Благовіщенський районний суд Кіровоградської області
Справа № 402/147/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" березня 2026 р. Благовіщенський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючої-судді Терновенко А. В.

при секретареві-Рудь Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Благовіщенське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 третя особа орган опіки та піклування Благовіщенської міської ради Голованівського району Кіровоградської області

про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .звернулась ОСОБА_1 , яка в позові зазначила , що в неї та у відповідача в шлюбі народилась спільна дитина. 18 червня 2013 року через небажання батька утримувати дитину вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Даний позов був задоволений на її користь. 7 жовтня 2014 року , після її звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу, шлюб між ними був розірваний.

В 2015 році вона уклала шлюб з ОСОБА_4 , де у них в шлюбі народилося ще двоє малолітніх дітей. Весь цей час ОСОБА_5 проживав з нею та дотепер проживає в в їх спільній з Майоровим сім"ї. Починаючи з 2013 року, ОСОБА_5 систематично ухилявся від сплати аліментів , внаслідок чого виникла заборгованість по аліментам в сумі 51157,25 грн. що підтверджується відповіддю МЮУ від 12.10.2021 року №М-4055-04.

Від народження до даного часу батько з дитиною не спілкувався.Жодним чином не брав участі у вихованні дитини. Не цікавився його навчанням , станом здоров"я. Не підтримував з ним жодних зв"язків. Зважаючи на те , що батько самоусунувся від виконання батьківських обов"язків, просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі , підтвердила обставини , викладені в позовній заяві та наполягає на задоволенні позову.

Відповідач в судове засідання жодного разу не з"явився. Про слухання справи повідомлявся в установлений законом спосіб. Безпосередню участь в судовому засіданні не брав .

Його представник -адвокат Мелезгінов Ю.В. цивільний позов не визнав , зазначивши що за узгодженою позицією з його довірителем вважає , що не має підстав для задоволення позову , оскільки 30 січня 2015 року Ульяновським районним судом було ухвалено заочне рішення про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком , який проживає окремо від неї. Даному рішенню передували неодноразові звернення батька до органу опіки щодо надання можливості батьку спілкуватись з дитиною. Тож вважає , що підстав для позбавлення відповідача батьківських прав не має.

Представник третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову , посилаючись на висновок органу опіки , який затверджений 30.05.2024 року рішенням №104 виконавчим комітетом Благовіщенської міської ради.

Вислуханий в судовому засіданні за методикою "Зелена кімната"за участі психолога, малолітній ОСОБА_5 вказав що все своє свідоме життя , яке він пам"ятає, він проживає з матір"ю та ОСОБА_6 , якого він вважає своїм батьком , а також братиком та сестричкою .В сім"ї він відчуває рівність та повагу до себе. Матір та бабуся розповідали йому, що в нього є рідний батько, який проживає з ними в одному селі. Однак він ніколи з батьком не спілкувався, його особисто він не знає . Оскільки він захоплюється футболом та часто відвідує спортивні змагання, то його захоплення розділяє вітчим ОСОБА_7 бажання мати одну фамілію з братом та сестрою.Вказав що він добре розуміє суть того що відбувається та на нього ніхто тиск не здійснював. заперечив факт спілкування з батьком та те , що останній запрошував його на риболовлю та цікавився його життям.

Суд за результатами опитування не вбачає тиску інших осіб на дитину та на формування її думки чи висловлювань, оскільки загалом пояснення дитини в суді під впливом часто виявляються через суперечності між її словами, віком та емоційним станом. Під час опитування дитина ОСОБА_5 висловлював свої думки відкрито, впевнено та аргументовано, вільно проявляючи емоції.

За змістом статті 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Аналогічні положення закріплені у статті 12 Конвенції про права дитини, згідно з якою держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Під час визначення місця проживання дитини, зважаючи на вікову категорію, необхідно проводити з нею бесіду, головним завданням якої є встановлення дійсного психоемоційного стану дитини, визначення її інтересів та з`ясування думки щодо бажання дитини проживати з одним із батьків.

Про необхідність заслуховування думки дітей, які досягли певного віку, та її врахування при вирішенні спорів про відібрання дітей зазначено, зокрема, у рішенні ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (заява 39948/06). У параграфі 59 цього рішення вказано, що суд також зауважує, що на жодному етапі провадження у справі судді не заслуховували дітей. Проте, при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю.

Дане положення дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів самої дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, насамперед повинні бути враховані інтереси дитини, виходячи з об`єктивних обставин спору.

У постанові Верховного Суду складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 лютого 2023 року у справі № 753/572/20, зазначено, що: «дитина є суб`єктом права і, незважаючи на незначний вік, неповну цивільну дієздатність, має певний обсяг прав. Одними з основних її прав є право висловлювати свою думку та право на врахування думки щодо питань, які стосуються її життя».

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 зазначив , що в 2014 році він одружився позивачкою , яка на той час мала дитину-хлопчика однорічного віку. Від шлюбу в них народилося ще двоє дітей. Всі троє дітей проживають разом з ними і всі вони виховуються в одинакових умовах.В нього з пасинком склалися дуже гарні відносини. Він розділяє його захоплення футболом , оскільки і сам полюбляє цей вид спорту , відвозить його на тренування, змагання. Цікавиться його життям та інтересами. З колишнім чоловіком своєї дружини неприязних стосунків в нього не має. Він з ним не спілкується. За весь період спільного проживання з дружиною , жодного разу він не чув, щоб біологічний батько ОСОБА_9 намагався спілкуватися з дитиною. Йому не відомо , щоб останній намагався реалізувати своє право на спілкування через компетентні органи.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_10 повідомила , що вона є свекрухою позивачки. На даний час її син проживає з нею. З нею вона познайомилась ще тоді коли ОСОБА_9 був зовсім маленьким. Спочатку вони проживали в с. Вільхове , де проживає вона , а потім придбали хату та переїхали в с. Великі Трояни в 2021 році. За весь цей час вона жодного разу не бачила ОСОБА_2 , власне вона його навіть не знає. Їй не відомо ,щоб батько якимось чином намагався налагодити спілкування з дитиною . Сам ОСОБА_9 розповідав їй, що своїм батьком він вважає її сина, оскільки той турбується про нього і любить його.Назара вона також вважає своїм онуком і він часто разом з меншим братиком проводили літо в неї.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_11 повідомила що вона є рідною сестрою нинішнього чоловіка позивачки. У них вклалися гарні родинні стосунки.Вони часто спілкуються . особливо на різні свята та родинні дати. Вона взагалі не знає бувшого чоловіка ОСОБА_12 . Вона познайомилася з ОСОБА_9 , коли її брат одружився . Тоді він був ще дуже малим. Їй не відомо про наміри батька спілкуватись з дитиною, але вона вважає що їх у нього не було, оскільки на жодне свято . значуще для хлопчика він не з"являвся. він не відвідував його в школі та ніколи не радів його успіхам у футболі. Всі турботи за хлопчиком несе її брат.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_13 повідомила , що вона є подругою позивачки , добре знає її сім"ю з 2015 року. Самого ОСОБА_2 вона не знає і ніколи не бачила. Однак вихованням та турботою про ОСОБА_9 займається нинішній чоловік ОСОБА_12 , ОСОБА_14 .

в судовому засіданні досліджені наступні письмові матеріали:

довідка №86 від 2.02.2024 року видана старостою Благовіщенської міської ради ОСОБА_15 про склад сім"ї , в якій проживає неповнолітній та те що діти сім"ї перебувають на повному утриманні ОСОБА_16 та ОСОБА_17 (а.с.10),

витяг з реєстру , про те що ОСОБА_5 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ( а.с 12)

довідка №15 від 03.01.2024 року Вільхівського ліцею про те що у шкільному житті дитини ОСОБА_3 за час його навчання в закладі приймали участь мати ОСОБА_18 та вітчим ОСОБА_8 (а.с.16)

довідка №8 від 18.01.2024 року Великотроянвського ліцею про те що у шкільному житті дитини ОСОБА_3 приймають участь мати ОСОБА_19 та вітчим ОСОБА_20 батько дитини школу не відвідує, участі у вихованні та в шкільному житті сина не бере, з вчителями не спілкується.(а.с.17)

акт обстеження житлово-побутових умов проживання сім"ї ОСОБА_17 №15 від 23.01.2024 року, у відповідності до якого , умови проживання в сім"ї задовлільні.( а.с.18)

відповідь МЮУ від 12.10.2021 року ,про те що станом на 8.10.2021 року у ОСОБА_2 існувала заборгованість аліментам в сумі 51157,25 грн. ( а.с.19-20)

ксерокопія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , де батьком зазначено ОСОБА_21 (а.с.21)

рішення Ульяновського районного суду від 18.06.2013 року ,яким з відповідача на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 стягнуто аліменти. де в описовій частині зазначено що батько не піклується розвитком та вихованням сина (а.с.27-28).

ксерокопія посвідчення багатодітної родини (а.с.58-59)

довідка про відсутність заборгованості по аліментам №330 від 28.05.2024 року Гайворонської ДВС (а.с.77)

заочне рішення Ульяновського районного суду від 30 січня 2015 року про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною , батьком який проживає окремо від неї ( а.с.79-80), яким визначено порядок спілкування дитини з батьком .

Рішення №3 від 19 вересня 2014 року та №6 від 10 жовтня 2014 року про розгляд заяви ОСОБА_2 до органу опіки про визначення можливості спілкування з дитиною з залишенням її без вирішення.

Вислухавши позиції сторін , вивчивши матеріали судової справи , суд дійшов висновку , що позов підлягає задоволенню.

При вирішенні спору судом було враховано, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, враховано ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків,які є рівними в своїх правах та обов"язках щодо малолітнього, вік дитини, стан її здоров`я, турбота та піклування про неї, а також наявність у них роботи, заробітку, забезпеченості житлом та інших соціальних факторів, які вказують на їхнє відношення до утримання і виховання сім`ї та дитини, наміри і можливості виховувати малолітню сина як повноцінного члена громадянського суспільства. При цьому суд виходив із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дитини. При цьому суд зазначає , що незважаючи на те, що дитина взаємодіє з багатьма соціальними інститутами садком, школою, гуртками роль сім`ї в соціалізації дитини залишається визначальною на всіх етапах розвитку. Сім`я є першим та найважливішим агентом соціалізації з кількох причин: емоційний зв`язок між дитиною та особами , що входять до сім"ї найсильніший, сім`я впливає на дитину з народження і протягом усього життя, діти проводять в сім"ї найбільше часу, особливо в ранньому віці, і саме в сім`ї закладаються базові моральні орієнтири та цінності.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Захист інтересів дитини знаходиться в одній площині поряд з такими фундаментальними правовими цінностями, як життя, здоров`я, свобода, безпека, справедливість. Захист інтересів дитини, її виховання обома батьками є запорукою становлення сильної держави, правового суспільства, оскільки зростаючи дитина перетворюється на правового партнера дорослих членів суспільства.

Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

У частині першій статті 9 зазначеної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - це дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України «Про охорону дитинства»).

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).

Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (стаття 141 СК України).

Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначені статтею 150 СК України.

Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (частини дев`ята-десята статті 7 СК України).

Відповідно до частини першої статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення й розвитку; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до дитини та її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти тощо.

Суд визнає , що позбавлення батьківських прав є винятковим заходом, який тягне за собою істотні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків неодноразово було викладено у постановах Верховного Суду, зокрема, від 06 червня 2024 року у справі № 132/2049/23, від 25 вересня 2024 року у справі № 206/1513/23, від 02 жовтня 2024 року у справі № 2-5679/11, від 04 вересня 2024 року у справі № 608/858/22 тощо.

Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

У рішенні від 10 вересня 2019 року у справі «Странд Лоббен та інші проти Норвегії» (заява № 37283/13) Європейський суд з прав людини підкреслював, що взаємна радість, яку діти та батьки отримують у суспільстві один від одного, є основним елементом сімейного життя, і заходи держав-відповідачів, що перешкоджають цьому, рівносильні втручанню у право, гарантоване статтею 8 Конвенції. У випадках, коли відповідні інтереси дитини суперечать інтересам батьків, стаття 8 Конвенції вимагає, щоб органи влади держав-відповідачів встановлювали справедливий баланс цих інтересів і при встановленні балансу особливе значення надавалося найкращим інтересам дитини, які в залежності від свого характеру та важливості можуть переважати інтереси батьків. Як правило, найкращі інтереси дитини вимагають, з одного боку, щоб зв`язки дитини з її сім`єю підтримувалися, за винятком випадків, коли сім`я виявилася особливо непридатною для життя та розвитку дитини, оскільки порушення сімейних зв`язків означає від`єднання дитини від її коріння. З цього слідує, що сімейні зв`язки можуть бути розірвані лише за вкрай виняткових обставин і що має бути зроблено все для збереження особистих відносин та відновлення сім`ї.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та характеристик учасників цих правовідносин (постанови від 18 лютого2021 року у справі № 645/920/19, від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22).

Однак , суд вважає , що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками; вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз`яснення Пленуму Верховного Суду України і з`ясовує які безсумнівні докази свідчать про умисне ухилення відповідача від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини за нормами статей 141, 150 157 СК України, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов`язками, чи вживались до нього заходи реагування, а також досліджує соціально-побутові умови життя та матеріальне становище відповідача;

орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (частина п`ята статті 19 СК України);

Суд, з урахуванням того, що жодного доказу на спростування позовних вимог, відповідачем та його адвокатом суду не було надано, з урахуванням , згідно якого дитина проживає в сім"ї позивачки, з моменту її народження, де створені належні умови для проживання, виховується в дусі поваги, отримує належну освіту, систематично забезпечується доглядом лікарів, забезпечена всім необхідним для життя, знає про існування біологічного батька, але сприймає його як сторонню особу, з яким ніколи не проживала/не перебувала, який без поважних причин не приймав участі в її вихованні та утриманні, та не виявляв щодо дитини батьківської уваги та турботи в якій дитина щодня має потребу, з урахуванням думки малолітньої дитини - ОСОБА_22 , яка була допитана в судовому засіданні та зазначила, що із своїм біологічним батьком вона не спілкується і він їй ніколи не був татом, а своїми батьками вона вважає мати ОСОБА_23 а батьком ОСОБА_24 , які піклуються про неї з дитинства та забезпечують всім необхідним, зробив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 . Судом на час розгляду справи не встановлено жодної перешкоди для виконання батьківських обов"язків з боку відповідача , тож суд визнає його бездіяльність в участі у вихованні дитини умисною.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Лише факт заперечення проти позову про позбавлення батьківських прав не свідчить про інтерес до дитини та реальне бажання змінити поведінку на краще, а позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу права спілкуватися з дитиною, бачитися з нею, звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав.Суд враховує ту обставину , що хоча в 2015 році було прийняте рішення про визначення порядку спілкування батька з дитиною , однак воно було залишено не реалізованим . Батько жодним чином не намагався реалізувати своє право на спілкування, так стороною відповідача не надано жодного доказу бажання батька брати участь у вихованні дитини чи спілкуватись з нею, а також доказів створення перешкод з боку матері або інших осіб в спілкуванні з дитиною на протязі десяти років з моменту винесення судового рішення та за час слухання справи в суді.Суд враховує і той факт , що відповідач з дитиною тривалий час проживають в одному населеному пункті недалеко один від одного ,дитина досягля віку 12 років на та вчається в навчальному закладі в селі , де проживає відповідач. Однак суд вважає що він , виходячи з відсутності доказів , жодного разу не цікавився життям дитини , її навчанням та не намагався спілкуватися з сином.

Однак встановлена судом відсутність протягом тривалого часу піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя; незабезпечення необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що надалі може негативно вплинути на її фізичний розвиток як складову частину виховання; недостатнє спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; ненадання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; несприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі є підставами для позбавлення батька батьківських прав.

Позбавлення батька батьківських прав відповідатиме інтересам дитини, якщо з народження вона проживає та виховується у стійкому сімейному середовищі де їй створили належні умови для фізичного й духовного розвитку дитини, за відсутності доказів того, що протягом тривалого неодноразового розгляду справи в суді (понад два роки) ставлення батька / матері до своїх батьківських обов`язків змінилося .

Суд критично ставиться до мотивів органу опіки якими обгрунтовано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав.У частинах п`ятій, шостій статті 19 СК України встановлено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та як доказ підлягає дослідженню й оцінці судом на основі всіх наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанови Верховного Суду від 26 липня 2021 року у справі № 638/15336/18, провадження № 61-13690св20; від 07 лютого 2022 року у справі № 759/3554/20, провадження № 61-1544св21; від 10 листопада 2023 року у справі № 401/1944/22, провадження № 61-10115св23; від 15 листопада 2023 року у справі № 932/2483/21, провадження № 61-5203св23).

За положенням частини шостої статі 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так при дослідженні висновку органу опіки встановлено доволі суперечливі твердження , зокрема те , що ОСОБА_2 цікавиться життям сина та бажає з ним спвлкуватись. Він спілкувався з ним у години визначені рішенням суду . Однак мати перешкоджає спілкуванню та незавжди відпускає дитину до батька. При цьому не має даних про джерело отриманої інформації. При наданні висновку взагалі не враховувалася думка дитини , документи на які посилається в висновку орган опіки вказують не ухилення батька від виховання дитини.Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Судові витрати , які складаються з судового збору покласти на відповідача. зважаючи не неповноту та суперечливість даного висновку , суд вважає його неналежним доказом .

Керуючись ст. ст. 19; 77; 247; 258; 263; 268; 273; 354 ЦПК України, ст. ст. 164; 166 Сімейного Кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянина України батьківських прав відносно його сина неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Роз`яснити, що особа, позбавлена батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1211,60 грн судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому копії рішення.

сторони у справі:

позивач ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянка україни ID НОМЕР_2 орган що видав 3552 ІН адреса проживання АДРЕСА_2

відповідач ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянин України адреса проживання АДРЕСА_3

третя особа без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Благовіщенської міської рад м. благовіщенське вул. Промислова буд 23/54

Суддя: А. В. Терновенко