Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3276/25
Провадження №: 2/332/194/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді - Завіновської А.П.,

при секретарі судового засідання Літвіновій Т.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Шумського І.В.,

відповідачки ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження, в судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

27.06.2025 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав наступне.

З 26.08.2016 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі.

Від шлюбу вони мають спільну дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У квітні 2021 року він з відповідачкою почали проживати окремо, при цьому, дитина залишилась проживати разом з ним.

Рішенням суду від 15.11.2021 року шлюб розірвано.

04.02.2022 року було винесено судовий наказ, яким з відповідачки на його користь стягнуто аліменти на утримання доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі частини з усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.01.2022 року.

17.02.2022 року за даним судовим наказом відкрито виконавче провадження № 68705796.

Невиконання батьківського обов`язку відповідачкою по сплаті аліментів на утримання доньки та наявність заборгованості зі сплати аліментів змусили його звернутися до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Наразі цивільна справа судом не розглянута.

Зазначає, що відповідачка з тих пір як залишила сім`ю не цікавиться ні навчанням, ні розвитком дитини, школу не відвідує, до репетиторів доньку не відводить та не сплачує за його послуги, а також не цікавиться і не піклується про стан здоров`я доньки, яка потребує медичного спостереження, не турбується про її оздоровлення, не проводить з нею дозвілля, не дарує подарунків та не вітає зі святами.

Отже, позивачем порушено вимоги про позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення судових витрат.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 07.07.2025 року у вказаній справі відкрито провадження і її призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження, до підготовчого судового засідання на 10 год. 00 хв. 28.07.2025 року. В подальшому підготовче судове засідання було неодноразово відкладено, останній раз на 11 год. 00 хв. 20.10.2025 року.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2025 року підготовче провадження по справі було закрито і її призначено до судового розгляду по суті на 10 год. 00 хв. 19.11.2025 р. В подальшому розгляд справи було неодноразово відкладено, останній раз на 10 год. 15 хв. 27.02.2026 року.

В судове засідання, призначене на 27.02.2026 року представник третьої особи (органу опіки та піклування) не з`явився, звернувся до суду з заявою про подальший розгляд справи у його відсутність.

З урахуванням думки учасників справи, подальший розгляд справи здійснено у відсутність представника третьої особи.

В судовому засіданні позивач та його представник позовну заяву підтримали та просили позов задовольнити. При цьому, позивач зазначав, що відповідачка неодноразово полишала родину, останній раз у квітні 2025 року, дитина кожного разу залишалася з ним. Відповідачка долею доньки не цікавиться, з нею не спілкується, навіть шляхом мобільного зв`язку, про що йому відомо, оскільки він з донькою користуються однією сім - картою оператора мобільного зв`язку. Станом здоров`я доньки не переймається і коли дитина перебувала на лікуванні в медичному закладі доньку не відвідувала. Відповідачка почала спілкування з дитиною лише після того, як він звернувся до суду з вказаним позовом. Отже, вважав, що наявні підстави для позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав.

Відповідачка в судовому засіданні заперечуючи з приводу позовних вимог вказувала, що майже 20 років вона проживала з позивачем, з яких 10 років у шлюбі. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 . Під час спільного проживання позивач неодноразово застосував до неї насильство психологічного та фізичного характеру. У квітні 2021 року вона пішла з родини але у лютому 2022 року повернулася і вони продовжили проживати однією сім`єю. При цьому, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з неї аліментів, хоча в цей час вони проживали разом і усі кошти, які вона заробляла були витрачені на потреби сім`ї. У квітні 2024 року після застосування зі сторони позивача до неї насилля, вона залишила родину. Наразі вона проживає у цивільному шлюбі з іншим чоловіком. Водночас зазначала, що вона з дитиною періодично зустрічається, коли дитина хворіла вона відвідувала її у лікарні, хоча її до палати не пустили, вітає доньку зі світами, дарує подарунки. На цей час вона проживає у 4-х кімнатній квартирі разом зі своїм цивільним чоловіком та його матір`ю, для дитини облаштована окрема кімната. Не заперечувала проти того, щоб донька проживала з батьком але має бажання, щоб донька деякі дні (наприклад вихідні) проводила з нею. Також зазначала, що має у власності разом з донькою окрему квартиру, де могла б зустрічатися з нею. Окрім цього, відповідачка вказувала, що із відповідними заявами до правоохоронних органів щодо застосування домашнього насилля вона не зверталася, та надати суду докази з цього приводу не може.

Представник третьої особи (органу опіки та піклування) Іванченко О.С. в судовому засіданні підтримав висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2016 року народження.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_6 є однокласником її чоловіка. Цю родину свідок знає приблизно 15 років. Вона є хрещеною ОСОБА_4 , а ОСОБА_7 є хрещеною її сина. Крім того, свідок разом з ОСОБА_8 працюють на одному підприємстві. Після того, як ОСОБА_1 другий раз пішла від чоловіка, то свідок припинила з відповідачкою спілкування. Водночас свідок продовжує спілкуватися з позивачем та ОСОБА_3 , вони часто бачяться, проводять дозвілля. Свідок вважає, що будь-яких перешкод у спілкуванні з донькою позивач відповідачці не чинить, а остання добровільно не бажає спілкуватися з дитиною. Одного разу відповідачка передавала через свідка подарунок дитині, спілкування між ними у присутності свідка, після того як сторони розійшлися, не відбувалось.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що ОСОБА_6 хрестив її старшу дитину, а тому вона давно знає цю родину. Після того, як відповідачка пішла від позивача дитина залишилась проживати разом з батьком. Вони часто спілкуються, ОСОБА_6 з донькою приїжджають до свідка в гості. Один раз відповідачка, у присутності свідка телефонувала дитині, та один раз передавала доньці подарунок. Свідок вважає, що позивач не чинить перешкод у спілкуванні матері з дитиною.

Свідок ОСОБА_10 пояснив суду, що знає відповідачку приблизно п`ять років, вони працюють на одному підприємстві. У квітні 2025 року відповідачка попросила у свідка прихисток, бо чоловік застосовував фізичне насилля по відношенню до останньої, при цьому свідок неодноразово раніше бачив синці на тілі відповідачки. В подальшому вони стали проживати однією сім`єю. Свідок з дитиною ніколи не спілкувався, але відвозив ОСОБА_11 на зустрічі з донькою, також вони разом відвідували дитину у лікарні. Свідку відомо, що позивач змінив замки та не віддавав ключі від квартири, що належить відповідачці разом з донькою. На думку свідка, позивач під вигаданими приводами перешкоджає відповідачці бачитися з донькою, остання навіть зверталася до органу опіки та піклування у травні 2025 року із заявою щодо встановлення графіку побачень, але заяву не прийняли. Вказував, що ОСОБА_7 має бажання бачитися з донькою, в 4-х кімнатній квартирі де вони проживають разом з матір`ю свідка, є кімната для дитини, він не має заперечень, щоб дитина залишалася з ночівлею.

Судом було заслухану в судовому засіданні малолітню дитину - ОСОБА_12 , 2016 року народження, яка в судовому засіданні по суті справи пояснила, що проживає з батьком, мати залишила родину. З матір`ю спілкуватися не хоче, з поведінки дитини вбачається, що вона ображена на матір.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З 26.08.2016 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 26 серпня 2016 року Заводським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (а.с. 15).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 16).

Рішенням Заводського районного суд м. Запоріжжя від 15.11.2021 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 17).

04.02.2022 року Заводським районним судом м. Запоріжжя видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 31.01.2022 року (а.с. 18-19).

В матеріалах справи міститься копія заяви про примусове виконання судового наказу (а.с. 20).

17.02.2022 року з приводу примусового виконання судового наказу відкрито виконавче провадження, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження № 68705796 (а.с. 21-22).

Крім того, в матеріалах справи міститься Інформація про виконавче провадження № 68705796 (а.с. 23-28).

З розрахунків заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на травень 2025 року ОСОБА_1 має заборгованість у сумі 39 902, 50 гривень, а з даних з сайту Судової влади вбачається, що в провадженні Заводського районного суду м. Запоріжжя перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (а.с. 29-32).

З довідки наданою адміністрацією Запорізького академічного ліцею № 46, від 27.05.2025 року за № 241, вбачається, що ОСОБА_1 , мати учениці 2-А класу ОСОБА_2 , жодного разу не відвідувала батьківські збори, не цікавилась навчанням дитини та її поведінкою у ліцеї, з класним керівником не спілкувалася у 2024-2025 навчальному році (а.с. 34)

Згідно до свідоцтва досягнень ОСОБА_2 , учениці 2-Б класу, останню за рішенням педагогічної ради переведено до наступного класу (а.с. 35-36).

Виходячи з довідки Дитячої-юнацької спортивної школи «Салют» за вих. № 31 від 26.06.2025 року, ОСОБА_2 , відвідувала заняття з плавання у період з листопада 2024 року по березень 2025 року (а.с. 37).

З декларації № 0001-296Т-3210 про вибір лікаря вбачається, що законним представником дитини зазначено ОСОБА_1 , з яким і укладено дану декларацію щодо дитини ОСОБА_2 (а.с. 38).

Згідно до інформації наданої ТОВ «Клініка сімейного типу «Фемелі мед» від 29.05.2025 за № 01-004, в клініці спостерігається дитина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 . Дитина перебуває на обліку у лікаря-педіатра ОСОБА_13 , потребує спостереження у дитячого уролога, реабілітаційних заходів. На прийом лікаря з дитиною звертався виключно батько, в останнє дитина була в клініці 30.04.2025 з приводу захворювання в супроводі батька. Батько виконує всі рекомендації лікаря в повному обсязі (а.с. 39).

З виписки з медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого № 2111 Відділення хірургії та оперативної ендоскопії Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча лікарня № 5» Запорізької міської ради вбачається, що ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 09.04.2025 по 17.04.2025 року з діагнозом гострий пієлоніфрит, активна фаза, ФНЗ, гостра інфекція верхніх дихальних шляхів, гострий фарингіт, лихоманка (гіпертермічний синдром) (а.с. 40-41).

Виходячи з акту обстеження умов проживання, складеному спеціалістами Відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей від 03.06.2025 року, проведено обстеження умов проживання родини ОСОБА_14 , а саме житла за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зазначено наступне.

Житло розміщене на другому поверсі двоповерхового будинку, складається з однієї кімнати, кухні, коридору, санвузла, де є ванна та туалет; є вода, газ, електропостачання. В кімнаті є велике двоспальне ліжко, письмовий стіл, ноутбук, комп`ютер, полиці, телевізор, акваріум, іграшки, окремо у дитини є гардеробна. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: у дитини є окреме спальне місце, одяг, взуття, канцелярія, продукти харчування, холодильник, санітарний стан помешкання задовільний. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації ОСОБА_1 (батько) та ОСОБА_2 (донька). В ході бесіди з батьком стало відомо, що матір вихованням дитини не займається, мешкає окремо (а.с. 43-44).

Згідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» за № 009 від 17.06.2025 року, ОСОБА_1 з 11.04.2007 року і по теперішній час працює на підприємстві апаратником нейтралізації у цеху № 20 (а.с. 45).

Відповідно до довідки Публічного акціонерного товариства Запорізький металургійний комбінат «Запоріжсталь» від 19.06.2025 року за № 272/2014023, ОСОБА_1 дійсно працює в ПАТ «Запоріжсталь» з 22 травня 2025 року і по теперішній час апаратником регенерації цеху холодної прокатки (а.с. 46).

З витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на території України станом на 15.05.2024 року до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 47).

З військово-облікового документу ОСОБА_1 вбачається, що останній має відстрочку на підставі п.1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (а.с. 48).

В матеріалах справи містяться копії повідомлень, які свідчать про наявність до відповідачки ОСОБА_1 , зі сторони фінансових установ, претензій щодо заборгованості за кредитними договорами (а.с. 49-52).

Також до матеріалів справи долучені фотокартки, на яких зображено позивача ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_2 та іншими особами, та відеозаписи проведення дозвілля вказаних осіб (а.с. 53-63).

Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 . Органу опіки та піклування від 12.08.2025 року за № 1854/01-22/18.01-1288 зазначено наступне.

ОСОБА_1 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини повідомила, що вона не згодна з позбавленням її батьківських прав відносно малолітньої ОСОБА_2 , 2016 року народження. Зі слів ОСОБА_1 вона з 2022 по 09.04.2025 рік мешкала з дитиною та батьком за адресою: АДРЕСА_1 , та займалась вихованням та навчанням доньки. За час проживання однією родиною, батько дитини ОСОБА_1 вчиняв домашнє насильство по відношенню до неї. В ніч на 09.04.2025 року ОСОБА_1 вигнав її з будинку, та почав забороняти їй спілкуватися з донькою.

Малолітня ОСОБА_15 , 2016 року народження, повідомила про те, що її матір ОСОБА_1 не любить її, не приходить до неї, оскільки у мами постійно якісь справи. Матір не допомагає їй, не робить з нею домашні завдання, все робить тільки батько.

Враховуючи викладене, беручи до уваги, що ОСОБА_1 , самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, вихованням та утриманням доньки не займається, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, не проявляє відносно дитини батьківського піклування, має заборгованість зі сплати аліментів, а також думку малолітньої ОСОБА_4 , 2016 року народження, орган опіки та піклування, вирішив, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , доцільно позбавити батьківських прав відносно малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 100-102).

З талону-повідомлення єдиного обліку № 11637 про прийняття і реєстрацію заяви (повідомлення) при кримінальне правопорушення та іншу подію вбачається, що 16.07.2025 о 18.05 надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_2 змінив замки на вхідних дверях та не віддає їй паспорт (а.с. 119).

З відповіді Відділення поліції № 1 Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 14.08.2025 за № 6008/43/03/4-2025 вбачається, що заяву від 16.07.2025 року ОСОБА_1 внесено до ІПНП «Єдиний облік» за ЄО № 11637. За вказаними в заяві фактами проведено перевірку. За результатами перевірки прийнято рішення згідно до вимог Закону України «Про звернення громадян», у зв`язку з відсутністю події та складу кримінального чи/або адміністративного правопорушення (а.с. 118).

У письмових поясненнях начальнику відділу по Заводському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, ОСОБА_1 зазначено, що вона мешкала разом з донькою ОСОБА_3 , 2016 року народження та чоловіком ОСОБА_1 з 2022 року по ІНФОРМАЦІЯ_5 , при цьому сплачувала аліменти на дитину. Вона займалась вихованням та навчанням доньки. За час проживання з чоловіком ОСОБА_1 він вчиняв по відношенню до неї фізичне насильство. Дитина була свідком цього. 09.04.2025 року ОСОБА_1 виганяв її з будинку і після цього почав забороняти бачитися їй з дитиною. Вона не згодна з позбавлення її батьківських прав, оскільки батько дитини чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною. Зазначала, що не вживає алкогольні напої та наркотичні засоби. Вона спілкувалася з донькою, але батько тиснув на дитину та вона казала його слова (а.с. 120).

Згідно до характеристики з місця роботи відділу кадрів «Компанії Стінгрей» ОСОБА_1 , остання характеризується позитивно (а.с. 122).

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів вбачається, що станом на липень 2025 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_2 складає 18 724, 89 грн. (а.с. 123-124).

Виходячи з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 437133773 від 28.07.2025 року, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є власниками по частці квартири за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 125).

Згідно до акту обстеження умов проживання складеному спеціалістами Відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради від 05.12.2025 року за № 10-05/2720, щодо ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_4 зазначено, що житло розміщено на 9 поверсі 6 поверхового будинку, складається з 4 кімнат: коридору, ванної та туалету, співвласником квартири є ОСОБА_16 та ОСОБА_10 . Умови проживання задовільні, в наявності меблі, побутова техніка: пральна машинка, мікрохвильова, ноутбук, холодильник. Вода, газ та електропостачання підключено та подається. Санітарні норми витримано, ОСОБА_1 та ОСОБА_10 займають дві кімнати. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: для перебування дитини ОСОБА_2 , 2016 року народження, виділено окрему кімнату, в кімнаті є розкладний диван, шафа для одягу, письмовий стіл, стільці, дитячі речі відсутні. За цією адресою проживають: ОСОБА_1 , 1987 року народження, ОСОБА_10 , 1982 року народження, ОСОБА_16 , 1954 року народження. Стосунки в сім`ї, зі слів ОСОБА_1 та ОСОБА_10 , добрі. За результатами бесіди встановлено, що мати дитини, ОСОБА_1 бажає приймати участь у вихованні дитини, сплачує аліменти на утримання доньки (зі слів ОСОБА_1 ), бажає бачитися з дитиною та спілкуватися з нею (а.с. 181).

Витягом із протоколу № 40 комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району від 18.12.2025 року про розгляд заяви матері ОСОБА_1 щодо встановлення графіку побачень з малолітньою донькою ОСОБА_2 , 2016 року народження, припинено розгляд заяви ОСОБА_1 , оскільки остання написала заяву про залишення її заяви про встановлення графіку побачень з донькою без розгляду (а.с. 182-183).

З виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 13587 КНП «ТМО «ЗР`ЗОР вбачається, що ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні з 30.12.2025 по 02.01.2026 року (а.с. 184-185).

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною згідно постанови Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Статтею 165 СК України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

У справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року Європейським судом з прав людини наголошено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (пункт 54). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має ґрунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки; факт заперечення відповідача проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (пункт 58).

Відповідачка в судовому засіданні не погоджуючись з позовними вимогами, водночас не заперечувала, щоб донька в подальшому залишалася проживати з батьком. Зазначала, що бажає підтримувати зв`язок з донькою, спілкуватися з нею, проводити дозвілля.

При цьому доводи останньої про наявність перешкод у здійсненні своїх батьківських прав через застосування до неї насилля зі сторони позивача, суд розцінює критично, оскільки будь-яких доказів з цього приводу суду надано не було, а заява відповідачки до правоохоронних органів подана вже після звернення позивача до суду з вказаним позовом (16.07.2025 року) та не стосується обставин перешкоджання відповідачці зі сторони позивача у спілкуванні з донькою, а інших обставин щодо зміни замків у житлі, де не проживає донька ( АДРЕСА_2 ) та утримання паспорту.

Не може достеменно підтверджувати наявність даного факту (насилля) і наданий відповідачкою аудиозапис датований 15.11.2025 р., оскільки цей запис складається з різних фрагментів, до того ж не зрозуміло, за яких обставин його було здійснено, під час яких подій, та голоси яких осіб на них відображено.

З цих же міркувань не приймає суд і покази свідка ОСОБА_10 щодо застосування до відповідачки насилля зі сторони позивача, який до того ж будучи наразі цивільним чоловіком відповідачки, є явно зацікавленою особою у справі.

Судом встановлено, що між сторонами існують неприязні стосунки, про що, зокрема свідчить їх процесуальна поведінка в судовому засіданні, що певною мірою може свідчити про наявність у відповідачки труднощів у спілкуванні з донькою. Водночас відповідачка не змогла пояснити суду, чому не відвідувала школу, заняття з плавання, тощо, де відсутні перешкоди для спілкування з дитиною.

Разом з тим, поведінка відповідачки свідчить про те, що вона не втратила інтересу до участі у вихованні своєї дитини, з часу коли сторони почали проживати окремо (квітень 2024 року), що не заперечувалось позивачем, до моменту звернення останнього до суду з вказаним позовом пройшло не так багато часу (червень 2025 року), тобто зв`язок матері та дитини зберігається, а тому застосування до відповідачки такого крайнього заходу, як позбавлення батьківських прав, суд не вбачає.

За таких умов, надані позивачем письмові докази та покази свідків ОСОБА_5 і ОСОБА_9 , не можуть свідчить про те, що зв`язок матері та дитини втрачено.

Відповідно до частин другої, третьої статті 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

Озвучена думка дитини не є єдиною підставою, яка враховується при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, оскільки її думка не завжди може відповідати її інтересам, може бути висловлена під впливом певних зовнішніх факторів, яким вона в силу малолітнього віку неспроможна надавати правильну оцінку, чи інших можливих факторів впливу на неї.

З наданих в судовому засіданні малолітньою ОСОБА_17 , 2016 року народження пояснень вбачається, що вона має певні образи на матір, в силу свого малолітнього віку та проживаючи з батьком фактично формує свою думку, виходячи з його поведінки та ставлення до відповідачки, що не може свідчити про наявність вагомих підстав для позбавлення матері батьківських прав з огляду на вказані обставини.

Відповідно до частини четвертої і п`ятої статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Водночас висновок органу опіки та піклування має рекомендаційний характер для суду та підлягає оцінці судом на основі всіх наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності та взаємозв`язку (постанова Верховного Суду від 07.02.2022 року у справі № 759/3554/20).

На виконання вказаних вимог закону, органом опіки та піклування подано суду висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав по відношенню до її малолітньої доньки ОСОБА_4 , 2016 року народження, який фактично сформований на думці дитини, яка в силу свого віку, та зовнішніх факторів, зазначених вище, не може усвідомлювати правові наслідки позбавлення батьківських прав її матері.

На думку суду, вказаний висновок не містить відомостей щодо наявності виключних обставин для застосування такого крайнього заходу, як позбавлення матері батьківських прав та його відповідності найкращим інтересам дитини.

Отже, судом встановлено, що відповідачка ОСОБА_1 має постійне місце роботи, за яким позитивно характеризується, сплачує аліменти, хоча і не в повному обсязі, бажає приймати участь у вихованні своєї дитини.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у рішенні від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» (пункт 49), розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин.

Таких обставин у справі не встановлено, а тому суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити.

Водночас суд вважає необхідним попередити відповідачку про належне ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання своєї доньки - ОСОБА_2 , 2016 року народження.

Керуючись ст. ст. 19, 155, 164-166, 171 СК України, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://court.gov.ua/fair.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 .

Представник позивача: адвокат Шумський Ігор Васильович, адреса: 69095, м. Запоріжжя, вул. Гоголя, буд. 149, корп. 2.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , рнокпп НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Районна адміністрація Запорізької міської ради по Заводському району, як орган опіки та піклування, адреса: м. Запоріжжя, вул. Мирослава Симчича, буд. 56, .

Суддя: А.П. Завіновська