Провадження №6/369/210/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.03.2026 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Пінкевич Н.С.,

секретаря Худинець Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Києво-Святошинського районного суду подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича про визначення частки майна боржника у майні, яким володіє спільно з іншою особою,

заінтересовані особи ОСОБА_1 (боржник), ОСОБА_2 (стягувач), ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. звернувся до суду із вказаним поданням. В обґрунтування якого зазначає, що 21.07.2025 року відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №78673773. За вказаним виконавчим документом боржником є - ОСОБА_1 , а стягувачем - ОСОБА_2 .

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику було направлено пам`ятку про його права та обов`язки, а також виклик приватного виконавця з вимогою з`явитись до приватного виконавця з приводу виконання рішення суду. Зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження №78673773 та виклик приватного виконавця було направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке боржником отримано. Отже ОСОБА_1 належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішення.

Постановою про арешт майна боржника від 24.07.2025 року №78673773 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 в межах суми 247876 грн. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.07.2025 року за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0147 площею 0,0985 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 . Право власності на дану земельну ділянкуборжник ОСОБА_1 набув шляхом укладання договору купівлі-продажу №1410 від 13.10.2015 року. Відповідно до актового запису про шлюб № 5 ОСОБА_1 на момент придбання зазначеної земельної ділянки перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 . Інше майно, на яке можливо звернути стягнення не встановлено. Приватний виконавець зазначає, що на даний момент вичерпано всі заходи примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, і визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншою особою та звернення на неї стягнення є єдиним можливим способом виконання рішення суду в повному обсязі.

Таким чином, оскільки приватним виконавцем встановлено відсутність іншого майна боржника, на яке може бути звернено стягнення, заборгованість з ОСОБА_1 не погашено, просить подання задовольнити та визначити частку майна боржника у спільному майні, а саме: земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0147 площею 0,0985 га., враховуючи земельні поліпшення яка розташована за адресою АДРЕСА_1 придбаної у шлюбі з ОСОБА_3 у розмірі (одна друга) частки, оскільки рішення суду до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення, не виконує законних вимог приватного виконавця.

У судове засідання приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицький В.В. не з`явивсь. Подали заяву про розгляд подання за його відсутності, подання підтримав, просив задволити.

У судове засідання заінтересовані особи не з`явилися, повідомлялися про дату, час та місце розгляду справи, однак відповідно до частини другої статті 443 ЦПК України, їх неявка не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Належність повідомлення боржника ОСОБА_1 підтверджено розпискою, що міститься в матеріалах справи.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема виконавчих написів нотаріусів (пункт 3 частини 1 статті 3 закону).

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2025 року стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 222 847,90 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 228,47 грн.

На виконання рішення суду 30 травня 2025 року видано виконавчий лист №369/10039/24.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького В.В. від 21 липня 2025 року відкрито виконавче провадження (ВП№78673773).

За вказаним виконавчим провадженням:

боржником є ОСОБА_1 дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_2 ;

стягувачем є ОСОБА_2 РНОКПП: НОМЕР_2 ; Адреса: АДРЕСА_3 .

21 липня 2025 року постанова про відкриття виконавчого провадження направлена боржнику ОСОБА_1 .

Одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику було направлено пам`ятку про його права та обов`язки, а також виклик приватного виконавця з вимогою з`явитись до приватного виконавця з приводу виконання рішення суду. Зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження №78673773 та виклик приватного виконавця було направлено боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно повідомлення про вручення поштового відправлення боржник ОСОБА_1 одержав рекомендований лист №719 -22.07.2025року.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що боржник ОСОБА_1 належним чином повідомлений про початок примусового виконання рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Постановою про арешт майна боржника від 24.07.2025 року №78673773 накладено арешт на все майно боржника ОСОБА_1 в межах суми 247876 грн.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 28.07.2025 року за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме земельна ділянка кадастровий номер :01:001:0147 площею 0,0985 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 .

Право власності на дану земельну ділянку боржник ОСОБА_1 набув шляхом укладання договору купівлі продажу №1410 від 13.10.2015 року.

Відповідно до актового запису про шлюб № 5 ОСОБА_1 на момент придбання зазначеної земельної ділянки перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 .

Відповідно до відповідей з Головного управління Держгеокадастру в Івано-Франківській області від 18.09.2025 року № 11-9-0.221-4571/02-25, Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Івано-Франківській області від 21.07.2025 №281981424 майно на яке можна звернути стягнення для погашення заборгованості за виконавчим документом відсутнє.

Згідно з матеріалами справи на вказаній земельній ділянці розташовано об`єкт будівництва, що зазначено у відповіді №97 із ЦНАПу Косівської міської ради ради від 08.10.2025 року.

Згідно з пунктом 6 частини 1 статті 1 Закону України «Про оцінку земель» це розташування в межах земельної ділянки будинків, будівель, споруд, об`єктів інженерної інфраструктури, меліоративних систем, багаторічних насаджень, лісової та іншої рослинності, а також внаслідок господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів тощо), які підвищують якісні характеристики та цінність земельної ділянки, не змінюючи її меж, площі чи цільового призначення.

Положеннями ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

Згідно ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Конструкція норми статті 1 Закону України «Про оцінку земель» визначає земельні поліпшення, як розташування в межах земельної ділянки будинків, будівель, споруд, об`єктів інженерної інфраструктури, меліоративних систем, багаторічних насаджень, лісової та іншої рослинності, а також внаслідок господарської діяльності або проведення певного виду робіт (зміна рельєфу, поліпшення ґрунтів тощо), які підвищують якісні характеристики та цінність земельної ділянки, не змінюючи її меж, площі чи цільового призначення

За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Згідно зст.70 СК Україниу разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

На об`єкт нерухомого майна, а саме земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0147 площею 0,0985 га., яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , - право власності на дану земельну ділянкуборжник ОСОБА_1 набув шляхом укладання договору купівлі продажу №1410 від 13.10.2015 року, а тому враховуючи презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, суд вважає, що таке належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Як вбачається при примусовому виконанні судового рішення приватним виконавцем вчинені всі можливі виконавчі дії та в повній мірі вжито заходів щодо розшуку майна боржника.

Згідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, а саме рішенням від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» визначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок і так, щоб ця система (виконання рішень) була ефективною як в теорії, так і на практиці. А виконання рішень має відбуватись таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та, що система ефективна і законодавчо і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, встановленої параграфом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Верховний Суд у постанові від 11.04.2018 року по справі № 464/2227/17 зазначив, що подання державного виконавця про визначення частки майна боржника, яким він володіє спільно із іншими особами, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення з нього боргу. Визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Так, боржник ОСОБА_1 про розгляд подання повідомлений належним чином, будь-яких своїх заперечень не надав, не подав доказів ні наявності іншого майна, ні доказів на спростування доводів приватного виконавця. Не повідомив суд ні про причини неявки, ні про причини неможливості подати відповідні докази, неможливості виконати судове рішення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання приватного виконавця про визначення частки майна боржника ОСОБА_1 у майні, яким він володіє спільно з дружиною ОСОБА_3 , а саме визначивши 1/2 (одну другу) частку на земельну ділянку кадастровий номер :01:001:0147 площею 0,0985 га., враховуючи земельні поліпшення яка розташована за адресою АДРЕСА_1 , що є адекватним ступенем втручання до його права та права інших осіб, а також узгоджується з положеннями національного законодавства та практикою Європейського суду з прав людини, з метою забезпечення принципу верховенства права та обов`язковості виконання судового рішення.

З урахуванням зазначеного, подання в цій частині є обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.259-261,443 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,

У Х В А Л И В :

Подання приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Витвицького Володимира Васильовича про визначення частки майна боржника у майні, яким володіє спільно з іншою особою задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ; Адреса: АДРЕСА_2 )у розмірі 1/2 частини земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0147 площею 0,0985 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , якою боржник володіє на праві спільної сумісної власності з дружиною ОСОБА_3 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ; РНОКПП: НОМЕР_3 ; адреса: АДРЕСА_2 ).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів.

Повний текст ухвали виготовлений 10 березня 2026 року.

Суддя Наталія ПІНКЕВИЧ