Справа № 751/6979/25
Провадження № 2/750/389/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
09 березня 2026 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова у складі:
суддіСупруна О.П.,
секретарЮрченко А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 751/6979/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
14.08.2025 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» звернулося до Новозаводського районного суду м. Чернігова через систему «Електронний суд» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про відкриття кредитної лінії № 1398-2173 продукту «CreditKasa» від 27.05.2024 у розмірі 86 178,92 грн, мотивуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов договору.
Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Овсієнко Ю.К ухвалою від 12.09.2025 справу передав за підсудністю на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова.
03.10.2025 автоматизованою системою документообігу суду справа розподілена для розгляду судді Деснянського районного суду м. Чернігова Супруну О.П.
Суддя Супрун О.П. ухвалою від 06.10.2025 прийняв позовну заяву до свого провадження та відкрив провадження у справі, яку призначив до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін на 11.12.2025.
11.12.2025 розгляд справи відкладений до 09.03.2026, у зв`язку з неявкою відповідача.
У судове засідання 09.03.2026 сторони повторно не з`явилися, про час і місце розгляду справи оповіщалися в установленому законом порядку. Представник позивача разом з позовом подала клопотання, у якому просила розглянути справу без її участі, дала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач про причини неявки не повідомив, відзиву не подав.
За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, відповідно до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України).
За правилом частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Позичальник підтвердив, що до укладення договору уважно ознайомився з текстом цього договору та правилами, а також отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансування компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування», що забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання (пункт 12.4.1).
ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором С9517.
Згідно з умовами вказаного договору від 27.05.2024 відповідачем був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківську картку) грошових коштів у розмірі 17 000,00 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1,45 % (стандартна процентна ставка), знижена процентна ставка 1,45% , строком на 365 календарних днів, комісія за видачу кредиту 0,00% в день. Дата повернення кредиту 26.05.2025.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення договору (за весь строк кредитування) складає 106 972,50 грн та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом (пункт 4.15 договору).
Також, договором передбачено, що невід`ємною його частиною є додатки: Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспорт споживчого кредиту, Таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором відповідно до Методики Національного банку України (пункт 12.14).
Позивач у позовній заяві вказує, не надавши при цьому доказів на підтвердження цих обставин, що 01.06.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1398-2173, за умовами якої відповідачем були отримані додаткові грошові кошти в розмірі 800,00 грн. Також, 24.06.2024 між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду № 2 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1398-2173, за умовами якої відповідачем були отримані додаткові грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн.
Натомість, матеріали справи містять Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії № 1398-2173 від 06.07.2024, укладену між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 (а.с. зворот 38-39). Відповідач погодився на укладення додаткової угоди до договору саме такого змісту, про що свідчить її підписання за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А5171.
Сума кредиту, яка була надана Позичальнику за договором та неповернута на момент укладання цієї Додаткової угоди становить 12 700,98 грн (пункт 1 Додаткової угоди).
Згідно з умовами додаткової угоди до договору відповідачем були отримані додаткові грошові кошти в розмірі 600,00 грн. Кількість днів користування кредитом після укладення додаткової угоди становить 365 календарних днів, денна процентна ставка 1,501%.
Орієнтовна загальна вартість кредиту на час з моменту укладання додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування, із урахування несплачених відсотків, складає 86 178,92 (пункт 3 Додаткової угоди).
Строк дії договору з урахуванням додаткової угоди становить 405 днів (пункт 2.5 Додаткової угоди).
Відповідач, у свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 26.08.2025 (а.с.).
Унаслідок порушення взятих на себе зобов`язань за договором, станом на 14.07.2025, заборгованість відповідача перед позивачем становить 86 178,92 грн, а саме: 13 300,98 грн основний борг; 72 877,94 грн залишок відсотків (а.с. 43-45).
Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалося з 27.05.2024 по 16.06.2024 за процентною ставкою 0,01%, а з 17.06.2024 по 05.07.2025 за стандартною процентною ставкою 1,45%.
Кредитодавець просить суд стягнути з позичальника частину заборгованості за електронним договором про відкриття кредитної лінії від 27.05.2024 № 1398-2173 у сумі 86 178,92 грн.
Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно з частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до положень статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини п`ятої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Вищевказані Правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статей 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:
- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;
- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;
- аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Із огляду на викладене вище, установлено, що відповідач підписав електронний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, а тому суд доходить висновку, що факт укладення кредитного договору від 27.05.2024 № 1398-2173 підтверджується матеріалами справи та узгоджується зі статтями 6, 627 ЦК України та статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію».
Із підписаного відповідачем паспорта споживчого кредиту вбачається, що останній був ознайомлений з умовами користування отриманого ним споживчого кредиту та знав про умови щодо сплати процентів (29-30).
Уклавши даний договір на умовах, викладених в них, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені.
Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
За змістом статей 526, 615 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
У зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язань за договором від 27.05.2024 № 1398-2173 , утворилася заборгованість у сумі 86 178,92 грн, що підтверджується розрахунком (а.с. 43-45).
Із наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що за Договором про відкриття кредитної лінії № 1398-2173 продукту «CreditKasa» від 27.05.2024, укладеним між сторонами, здійснено нарахування процентів за користування кредитом за період здійснювалося з 27.05.2024 по 16.06.2024 за процентною ставкою 0,01%, а з 17.06.2024 по 05.07.2025 за стандартною процентною ставкою 1,45%, що в сумі складає 72 877,94 грн.
Суд частково не погоджується з таким розрахунком, виходячи з наступного.
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Стаття 8 Закону України «Про споживче кредитування», якою передбачено, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %, була доповнена частиною п`ятою згідно із Законом № 3498-IX від 22.11.2023.
Закон України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» набрав чинності 24.12.2023.
Згідно з частиною п`ятої статті 94 Конституції України закон набирає чинності через десять днів з дня його офіційного оприлюднення, якщо інше не передбачено самим законом, але не раніше дня його опублікування.
Ураховуючи, що самим Законом України від 22.11.2023 № 3498-ХІ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» передбачено те, що він набирає чинності 24.12.2023, а кредитний договір було укладено 27.05.2024, тобто після набрання чинності цим Законом, до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Також суд ураховує, що пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.
Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.
Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» установлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Договір про відкриття кредитної лінії № 1398-2173 продукту «CreditKasa» укладений 27.05.2024, тобто після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому умова договору щодо встановлення денної процентної ставки на рівні вище 1 %, яка застосовується позивачем, є нікчемною в силу положень частини п`ятої статті 8 та частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».
16.06.2024 відповідач сплатив на погашення кредиту 15 136,00 грн, що підтверджується розрахунком позивача.
Із урахуванням викладеного, суд доходить висновку про часткову обґрунтованість вимоги позивача та стягнення з відповідача заборгованості за процентами за користування кредитом із розрахунку розміру денної процентної ставки 0,01% за період із 27.05.2024 по 16.06.2024 у сумі 35,70 грн (17 000,00 грн х 0,01 % х 21 день), із розрахунку розміру денної процентної ставки 1 % за період із 17.06.2024 по 05.07.2024 у сумі 486,18 грн (2 700,98 грн х 1 % х 18 днів), за період з 06.07.2024 по 14.07.2025 у сумі 12 345,67 грн ((3 300,98 грн (2 700,98 грн + 600,00 грн)) х 1 % х 374 дні), що в загальній сумі становить 12 867,55 грн.
Згідно зі статтею 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Приписами частини другої статті 43 ЦПК України встановлено, що учасники справи, крім іншого, зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази.
Відповідно до частин першої та другої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (статті 79, 80 ЦПК України).
Згідно приписів статті 12, частин першої, п`ятої-сьомої статті 81, частини першої статті 89 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. У противному разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.
Позивач у позовній заяві вказує, що 01.06.2024 ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 уклали Додаткову угоду №1 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1398-2173, за умовами якої відповідачем були отримані додаткові грошові кошти в розмірі 800,00 грн, та 24.06.2024 Додаткову угоду № 2 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1398-2173, за умовами якої відповідачем були отримані додаткові грошові кошти в розмірі 10 000,00 грн.
Проте, матеріали справи не містять згаданих додаткових угод, унаслідок чого суд позбавлений можливості перевірити їхній зміст, зокрема, щодо умов нарахування відсотків за користування кредитом та їхнього розміру.
Таким чином, позов у частині стягнення відсотків за користування цими коштами задоволенню не підлягає.
Щодо перерахованих позивачем коштів 01.06.2024 у сумі 800,00 та 24.06.2024 у сумі 10 000,00 грн, що підтверджується копією довідки ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та копіями листів АТ КБ «ПриватБанк» від 22.07.2025 (а.с. 32-34, 35-37,42), суд виходить із правового висновку, викладеного Верховним Судом у постанові від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, згідно з яким не можна вважати неукладеним договір після його повного або часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону.
Отже, суд дійшов висновку про неналежне виконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань за Договором про відкриття кредитної лінії № 1398-2173 продукту «CreditKasa» від 27.05.2024, що є підставою для стягнення з нього заборгованості в загальному розмірі 26 168,53 грн (13 300,98 грн + 12 867,55 грн).
На підставі статті141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ТОВ «Укр Кредит Фінанс» витрати по оплаті судового збору в розмірі
1 782,88 грн пропорційно до розміру задоволених вимог (30%).
Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 258, 259, 265, 279, 280-282, 289, 354 ЦПК України, суд
Частково задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» заборгованість за Договором про відкриття кредитної лінії № 1398-2173 продукту «CreditKasa» від 27.05.2024 у розмірі 26 168,53 грн (двадцять шість тисяч сто шістдесят вісім гривень 53 копійки).
Відмовити в задоволенні решти позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Укр Кредит Фінанс» 726,72 грн (сімсот двадцять шість гривень 72 копійки) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .
Суддя