Справа № 635/2310/26
Провадження № 2/635/4655/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Бобко Т.В.,

секретар судового засідання Загайко Г.Я.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОР НОВА», треті особи, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до ТОВ «ЕКОР НОВА», яким просив: витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «ЕКОР НОВА» на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий № :03:014:0172, що розташована за межами населеного пункту на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області; витребувати з чужого незаконного володіння ТОВ «ЕКОР НОВА» на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий № :03:014:0177, що розташована за межами населеного пункту на території Циркунівської сільської ради Харківського району Харківської області. Також позивач просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат, в тому числі витрат на професійну правничу допомогу.

Ухвалою суду від 11 березня 2026 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого засідання.

Одночасно з позовом позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_5 , звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просив заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКОР НОВА» (код 39884213) та/або будь-яким органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0172 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0177.

На обґрунтування заяви позивач посилався на те, що він звернувся до суду з позовом про витребування з чужого незаконного володіння ТОВ «ЕКОР НОВА» на користь ОСОБА_1 земельних ділянок кадастровий № :03:014:0172 та № :03:014:0177.

25 листопада 2008 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_2 (продавець), від імені якого на підставі довіреності діяла ОСОБА_6 , було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,000 га, кадастровий № :03:014:0172, що розташована за межами населеного пункту на території Циркунівської сільської ради Харківської області, Харківського району, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Десятниченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5173. Також 25 листопада 2008 року між ОСОБА_1 (покупець) та ОСОБА_3 (продавець), від імені якої на підставі довіреності діяла ОСОБА_6 , було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,000 га, кадастровий № :03:014:0177, що розташована за межами населеного пункту на території Циркунівської сільської ради Харківської області, Харківського району, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Десятниченко О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 5173. Цільове призначення земельних ділянок - для ведення особистого селянського господарства. В липні 2021 року позивачу випадково стало відомо, що земельні ділянки з кадастровими № :03:014:0172 та № :03:014:0177 за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належать ТОВ «ЕКОР НОВА» на підставі договору купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року та від 27 серпня 2015 року, які було укладено між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (продавці) та ТОВ «ЕКОР НОВА» (покупець). Відповідно до змісту договорів купівлі-продажу від 07 серпня 2015 року та від 27 серпня 2015 року, які є майже автентичними, вбачається, що попередні власники земельних ділянок отримали в Реєстраційній службі Харківського районного управління юстиції Харківської області Свідоцтва про право власності на земельні ділянки, які їм більше не належали. На думку позивача, втрата права власності у 2008 році обумовлює відсутність у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 права для укладання договору у 2015 році, відтак укладання даного договору не породжує права власності за ТОВ «ЕКОР НОВА» на відповідний об`єкт, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не мали правових підстав, враховуючи втрату титулу власності у 2008 році, на отримання свідоцтв про право власності на нерухоме майно та внесення відповідних даних до Державного реєстру прав. В серпні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовом про визнання правочинів та свідоцтв про право власності недійсними і скасування державної реєстрації прав за ТОВ «ЕКОР НОВА». Рішенням Харківського районного суду від 10 березня 2025 року у справі № 635/6229/21 первісний позов ОСОБА_1 задоволено, у задоволенні зустрічного позову ТОВ «ЕКОР НОВА» про визнання договорів недійсними відмовлено. Постановою Харківського апеляційного суду від 24 лютого 2026 року частково задоволено апеляційну скаргу ТОВ «ЕКОР НОВА» - рішення Харківського районного суду Харківської області від 10 березня 2025 року в частині задоволення вимог первісного позову ОСОБА_1 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Підставою для ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 зазначено обрання ним неефективного способу захисту власних прав та акцентовано увагу на тому, що належним і ефективним способом захисту порушених прав буде подання віндикаційного позову до останнього власника майна. Крім того, в ході розгляду справи № 635/6229/21 було встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вбачаючи очевидність незаконності набуття права власності на вказані земельні ділянки і високу вірогідність задоволення вимог позову ОСОБА_1 як первісного власника майна, відповідач ТОВ «ЕКОР НОВА» може вчиняти дії, які будуть направлені на відчуження спірних земельних ділянок на користь третіх осіб або виникнення майнових прав щодо цих ділянок у інших осіб, що може призвести до появи особи, яка вважатиме себе добросовісним набувачем або особи, майнові права якої теж матимуть право на захист, що значно ускладнить або зробить неможливим виконання будь-якого можливого рішення суду, подальше розпорядження ТОВ «ЕКОР НОВА» земельними ділянками з кадастровими номерами :03:014:0172, :03:014:0177 може призвести до необхідності у новому захисті прав та інтересів позивача ОСОБА_1 , для чого необхідно буде звертатися до суду з новим позовом. За викладених обставин виникла необхідність у забезпеченні позову шляхом заборони ТОВ «ЕКОР НОВА» у розпорядженні земельними ділянками до вирішення спору по суті.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Оскільки викладені в заяві обставини та надані заявником докази є достатніми для розгляду заяви про забезпечення позову, заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи, що відповідає вимогам ст. 153 ЦПК України.

Враховуючи, що розгляд заяви про забезпечення позову відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає заяву позивача про вжиття заходів забезпечення позову такою, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною першою статті 150 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, зокрема заборона вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову для нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності має здійснюватися судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам. Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення. Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

Заходи щодо забезпечення позову мають застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Під час вирішення питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду, у разі задоволення позову, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Відповідно заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими позовними вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Тобто, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, у тому числі для запобігання потенційним труднощам щодо подальшого виконання такого рішення.

Сукупний аналіз даних положень законодавства дає підстави вважати, що при вирішенні питання про застосування заходів забезпечення позову суд повинен, крім іншого, з`ясувати відомості про особу відповідача та про належність йому майна, про накладення арешту на яке просить інша сторона.

Судом встановлено, що право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:014:0172 та :03:014:0177зареєстровано за відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКОР НОВА», про що свідчать інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 466652706 та № 466650786 від 04 березня 2026 року.

Позивач, звертаючись з позовом у даній справі, обґрунтовував свої вимоги, зокрема, тим, що треті особи ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , отримавши свідоцтва про право власності на спірні земельні ділянки, право власності на які той момент вже набув позивач, відчужили їх відповідачу, хоча права на укладання таких договорів купівлі-продажу вже не мали. На підтвердження зазначених обставин, позивачем надані достатні докази.

Одночасно, подаючи разом з позовом заяву про забезпечення позову, останню позивач обґрунтовував, зокрема, тим, що у разі вчинення дій відповідачем, які будуть направлені на відчуження спірних земельних ділянок на користь третіх осіб, можуть з`явитись особи, які будуть вважати себе добросовісними набувачами, або особи, майнові права яких теж матимуть право на захист, що у разі задоволення позовних вимог призведе до неможливості виконання рішення суду та необхідності звернення позивача до суду з новим позовом.

Отже, суд вважає доведеним та належним чином обґрунтованим позивачем, що між сторонами дійсно виник спір з приводу вказаного майна, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду, в разі його задоволення, а тому суд, враховуючи розумність, співмірність, обґрунтованість і обсяг вимог позивача, з метою забезпечення збалансованості інтересів сторін, вважає що найбільш доцільним буде забезпечення позовних вимог шляхом заборони вчиняти певні дії щодо майна, яке є предметом спору.

При цьому суд враховує, що цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) зазначено, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. […] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. […] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Оскільки мета забезпечення позову саме й полягає в недопущенні вчинення дій, направлених на ускладнення можливості виконання рішення суду, вимога про надання доказів існування того, що ще не сталося, і чому застосовані заходи мають запобігти, є необґрунтованою. При вирішенні такого питання суд має враховувати, чи дійсно існує можливість вчинення таких дій, відтак чи заявлені ризики є реальними.

При розгляді даної заяви суд виходить з того, що існує реальний спір між сторонами, за вирішенням якого позивач звернувся з позовом до суду. Об`єкти забезпечення позову є предметом спору, а захід забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно земельних ділянок з кадастровим номером :03:014:0172 та :03:014:0177 є співмірним із заявленими позовними вимогами та не порушує права інших осіб, зокрема жодним чином не обмежує право користування спірними земельними ділянками.

З огляду на предмет позову у даній справі та зазначені позивачем фактичні обставини, невжиття відповідних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити ефективний захист або поновлення порушених прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, оскільки у разі, якщо до закінчення розгляду справи будуть вчинені реєстраційні дії стосовно спірних земельних ділянок, то позивач, у разі задоволення позову, не зможе захистити або поновити свої права в межах одного судового провадження за його позовом без нових звернень до суду, що істотно ускладнить чи взагалі унеможливить поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів.

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом заходів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань".

Водночас, приймаючи рішення про заборону вчинення реєстраційних дій, суд має визначити, які саме дії забороняється вчиняти, а також визначити коло осіб, яким судом заборонено вчиняти певні дії з метою забезпечення позову. Відсутність вказівки у судовому рішенні на чітко окреслене вичерпне коло реєстраційних дій, що забороняються вчиняти, створює умови для потенційного обмеження прав та законних інтересів юридичної особи, ризик втручання в її діяльність.

Суд зазначає, що заходи забезпечення позову в редакції, запропонованій позивачем, в частині заборони будь-яким органам державної реєстрації проведення будь-яких реєстраційних дій, мають узагальнений характер, не відповідають вимогам співмірності, адекватності, розумності, збалансованості інтересів сторін.

Враховуючи викладене, суд вважає співмірним і таким, що забезпечує баланс інтересів сторін, що буде узгоджуватись з предметом спору, застосувати захід забезпечення позову у вигляді заборони вчиняти певні реєстраційні дії, виклавши його у такій редакції: «Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКОР НОВА» () та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0172 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0177, а саме: державну реєстрацію права власності, переходу права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно».

Суд вважає зазначений вид забезпечення позову є таким, що у повній мірі гарантує виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до положень ст. 154 ЦПК України, суд не застосовує зустрічне забезпечення.

Керуючись статтями 149-151, 247 ЦПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКОР НОВА», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити частково.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю «ЕКОР НОВА» () та органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вчиняти реєстраційні дії щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0172 та земельної ділянки з кадастровим номером :03:014:0177, а саме: державну реєстрацію права власності, переходу права власності та інших речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, внесення змін до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення 11 березня 2026 року та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання судового рішення.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали про забезпечення позову три роки.

Стягувач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання: АДРЕСА_1 .

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКОР НОВА», , місцезнаходження: Харківська область, Харківський район, село Олександрівка, вулиця Тиха, будинок № 1.

Суддя Т.В. Бобко