Справа № 462/1923/26
УХВАЛА

06 березня 2026 року суддя Залізничного районного суду м. Львова Бориславський Ю.Л. розглянувши заяву адвоката Бельдій Наталії Володимирівни, як представника заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

в с т а н о в и в:

представник ОСОБА_1 - адвокат Бельдій Н.В. звернулася до суду із заявою про забезпечення позову до подання позовної заяві, у якій заявник просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; додаткові відомості: зблокований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 29713825; нова адреса: АДРЕСА_1 . Заява обґрунтована тим, що у процесі розгляду кримінальної справи № 450/1700/25, яка розглядалася Пустомитівським районним судом Львівської області, ОСОБА_1 заявляв цивільний позов до ОСОБА_2 (винуватця). З метою забезпечення позову, ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 29.08.2025 року накладено арешт на належний ОСОБА_2 зблокований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер майна 29713825. Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 лютого 2026 року обвинуваченого ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. ст. 12, 49 КК України, ст.ст.284, 285, 286, 314 КПК України, у зв`язку з чим закрито кримінальне провадження про його обвинувачення за ч. 1 ст. 125 КК України, цивільний позов потерпілого ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди залишено без розгляду, арешт накладений на майно обвинуваченого ухвалою суду від 29.08.2025 року, в межах даного кримінального провадження, скасовано. Усвідомлюючи наявність обов`язку з відшкодування завданої шкоди, відповідач не вжив жодних заходів для добровільного відшкодування шкоди, що свідчить про намір уникнути виконання майнових зобов`язань та створює обґрунтовані підстави вважати, що виконання майбутнього рішення суду може бути ускладненим. Просить заяву задовольнити.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 ст. 149 ЦПК України визначено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК передбачено, що заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників справи; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб.

Отже, достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відтак, заходи забезпечення позову повинні відповідати заявленим вимогам, тобто бути безпосередньо зв`язаними з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

А тому, слід враховувати, що регулювання підстав та порядку забезпечення позову здійснюється в інтересах не лише певної особи, а й інших осіб - учасників провадження, суспільства, держави в цілому з дотриманням критеріїв адекватності (відповідності вимогам, виключно в межах яких допускається застосування відповідних заходів; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову) та співмірності (співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів).

Обґрунтовуючи необхідність забезпечення позову представник ОСОБА_1 вказала, що ОСОБА_2 не відшкодовано шкоди потерпілому під час судового розгляду кримінального провадження, що свідчить про намір уникнути виконання майнових зобов`язань та створює обґрунтовані підстави вважати, що виконання майбутнього рішення суду може бути ускладненим.

До заяви про забезпечення позову долучено копію витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 23.09.2025 року, з якого слідує, що зблокований житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 29713825; нова адреса: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2 .

При цьому, до заяви не долучено доказів, які б дали змогу перевірити вартість майна, на яке позивач просить накласти арешт, на предмет співмірності із заявленими позовними вимогами, а наданий суду Витяг містить інформацію станом на 23.09.2025 року, актуальної інформації щодо вказаного майна станом на 05.03.2026 року суду не надано.

Суд враховує положення ст. 41 Конституції України, відповідно до якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Також до заяви про забезпечення позову не надано достатніх доказів для вжиття заходів забезпечення позову у виді накладення арешту на вказане майно, зокрема доказів, що ОСОБА_2 має намір відчужити вказане майно третім особам, інших доказів необхідності вживати заходи забезпечення позову на даній стадії розгляду справи. Викладені в заяві мотиви не дають підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення судуабо ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Тому, суд не вбачає підстав для вжиття заходів забезпечення позову, які просить вжити заявник.

Відтак, суд прийшов до висновку про відсутність необхідних підстав для забезпечення позову на даній стадії.

Керуючись ст. 149,153 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

відмовити представнику заявника ОСОБА_1 ОСОБА_3 у задоволені заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення, або у строки та порядку, передбаченому ст. 354, 355 ЦПК України.

Суддя: Бориславський Ю. Л.