РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10.03.2026 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді Мартьянової С.М.,

за участю секретаря судового засідання Штокало С.-М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Представник позивача через систему «Електронний суд» звернувся до Франківського районного суду м. Львова з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 24.10.2019 року № б/н у розмірі 118540,91 грн. та судові витрати.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що відповідач ОСОБА_1 24.10.2019 року звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим власноручно підписав Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та погодив наступні умови: 1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75000 грн. (п.1.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна Gold»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5) В процесі користування рахунком відбулась заміна відсоткової ставки до 40,8%; 6) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 7) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 8) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00% (п.1.5 та п.2.1.1.2.12 Договору). На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 07/23, тип Універсальна Gold, що підтверджується випискою по рахунку. Відповідач користувався кредитним лімітом, відповідно до виписки по рахунку вчиняв операції, а отже згідно до Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, що затверджено Постановою НБУ № 164 від 29.07.2022 року є власником рахунку та держателем платіжного інструменту для здійснення операцій за рахунком. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. В процесі користування кредитним рахунком відповідач не повернув своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості у повному обсязі, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, а також підтверджується випискою по рахунку, відповідно до яких, станом на 20.08.2024 року, заборгованість відповідача становить 118540,91 грн. та складається із наступного: заборгованості за тілом кредиту 103376,65 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 15164,26 грн. На підставі викладеного просить суд позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 30.09.2024 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Призначено судове засідання.

Представником позивача АТ КБ « ПриватБанк», через підсистему «Електронний суд», неодноразово подавались заяви про зменшення позовних вимог, в якій зазначалось, що позивач бажає зменшити розмір позовних вимог та відповідно до поданої 10.11.2025 року заяви про зменшення позовних вимог просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача АТ КБ « ПриватБанк» заборгованість за Договором б/н від 24.10.2019 року в розмірі 68110,00 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту, а також понесені позивачем судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Від відповідача неодноразово надходили заяви про відкладення розгляду справи, проте відзиву на позовну заяву суду надано не було.

На підставі ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, яка належним чином повідомлений і від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.

За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Частиною 1 ст.5 ЦПК України, передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 24.10.2019 року відповідач ОСОБА_1 , з метою отримання банківських послуг звернувся до АТ КБ «ПриватБанк», у зв`язку із чим підписав власноруч на планшеті, що відповідає вимогам Постанови НБУ від 13.12.2019 року № 151 «Про затвердження Положення про застосування цифрового власноручного підпису в банківській системі України», Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 24.10.2019 року (далі Договір). Підписавши Договір відповідач підтвердив свою згоду про те, що ця Заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг складають договір про надання банківських послуг, на підставі ст. 634 Цивільного кодексу України.

Підписанням указаного Договору відповідач погодив наступні умови: 1) Тип кредиту та розмір кредитного ліміту: відновлювана кредитна лінія до 75000 грн. (п.1.2. Договору); 2) Тип кредитної карти: Картка «Універсальна Gold»; 3) Строк кредитування: 12 місяців з пролонгацією (п.1.2. Договору); 4) Процентна ставка, відсотків річних: 42,0% (п.1.3 Договору); 5) В процесі користування рахунком відбулась заміна відсоткової ставки до 40,8%; 6) Кількість та розмір платежів, періодичність: сплата мінімального обов`язкового платежу на поточний рахунок, для якого відкрито кредитну картку, до останнього календарного числа (включно) місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено витрати за рахунок кредитного ліміту (п.1.4. Договору); 7) Розмір мінімального обов`язкового платежу: - 5% від заборгованості, але не менше ніж 100 грн, щомісячно, або 10% від заборгованості, але не менше 100 грн, щомісячно - у разі прострочки, починаючи з другого місяця прострочення (п.1.4. Договору); 8) Проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 60,00% (п.1.5 та п.2.1.1.2.12 Договору).

На підставі укладеного Договору відповідач отримав платіжний інструмент кредитну картку № НОМЕР_1 , строк дії 07/23, тип Універсальна Gold, що підтверджується випискою по рахунку.

Крім цього, 24.10.2019 року відповідачем також власноруч на планшеті підписано Паспорт споживчого кредиту до Договору від 24.10.2019 року № б/н.

Із наданої суду виписки за договором від 24.10.2019 року № б/н за період з 01.04.2023 року по 20.08.2024 року вбачається, що відповідач ОСОБА_1 активно користувався кредитними коштами, оплачував товари та банківські послуги. В указаній виписці по руху коштів чітко прослідковуються факти використання відповідачем грошових коштів, а отже й факт підтвердження отримання кредитних карток. Також вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за кредитним договором.

Тобто, відповідач був належним чином повідомленим про умови кредитування, зокрема щодо сплати відсотків.

З долученого банком розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість відповідача за договором № б/н від 24.10.2019 року, станом на 20.08.2024 року становить 118540,91 грн. та складається із наступного: заборгованості за тілом кредиту 103376,65 грн.; заборгованості за простроченими відсотками 15164,26 грн.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 633 ЦК України визначено, що публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець.

Таким чином, підписана відповідачем заява від 24.10.2019 року разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг, з чим погодився відповідач в підписаній ним заяві.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно положень ст. 1069 Кодексу, якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу.

Статтею 1054 ЦК України у частині встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Даних, що відповідач у добровільному порядку в повному обсязі погасив нараховану заборгованість за кредитним договором, матеріали справи не містять.

Звертаючись до суду з позовом, АТ «КБ «Приватбанк» просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 118540,91 грн., а після заяв про зменшення позовних вимог 68110,00 грн.

Частиною другою ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

Звертаючись до суду з цим позовом, Банк надав достатньо доказів на підтвердження правомірності своїх вимог, які досліджено судом. Наявність згаданих доказів є такими, що підтверджують розмір заборгованості за тілом кредиту, яку банк, звернувшись до суду з указаним позовом, просить стягнути з відповідача.

Окрім того, позивачем декілька разів зменшено розмір позовних вимог, виходячи із фактично отриманих від відповідача оплат за договором. Здійснення відповідачем таких оплат свідчить про його ознайомлення з умовами договору, прийняття цих умов та виконання зобов`язань відповідно до них. Відповідач жодних заперечень проти умов договору не висловлював та не оспорював його дійсність, а виконання ним частини зобов`язань (шляхом оплати) підтверджує його волю на укладення й виконання договору та згоду з його змістом.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Відповідно до позиції Верховного Суду, котра міститься у постанові Верховного Суду від 14 липня 2020 року по справі № 367/4970/13-ц, провадження № 61-19992св18, заперечуючи розмір кредитної заборгованості, розрахований банком, боржник та його представник не надали до суду докази, які б спростовували як факт надання кредиту у розмірі, визначеним кредитним договором так і розмір боргу, що є процесуальним обов`язком боржника. Доказів, які б спростовували правильність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором, боржником не надано. Крім цього, також варто звернути увагу на вимоги процесуального закону, який покладає тягар доказування на сторони, що забезпечуватиме реалізацію принципу змагальності у судовому процесі. Реалізація такого принципу здійснюється через стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Застосування такого підходу оцінки доказів відповідає позиції Верховного Суду у справах № 910/18036/17 від 02 жовтня 2018 року , №917/1307/18 від 23 жовтня 2019 року.

Таким чином, зменшення позивачем розміру позовних вимог лише враховує фактично сплачені відповідачем суми й не спростовує, що договірні відносини між сторонами існують, а умови договору відповідачем прийняті, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд враховує, що ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При зверненні до суду позивачем сплачено 2422,40 грн. судового збору, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією.

Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 229, 258, 259, 263-266, 268, 273, 280-282, 289, 352, 354 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 24.10.2019 року у розмірі 68110 (шістдесят вісім тисяч сто десять) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. судового збору.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», , місцезнаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя Мартьянова С.М.