УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 954/2117/24

Номер провадження 2-о/184/17/26

12 березня 2026 року

Покровський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Томаш В.І.,

за участю секретаря судового засідання Михайлової Т.В.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заінтересованої особи Зінченко С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в м. Покров в окремому провадженні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей апарату Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 «про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні»,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт перебування на його утриманні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В обґрунтування заяви посилається на те, що з 2017 року він та його співмешканка ОСОБА_2 проживають разом однією сім`єю та на їхньому повному утриманні знаходяться малолітні діти, а саме: їхня спільна донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , де в свідоцтві він вказаний батьком, їхні спільні діти - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в свідоцтвах про народженнях яких відомості про батька дітей записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України, а також діти співмешканки від першого шлюбу - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . На даний час він має намір визнати батьківство відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . На даний час ОСОБА_2 знаходиться у декретній відпустці по догляду за ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зайнята доглядом і вихованням інших чотирьох малолітніх дітей, тому вона не може в повній мірі сама забезпечити утримання дітей, в свою чергу цей обов`язок по утриманню всіх дітей є його. Через збройну агресію росії проти України виникли труднощі з офіційним працевлаштуванням, але він завжди має заробіток. За час спільного проживання діти ОСОБА_2 від першого шлюбу стали для нього рідними, він приймає участь у їх вихованні, розвитку, забезпечує фінансування всіх їхніх потреб. Цей факт має для нього юридичне значення, оскільки з ним пов`язано вирішення питання щодо встановлення піклування над дітьми, отримання соціальних пільг, а також потрібне підтвердження взаємовідносин із ТЦК та СП, а саме отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як особи, на утриманні якого перебувають троє дітей до 18 років. В зв`язку з чим він змушений звернутися до суду з вказаною заявою.

В судовому засіданні заявник підтримав свої вимоги, покладається на розсуд суду щодо клопотання представника заінтересованої особи про залишення позову без розгляду.

В судовому засіданні представник Міністерства оборони України Зінченко С.О. просить суд в задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Надав суду письмові пояснення, відповідно до яких посилається на те, що ОСОБА_1 є вітчимом для дітей дружини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . Батьківство відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 на даний час не встановлено. Крім того, заявник офіційно не працевлаштований та не надав доказів про свій систематичний дохід та матеріальне становище, щоб дозволяло йому утримувати дітей. Крім того, як вбачається з відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень, ОСОБА_1 неодноразово вчиняв домашнє насильство відносно своєї співмешканки ОСОБА_2 (справи №954/325/24, 954/100/24, 954/365/23, 954/1153/19). Заявник, проживаючи однією сім`єю з ОСОБА_2 , має право на участь у вихованні дітей співмешканки (за умови проживання однією сім`єю). При цьому обов`язок щодо їх утримання у ОСОБА_1 (як вітчима) виникає за умови, якщо в останніх немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання. Заявником не надано доказів, що ці діти не мають діда, бабу, повнолітніх братів та сестер, здатних їх утримувати або наявності у матері цих дітей поважних причин, з яких вона не може надавати їм належного утримання. Крім того, вимоги заявника щодо встановлення факту перебування на його утриманні дітей ОСОБА_2 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 взагалі не підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

З цих підстав вважає, що по даній справі вбачається спір про право, що породжує наслідки, передбачені ст. 294 ЦПК України, в зв`язку з чим просить суд закрити провадження у справі..

В судове засідання заінтересовані особи - ОСОБА_2 , Служба у справах дітей апарату Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області, Нововоронцовський ІНФОРМАЦІЯ_7 не з`явились, про час та місце розгляду були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заяву заявника у даній справі слід залишити без розгляду за наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Судом встановлено, що в своїй заяві заявник просить встановити факт перебування на його утриманні малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження ості чи відсутності не оспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру (ч. 1 ст. 315 ЦПК України).

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч. 2 ст. 315 ЦПК України).

У статті 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Регулювання сімейних відносин з метою забезпечення кожної дитини сімейним вихованням здійснюється Сімейним кодексом України (ст. 1 СК України).

У ч. 1 ст. 121 СК України передбачено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст. 122 та 125 цього Кодексу.

У ст. 141 СК встановлено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини. Зокрема, визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч. 5 ст. 157 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 1, 2 та 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Мачуха, вітчим зобов`язані утримувати малолітніх, неповнолітніх падчерку, пасинка, з ними проживають, якщо у них немає матері, батька, діда, баби, повнолітніх братів та сестер або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що мачуха, вітчим можуть надавати матеріальну допомогу (ч. 1 ст. 268 СК України).

Правовідносини, що включають особисті немайнові та майнові відносини, які виникають між особами на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, опіки та піклування, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що суперечать моральним засадам суспільства, є сімейними.

Відповідно до ст. 15 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу.

Сімейні обов`язки особистого або майнового характеру є обов`язками конкретної особи (дружини, матері, батька тощо). Вони не можуть бути передані добровільно іншому за договором або перекладені на іншого за законом.

Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини і є самостійною підставою для позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів за рішенням суду (ст.ст. 164, 180 СК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЩІК України).

У постанові від 11 вересня 2024 року у справі №201/5972/22 (провадження №14-132цс23) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суди попередніх інстанцій не звернули уваги на те, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі одного з батьків у вихованні й утриманні дитини. З урахуванням закріпленого в сімейному законодавстві принципу невідчужуваності сімейних обов`язків, неможливості відмови від них, у тому числі від обов`язків виховання дитини, то питання, заявлене у цій справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій другого з батьків та може вирішуватись у межах спору про право між батьками дитини за загальним правилом у позовному провадженні.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2024 року справа №551/812/23 зазначено, що: «задовольняючи вимоги заяви, суди першої та апеляційної інстанцій не звернули уваги на те, що подана заява про встановлення факту, що має юридичне значення, не підлягає судовому розгляду в окремому провадженні, оскільки доведення факту утримання падчерки вітчимом пов`язане з настанням (існуванням) обставин, за яких біологічний батько дитини не виконує своїх батьківських обов`язків щодо дитини та безумовно впливає на права і інтереси самої дитини. Такий факт утримання дитини не біологічним: батьком, а вітчимом не може встановлюватись у безспірному порядку, в тому числі на підставі судового рішення, ухваленого за правилами окремого провадження, оскільки в такому питанні завжди існуватиме загроза порушення принципу дотримання найкращих інтересів дитини. Таким чином, за встановлених у цій справі обставин існує спір про право щодо участі батька дитини у її матеріальному забезпеченні/утриманні, а отже, питання, заявлене у цін справі, не може з`ясовуватись безвідносно до дій батька дитини та може вирішуватись у межах спору про право за загальним правилом у позовному провадженні».

Аналогічно правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 15.08.2025 року по справі №709/1954/24.

Частиною 1 ст.4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.23 ЦПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються місцевими загальними судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою - четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України, якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах

В даному випадку встановлення факту перебування на утриманні заявника ОСОБА_1 малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 потрібно для підтвердження взаємовідносин із ТЦК та СП, а саме отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як особи, на утриманні якого перебувають троє дітей до 18 років, тобто вбачається спір про право.

Так, із самої заяви ОСОБА_1 вбачається, що існує спір щодо встановлення піклування над дітьми, отримання соціальних пільг, а також потрібно для підтвердження взаємовідносин із ТЦК та СП, а саме отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, як особи, на утриманні якого перебувають троє дітей до 18 років, тому вимоги перебування на утриманні ОСОБА_1 малолітніх дітей необхідно вирішувати в порядку позовного провадження із залученням до участі у справі всіх заінтересованих осіб.

Таким чином, враховуючи усе вищезазначене, заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні, підлягає вирішенню в порядку позовного провадження, а тому, заяву ОСОБА_1 слід залишити без розгляду.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст.4, 19, 258, 260, 294, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника заінтересованої особи Міністерства оборони України задовольнити.

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: ОСОБА_2 , Служба у справах дітей апарату Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області, Міністерство оборони України, ІНФОРМАЦІЯ_1 «про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні» - залишити без розгляду.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України роз`яснити заявникові, що він має право подати позов на загальних підставах.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Покровського міського суду В. І. Томаш