Справа № 521/3381/26
Номер провадження № 2-о/521/221/26
УХВАЛА

про залишення заяви без руху

09 березня 2026 року суддя Хаджибейського районного суду м. Одеси Ганошенко С.А., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

06.03.2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу за заявою подружжя.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані для розгляду судді Ганошенку С.А., яка отримана головуючим суддею 09.03.2025 року.

Дослідивши матеріали заяви, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.3 ст. 42 ЦПК України, у справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи. Однак подана заява не містить заінтересованих осіб, а чоловік заявниці не вказаний заявником, як того вимагає закон.

Згідно з ст. 187 ЦПК України, суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Приписами ч. 3 ст. 293 ЦПК України визначено що у порядку окремого провадження розглядаються, в тому числі, справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

Вказана норма закону чітко передбачає випадки, в яких суд може розглядати справи про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України) провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу.

Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса (ч. 2 ст. 109 Сімейного кодексу України).

Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 4 ст. 157 Сімейного кодексу України батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

З аналізу наведених правових норм вбачається, що спільна заява про розірвання шлюбу має бути підписана й подана до суду як чоловіком, так і дружиною, щоб суд міг переконатися, що така заява відповідає їх дійсній волі, при цьому така заява про розірвання шлюбу подається разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. При цьому договір між подружжям про розмір аліментів на дитину та щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, підлягає нотаріальному посвідченню.

Всупереч вказаним вимогам чинного законодавства заява про розірвання шлюбу хоч і подана ОСОБА_1 , але підписана лише нею, зміст заяви зводиться до викладення волі виключно ОСОБА_1 розірвати шлюб та не містить будь-яких вказівок щодо наявності спільної волі подружжя на розірвання шлюбу, другий із подружжя не зазначений заявником. В результаті чого суд позбавлений можливості встановити наявність взаємної згоди та волевиявлення кожного із подружжя щодо розірвання шлюбу.

До матеріалів справи не додано договір між подружжям (в порядку ч. 1 ст. 109 Сімейного кодексу України) нотаріально не посвідчений, тобто не відповідає формі визначеній ч. 4 ст.157 Сімейного кодексу України. Отже, заявником не дотримано умов, встановлених чинним законодавством, за яких можливий розгляд заяви про розірвання шлюбу в порядку окремого провадження.

Зазначені недоліки заяви мають бути усунуті такими способом:

- заява про розірвання шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, в порядку окремого провадження має бути подана спільно подружжям, а не одним із них;

- до заяви має бути доданий укладений у письмовій формі та нотаріально посвідчений договір про те, з ким із подружжя будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей.

Враховуючи зазначене, заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя необхідно залишити без руху та надати строк для приведення заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя до вимог чинного законодавства.

Тобто, подана заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Отже, з огляду на викладене суд приходить до висновку про залишення позову без руху та надання позивачу строку для їх усунення.

Заяву про усунення недоліків разом з виправленою позовною заявою та долученими документами необхідно надати до Хаджибейського районного суду м. Одеси через канцелярію суду.

Керуючись ст. ст. 185, 258, 260, 261, 293, 294 ЦПК України, ст. ст. 109, 157 СК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , про розірвання шлюбу за заявою подружжя - залишити без руху.

Встановити заявнику десятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху, для усунення недоліків.

Копію ухвали про залишення заяви без руху надіслати заявнику.

У разі не усунення зазначених недоліків у встановлений строк заява вважатиметься неподаною та буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО