Справа № 404/2537/25
Номер провадження 2/404/863/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Фортечний районний суд міста Кро пивницького

в складі: головуючого судді Кулінка Л.Д.

за участю секретаря Котової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» у березні 2025 року звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року в загальній сумі 39747,35 грн, яка складається з: основного боргу за кредитом в сумі 14999,00 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 22498,50 грн, та заборгованості за комісією в сумі 2249,85 грн. Позов мотивований тим, що 26.03.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та відповідачем було кредитний договір № 1407217, за умовами якого відповідач отримав кредит, та зобов`язався його повернути та сплатити відсотки за користування кредитом, нараховані згідно умов договору. 09.10.2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу № 03/10, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року. 24 січня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» було укладено договір факторингу № 1/15, відповідно до умов якого до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року. Оскільки відповідач зобов`язання за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року належним чином не виконав та відповідно до реєстру боржників за кредитними договорами, Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в загальній сумі 39747,35 грн, яка складається з: основного боргу за кредитом в сумі 14999,00 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 22498,50 грн, та заборгованості за комісією в сумі 2249,85 грн, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою судді Фортечного районного суду міста Кропивницького від 22 травня 2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання (а.с. 45).

В свою чергу представником відповідача подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 42911 від 24.10.2025 року), в якому останній просить позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за Кредитним договором №1407217 від 26.03.2020 у загальному розмірі 14999,00 грн. В іншій частині позовних вимог відмовити. Зменшити витрати на правничу допомогу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» до 1000,00 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» на користь ОСОБА_1 судові витрати на пов`язані з витратами на професійну правничу допомогу у розмірі 9000,00 грн. Вказав, що відповідач є діючим військовослужбовцем, що проходить військову службу під час особливого періоду та учасником бойових дій. На відповідача поширюються пільги, встановлені частиною 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», а саме не нараховуються проценти за користування кредитом. Таким чином, первісний кредитор не мав права нараховувати проценти за Кредитним договором укладеними з відповідачем. Також заперечив проти нарахування комісії, так як фінансова установа не надала доказів наявності, переліку послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору (а.с. 73-87).

Представником відповідача подано відповідь на відзив (вх. № 43463 від 28.10.2025 року), просив задовольнити позов в повному обсязі. Вказав, що відповідач визнає факт укладення кредитного договору з первісним кредитором та перерахування кредитних коштів за кредитним договором. Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавцю встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Вважає, що відповідачем розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами не спростовані. Щодо нарахування відсотків, то відповідач не виконав свого обов`язку повідомити первісного кредитора та не надав документів, що підтверджують його статус військовослужбовця. (а.с. 88-106).

Представником відповідача подано до суду заперечення (на відповідь на відзив) (вх. № 44247 від 03.11.2025 року), вказав, що у відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що він є діючим військовослужбовцем, який безперервно проходить військову службу за контрактом під час особливого періоду, а також є учасником бойових дій. Докази, надані Відповідачем, підтверджують його статус та правомірність застосування пільг. Відповідно до ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовці під час дії особливого періоду, що беруть участь у забезпеченні національної безпеки та оборони, відсічі і стримування збройної агресії, звільняються від нарахування процентів за користування кредитом, штрафів та пені, за винятком кредитів на придбання житла або автомобіля. Ця норма є імперативною, тобто застосовується безпосередньо незалежно від волевиявлення військовослужбовця, а тому підтримує відзив на позовну заяву (а.с. 107-109).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву (вх. № 53404 від 25.12.2025 року) про розгляд справи за його відсутності (а.с. 113-114).

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином (а.с. 117), причини неявки суду не відомі, заяв, клопотань до суду не подавав.

Розглянувши наявні матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, суд встановив таке.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 26.03.2020 року укладено кредитний договір № 1407217. За умовами пункту 1.2 якого кредитодавець надав позичальнику кредит в сумі 14999,00 грн, кредит надається строком на 15 днів з 26.03.2020 (пункт 1.3 договору); з орієнтовною реальною річною процентною ставкою за користування кредитом 1,095,00 відсотків річних (пункт 1.5 договору); комісія за надання кредиту 2249,85 грн, яка нараховується за ставкою 15,00 відсотків від суми кредиту одноразово (а.с. 59-64).

Отримання відповідачем кредитних коштів підтверджується платіжним дорученням 17171590 від 26.03.2020 року на суму 14999,00 грн (а.с. 38).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» 09 жовтня 2020 року укладено договір відступлення прав вимоги № 03/10. За умовами пункту 2.1 якого Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідному Реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (а.с. 24-30).

Згідно витягу з додатку до договору факторингу № 03/10 від 24.01.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року (а.с.40).

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» 24 січня 2022 року укладено договір факторингу № 1/15. За умовами пункту 1.1 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату, а Клієнт зобов`язується відступити Факторові свої права грошової вимоги до боржників зазначених у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.31-35).

Згідно з витягу з додатку до договору факторингу № 1/15 від 24.01.2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг-Понг» право вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року.

Згідно відомості про щоденні нарахування та погашення, заборгованість ОСОБА_1 , за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року становить в загальній сумі 20750,00 грн, яка складається з: основного боргу за кредитом в сумі 5000,00 грн, та заборгованості по відсоткам в сумі 15750,00 грн (а.с. 16-17).

Відповідно до рішення № 1778 Єдиного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Пінг Понг» від 01 липня 2025 року змінено найменування Товариства та затверджено наступне: повне найменування Товариства: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (а.с. 57)

Відповідно до частин першої та другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За визначенням, що міститься у статтях 626, 628 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно частини першої статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до вимог частини першої статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 Цивільного кодексу України).

Обов`язок позичальника повернути позику встановлений статтею 1049 Цивільного кодекс України згідно якої позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Законом України «Про електронну комерцію» встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

В пункті 5 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства (частина сьома стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. (частина дванадцята статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частина перша стаття 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно статті 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до положень частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як роз`яснено в пункті 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів.

Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність.

При цьому, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року в загальній сумі 39747,35 грн, яка складається з: основного боргу за кредитом в сумі 14999,00 грн, заборгованості по відсоткам в сумі 22498,50 грн, та заборгованості за комісією в сумі 2249,85 грн.

Проте, доказів відступлення прав вимоги між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» за договором про відступлення прав вимоги № 03/10 від 09 жовтня 2020 року до матеріалів справи не додано. В матеріалах справи міститься реєстр витягу з додатку до договору факторингу № 03/10 від 24.01.2022 року за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «Мілоан» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» право вимоги до ОСОБА_1 , за кредитним договором № 1407217 від 26.03.2020 року (а.с.40)

Враховуючи вищевикладене, оскільки позивачем не надано до суду належних доказів відступлення прав вимоги Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», суд дійшов висновку, що позивачем не доведено право вимоги, а отже позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню.

Судові витрати у відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України суд залишає по фактично понесеними позивачем.

Керуючись Законом України «Про електронну комерцію», статями 516, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 4, 10, 11-13, 76-81, 141, 263-265, 272 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», до ОСОБА_1 , про стягнення кредитної заборгованості, відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеними позивачем.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засідання було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складння повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», ; місцезнаходження: 01011, місто Київ, вулиця Рибальська, будинок № 22;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 11.03.2026 року.

Суддя Фортечного районного

суду міста Кропивницького Людмила КУЛІНКА

Згідно з оригіналом

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Л. Д. Кулінка