Справа № 639/792/26
Провадження № 2/639/1010/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Харків

Новобаварський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Борисенка О.О.,

секретаря судового засідання Пивоварової Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/792/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушеного права власності шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення,

установив:

До Новобаварського районного суду міста Харкова надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , в якій позивач просила захистити її порушене право власності на користування квартирою АДРЕСА_1 , шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме, зобов`язати відповідача провести демонтаж самовільно побудованої прибудови до квартири АДРЕСА_2 .

12.02.2026 ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання (а.с.88).

У підготовчому засіданні 10.03.2026 позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони здійснювати будь-які дії, спрямовані на будівництво квартири АДРЕСА_2 , що належить відповідачу ОСОБА_2 ; заборонити відповідачу ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам вчиняти дії щодо будівництва квартири АДРЕСА_2 .

В обґрунтування заходів забезпечення позову позивач зазначила, що відповідач має намір продовжити будівництво, про що свідчать план зі здійснення зовнішнього утеплення стіни та даху, будування прибудови до входу квартири 20 тощо; завезення будівельних матеріалів, продовження зовнішньої розбудови квартири АДРЕСА_3 шляхом укладення фундаменту перед входом у квартиру; неодноразові виклики поліції членами сім`ї позивача для фіксування факту порушення з боку відповідача. У разі продовження будівництва відповідачем, права позивача ще більше порушаться, а виконання рішення стане неможливим або істотно ускладненим.

У підготовчому засіданні позивач підтримала заяву про забезпечення позову, посилаючись на викладені в ній обставини.

Відповідач про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлений належним чином (згідно з п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України), у підготовче засідання не з`явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подавав.

Суд, заслухавши думку позивача, вивчивши матеріали справи, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 ст. 151 ЦПК України визначено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з п. 2, 4 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Частиною 3 ст. 150 ЦПК України встановлено, що заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4» роз`яснив, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, під час розгляду заяви про забезпечення позову, суд має перевірити наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

У постанові Верховного Суду від 15 липня 2020 року у справі № 909/835/18 зазначено, що «…повинен бути наявним зв`язок між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу».

У постанові від 24 квітня 2024 року в справі №754/5683/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що з 15 грудня 2017 року законодавець серед передумов забезпечення позову визначає можливий вплив невжиття заходів забезпечення позову не тільки на виконання рішення суду, а й на можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Предметом заявленого ОСОБА_1 позову є захист порушеного права власності позивача на користування належною їй квартирою шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення, а саме, зобов`язання відповідача провести демонтаж самовільно побудованої прибудови до квартири АДРЕСА_2 .

Обраний позивачем вид забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та третім особам вчиняти дії щодо будівництва належної відповідачу квартири АДРЕСА_2 стосується накладення заборони взагалі на проведення робіт належної відповідачу квартири, та не є співмірним заявленим вимогам.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

До таких же висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 12 квітня 2022 року у справі № 391/7/21.

З огляду на викладене, та враховуючи пояснення позивача про не проведення на даний час будь-яких будівельних робіт відповідачем, суд дійшов висновку, що вид забезпечення позову не є співмірним із заявленими позовними вимогами, та позивачем не доведено, що невжиття таких заходів забезпечення позову, як заборона вчиняти дії щодо належної відповідачу квартири, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у разі задоволення позову, що є підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. 12, 149-153, 247, 258, 260, 261, 353-355 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі № 639/792/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист порушеного права власності шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена 10.03.2026.

Веб-адреса цього документу у Єдиному державному реєстрі судових рішень http://reyestr.court.gov.ua/ з посиланням на номер справи.

Суддя Олександр БОРИСЕНКО