Справа № 576/134/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м.Кролевець

Суддя Кролевецького районного суду Сумської області Придатко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд звільнити його від заборгованості по аліментах за період з 19.03.2021 року по 03.06.2024 року, скасувати штраф у розмірі 100000 грн. та змінити спосіб стягнення аліментів - замість 33% встановити 1/6 частину доходу або фіксовану суму. Третя особа Кролевецький відділ державної виконавчої служби у Конотопському районі Сумської області Сумського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: 41300, Сумська область, Конотопський район, м.Кролевець, вул.Європейська, 5.

Одночасно із вищезазначеною позовною заявою ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення вказаного позову, в якій просить тимчасово, до вирішення справи по суті, зменшити розмір стягнутих з нього аліментів з 33% до 15% усіх видів доходу.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що відповідно до рішення Кролевецького районного суду з нього стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки від заробітку на утримання двох дітей. Подальше стягнення аліментів у вказаному розмірі ставить його у скрутне матеріальне становище та унеможливлює належне лікування, якого він потребує у зв`язку із важкою травмою.

Дослідивши зазначену заяву та матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Статтею 150 ЦПК України встановлено види забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 4постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

При цьому цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухвалено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

З наведеного вбачається, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Суд, приймаючи рішення про забезпечення позову повинен пересвідчитись в належності відповідачеві спірного об`єкту, або об`єкт є предметом спору.

Відповідно дочастини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зчастиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Тобто, обов`язок доведення певних обставин справи лежить на стороні.

Так, із вказаних вимог закону встановлено, що такого виду забезпечення позову як зменшення розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітніх дітей, до ухвалення рішення про їх зміну (зменшення) не перебачено.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до загальних засад виконання рішень у справах про стягнення аліментів, стягнення у визначеному судом розмірі здійснюється на підставі виконавчого документа до моменту набрання законної сили рішенням суду про зміну розміру аліментів. Це означає, що зменшення розміру аліментів, якщо воно буде встановлене судом за результатами розгляду позову, набирає чинності лише з моменту набрання законної сили відповідного судового рішення, а не має зворотної дії (ретроспективного застосування) з моменту подання позову про зміну розміру аліментів.

Таким чином, за змістом законодавства немає передбаченої процесуальної можливості на стадії забезпечення позову фактично «зупинити» або «зменшити» вже здійснюване стягнення аліментів у раніше визначеному розмірі до моменту ухвалення судового рішення по суті. Такий підхід узгоджується з принципом стабільності та безперервності виконання рішень суду, винесених на підставі закону (у даному випадку рішення про стягнення аліментів на користь неповнолітніх дітей).

Також суд зазначає, що вжиття заходу забезпечення позову у вигляді зменшення розміру стягнутих аліментів фактично призведе до припинення виконання судового рішення про стягнення аліментів, яке є законним та набрало законної сили. Такий захід забезпечення позову створить істотне порушення прав дитини на належне утримання, гарантованих як національним законодавством, так і міжнародними актами, зокрема Конвенцією ООН про права дитини. Забезпечення позову не може порушувати права іншої сторони, особливо права дитини, яка має беззаперечне право на утримання від батьків.

Отже, у даній справі відсутні належні правові підстави для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом зменшення розміру стягнутих аліментів.

Керуючись ст.ст. 149, 150 , 153, 157, 260, 261 ЦПК України ,-

у х в а л и в :

відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зменшення розміру стягнутих аліментів.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Сумського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення.

СуддяВ. М. Придатко