення процесуального строку необхідно встановити наявність реальних істотних перешкод для своєчасного вчинення процесуальної дії, які є об`єктивно непереборними та не залежать від волевиявлення особи.

У цьому випадку заявник не надав жодних доказів, які б підтверджували наявність технічних збоїв у роботі підсистеми «Електронний суд» або інших обставин, що об`єктивно унеможливлювали виконання вимог процесуального закону щодо подання суду доказів направлення копій документів іншим учасникам справи.

Фактично доводи заявника зводяться до посилання на технічні особливості доставки документів у підсистемі «Електронний суд», однак такі обставини не можуть свідчити про наявність об`єктивних перешкод для належного виконання вимог процесуального закону.

У постанові від 28 листопада 2022 року у справі №140/11951/21 Верховний Суд указував, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково необхідно брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.

Тобто, Верховний Суд звертає увагу, що під час оцінки поважності причин пропуску строку суд має враховувати поведінку особи та те, чи вживала вона розумних та необхідних заходів для реалізації свого процесуального права у встановлений законом строк.

За таких обставин, суд вважає, що недотримання стороною встановленого законом порядку подання процесуальних документів або помилки при їх оформленні не можуть розцінюватися як обставини, що є об`єктивно непереборними та не залежать від волі особи.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що пропуск строку на повторне звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення у цій справі зумовлений недодержанням представником позивача процесуальних вимог щодо подання відповідної заяви, що перебувало у сфері його процесуального контролю та залежало від належної процесуальної поведінки сторони.

Таким чином, заявник не довів наявності об`єктивних та непереборних обставин, які б унеможливлювали подання заяви про ухвалення додаткового рішення з додержанням вимог процесуального закону, а тому підстави для поновлення строку на подання такої заяви відсутні.

Про відмову у поновленні або продовженні процесуального строку суд постановляє ухвалу, яка не пізніше наступного дня з дня її постановлення надсилається особі, яка звернулася із відповідною заявою (ч. 7 ст. 127 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України у разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Керуючись ст. 3, 12, 13, 81, 127, 141, 259, 263-265, 270, 273, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 -адвоката Менчука Максима Володимировича про поновлення строку на подання заяви про ухвалення додаткового рішення в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Менчука Максима Володимировича про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі №127/1758/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. В. Горбатюк