Провадження 2/201/1342/2026
УХВАЛА

11 березня 2026 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: головуючого судді Федоріщева С.С.,

при секретарі Максимовій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі клопотання представника Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»-«Дніпродіпродор» в особі юридичної особи Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за дні невикористаної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходів,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Соборного районного суду міста Дніпра перебуває вищевказана цивільна справа.

Представником відповідача 15 січня 2026 року до суду було подано клопотання про витребування доказів, які мають значення для всебічного і повного розгляду справи, а саме витребувати:

-у ПрАТ «ВФ Україна» інформацію про абонента мобільного зв`язку ПрАТ «ВФ Україна» НОМЕР_1 із зазначенням ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходив на зв`язок абонент із зазначенням місць, звідки такі дзвінки здійснювались/приймались, відправлялись/отримувались SMS-повідомлення (без розкриття змісту повідомлень, що передаються), а саме тип, дату, час, азимути ретрансляційних антен та адреси розташування базових станцій вказаних абонентів, за період часу з 00 год. 00 хв. 28 квітня 2023 року по 00 год. 00 хв. 14 жовтня 2025 року;

-у ПрАТ «Київстар» інформацію про абонента мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар» НОМЕР_2 із зазначенням ретрансляційних антен, у зоні покриття яких виходив на зв`язок абонент із зазначенням місць, звідки такі дзвінки здійснювались/приймались, відправлялись/отримувались SMS-повідомлення (без розкриття змісту повідомлень, що передаються), а саме тип, дату, час, азимути ретрансляційних антен та адреси розташування базових станцій вказаних абонентів, за період часу з 00 год. 00 хв. 28 квітня 2023 року по 00 год. 00 хв. 14 жовтня 2025 року.

В обґрунтування поданого клопотання представник позивача зазначив, що відповідачем 03 грудня 2025 року було подано до ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» запит про отримання відомостей про місцезнаходження мобільних номерів НОМЕР_1 та 098-019-35-35, у період з 00 год. 00 хв. 28 квітня 2023 року по 00 год. 00 хв. 14 жовтня 2025 року. Станом на 05 січня 2025 року відповіді на зазначені запити ПрАТ «Київстар» та ПрАТ «ВФ Україна» не надано. Дана інформація необхідна для підтвердження того, що позивач більшість часу не перебував на робочому та відповідно підробив документи, зокрема табелі робочого часу та його позовні вимоги не можуть бути задоволені, а інформація, викладена в позовній заяві про часи роботи не відповідає дійсності.

29 січня 2026 року від представниці позивача до суду надійшли заперечення на клопотання про витребування доказів, в яких остання просила відмовити у задоволення клопотання, оскільки запитувана відповідачем інформація щодо відомостей про місцезнаходження абонентських номерів мобільного зв`язку Позивача є інформацією з обмеженим доступом, що містить персональні дані та відноситься до сфери приватного життя особи. Інформація про з`єднання, зміст телефонних розмов та інші дані, що стосуються користування послугами мобільного зв`язку, належить до сфери приватного життя особи та є інформацією з обмеженим доступом. Крім того, зазначені відповідачем мобільні номери не є корпоративними, не надавалися позивачу роботодавцем для виконання трудових обов`язків та є його особистою приватною власністю. Відтак будь-які твердження про правомірність збору, аналізу чи використання такої інформації суперечать вимогам законодавства та можуть бути розцінені як втручання у приватне життя та таємницю спілкування. При цьому відповідачем не наведено жодних правових підстав, які б надавали суду можливість витребувати у операторів мобільного зв`язку дані про геолокацію абонента у межах цивільного судочинства у трудовому спорі. Така інформація може надаватися виключно у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законодавством, і не може бути використана як доказ у даній категорії справ.

Дослідивши клопотання про витребування доказів та матеріали справи, слід дійти висновку, що клопотання є таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 13 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Як визначено у ч. 1 ст. 84 ЦПК України, учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про інформацію», інформація про фізичну особу (персональні дані) - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію», інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень, а також інформація, визнана такою на підставі закону. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, якщо інше не встановлено законом. Відносини, пов`язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

За положеннями ч.ч. 1-3 ст. 10 Закону України «Про захист персональних даних», використання персональних даних передбачає будь-які дії володільця щодо обробки цих даних, дії щодо їх захисту, а також дії щодо надання часткового або повного права обробки персональних даних іншим суб`єктам відносин, пов`язаних із персональними даними, що здійснюються за згодою суб`єкта персональних даних чи відповідно до закону. Використання персональних даних володільцем здійснюється у разі створення ним умов для захисту цих даних. Володільцю забороняється розголошувати відомості стосовно суб`єктів персональних даних, доступ до персональних даних яких надається іншим суб`єктам відносин, пов`язаних з такими даними. Використання персональних даних працівниками суб`єктів відносин, пов`язаних з персональними даними, повинно здійснюватися лише відповідно до їхніх професійних чи службових або трудових обов`язків.

Згідно ч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних», поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Поширення персональних даних без згоди суб`єкта персональних даних або уповноваженої ним особи дозволяється у випадках, визначених законом, і лише (якщо це необхідно) в інтересах національної безпеки, економічного добробуту, прав людини та для проведення Всеукраїнського перепису населення.

Статтею 31 Конституції України встановлено, що кожному гарантується таємниця листування, телефонних розмов, телеграфної та іншої кореспонденції. Винятки можуть бути встановлені лише судом у випадках, передбачених законом, з метою запобігти злочинові чи з`ясувати істину під час розслідування кримінальної справи, якщо іншими способами одержати інформацію неможливо.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

За змістом ч. 1 ст. 270 Цивільного кодексу України, відповідно до Конституції України фізична особа має право, зокрема, на таємницю телефонних розмов.

За приписами ст. 306 цього Кодексу, фізична особа має право на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції. Зазначена стаття закріплює право фізичної особи на таємницю листування, телеграм, телефонних розмов, телеграфних повідомлень та інших видів кореспонденції є одним з основних особистих немайнових прав.

Згідно п. 7 ч. 1 ст. 162 КПК України, до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в речах і документах, належить, зокрема, інформація, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, про зв`язок, абонента, надання телекомунікаційних послуг, у тому числі отримання послуг, їх тривалості, змісту, маршрутів передавання тощо.

Надання тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю, здійснюється в порядку, передбаченому ч. 6 ст. 163 цього Кодексу.

З аналізу наведених норм вбачається, що зняття інформації з телекомунікаційних мереж можливе лише у випадках, коли достатньо підстав вважати, що у телеграфній та іншій кореспонденції підозрюваного чи обвинуваченого іншим особам або інших осіб підозрюваному чи обвинуваченому, а також у інформації, якою вони обмінюються з допомогою засобів зв`язку, містяться дані про вчинений злочин, що мають доказове значення або коли листи, телеграми та інші види кореспонденції можуть використовуватися лише за згодою особи, яка направила їх, та адресата.

З огляду на наведені норми чинного законодавства, суд приходить до висновку, що інформація, яку просить витребувати представник відповідача, відноситься до інформації з обмеженим доступом (конфіденційної інформації); розкриття інформації, яка знаходиться в операторів та провайдерів телекомунікацій, є порушенням вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 31 Конституції України; зазначена інформація не може бути витребувана при розгляді цивільної справи, оскільки не містить даних про вчинений злочин.

Крім того, слід зазначити, що представником відповідача не надано жодних належних та допустимих доказів того, що зазначені ним телефонні номери належали позивачу у період з 00 год. 00 хв. 28 квітня 2023 року по 00 год. 00 хв. 14 жовтня 2025 року, нікому їм не передавались та завжди перебували при ньому в зазначений період.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що клопотання представника відповідача задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.76-84, 260, 353-354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про витребування доказів у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор»-«Дніпродіпродор» в особі юридичної особи Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за дні невикористаної відпустки, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини доходів відмовити в повному обсязі.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя С.С. Федоріщев