ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/704/26 Провадження № 2/636/2223/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«26» січня 2026 року м. Чугуїв

Суддя Чугуївського міського суду Харківської області Карімов І.В., розглянувши у порядку відкриття провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє батько ОСОБА_1 до держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Чугуївського міського суду Харківської області звернувся ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє батько ОСОБА_1 з позовом про стягнення з держави агресора - російської федерації спричинену йому моральну шкоду в розмірі 70 000 євро - еквівалент 3431694,00 грн.

Перевіривши матеріали справи, вважаю, що справа не підсудна Чугуївському міському суду Харківської області, виходячи з наступного.

Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі статтею 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України. Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ. Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції, що є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Загалом перелік справ з альтернативною підсудністю закріплений у статті 28 ЦПК України, зокрема, у частині 17 цієї статті зазначено, що позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з матеріалів справи позивачі ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє батько ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом, зазначивши в ньому адресу своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, ОСОБА_1 , та ОСОБА_2 , в інтересах якого діє батько ОСОБА_1 зазначає, що їх місце проживання, як і вся територія м. Вовчанська була зруйнована у зв`язку з активними бойовими діями, що призвело до вимушеного переселення позивачів в іншу країну-Естонію, про що надана копія посвідки на проживання ОСОБА_2 від 20.01.2025 рік за № НОМЕР_1 .

Між тим, ОСОБА_1 до позовної заяви надана довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (ВПО) від 04.10.2025 року за № 6334-, згідно якої зареєстрованим місцем проживання позивача є: АДРЕСА_1 , фактичним місцем проживання/перебування є АДРЕСА_2 .

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

У пункті 4 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 7 лютого 2022 року N 265, який набрав чинності 14 березня 2022 року, передбачено, що особа може задекларувати/зареєструвати своє місце проживання (перебування) лише за однією адресою. У разі коли особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює декларування/реєстрацію місця проживання (перебування) за однією з таких адрес за власним вибором. За адресою задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Положення абзацу першого цього пункту не поширюються на осіб, адреса задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) яких знаходиться на територіях, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях, включених до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Мінреінтеграції, для яких не визначена дата завершення бойових дій (припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації. Така особа може задекларувати/зареєструвати місце свого проживання без зняття з реєстрації місця свого попереднього проживання.

У постанові від 29 липня 2019 року у справі №409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи Особи, які залишили або покинули своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації та стали на облік як внутрішньо переміщені особи можуть звертатися з позовами до судів за місцем фактичного проживання/перебування. Таким чином, якщо особа-переселенець зареєструвалася на новому місці як ВПО (внутрішньо переміщена особа), то маючи відповідну довідку про взяття на облік, переселенець може звертатись з позовом до суду у місці свого тимчасового перебування.

Аналогічні висновки щодо звернення особи з позовами до суду за місцем реєстрації як ВПО містяться в постанові Об`єднаної палати КЦС ВС від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21, постанові Верховного Суду від 14 серпня 2024 року у справі № 607/5535/22, провадження № 61-17499св23

З огляду на викладене, суд на день відкриття провадження у справі встановив зареєстроване місця перебування позивача за адресою: АДРЕСА_2 .

Оскільки справа не підсудна суду, до якого пред`явлено позов її слід направити до іншого повноваженого суду. Вирішуючи питання про суд, о якого слід направити справу слід врахувати, що найбільш територіально наближений до місця проживання позивача, тому направлення справи саме до цього суду буде найбільш сприятливим для позивачки,

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду, яким є Немишлянського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст.ст. 27,28,31,32, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє батько ОСОБА_1 до держави російська федерація про відшкодування моральної шкоди до Немишлянського районного суду м. Харкова (61099, Україна, Харківська обл., місто Харків, бульвар Богдана Хмельницького, будинок 32/38).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої 31 статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя