Справа № 508/195/26
Номер провадження 2/508/206/26
У Х В А Л А

10 березня 2026 року селище Миколаївка

Суддя Миколаївського районного суду Одеської області Банташ Д.С., ознайомившись з матеріалами справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту,

встановив:

06.03.2026 року через систему «Електронний суд» позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп», в інтересах якого діє представник позивача Ткаченко Ю.О., звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту.

Разом з позовною заявою представник позивача в якості додатку до позову надав квитанцію про сплату судового збору, а саме платіжну інструкцію кредитового переказу коштів № 579937448.1 від 18.12.2025 року, в розмірі 2422,40 грн.

Комісією Миколаївського районного суду Одеської області складено відповідний Акт про перевірку матеріалів справи від 06.03.2026 року, згідно якого зазначена платіжна інструкція кредитового переказу коштів № 579937448.1 від 18.12.2025 року зарахована у цивільній справі № 508/1046/25.

Приписами ч.1 ст.187 ЦПК України визначено, що суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Статтями 175,177 ЦПК України визначено вимоги до змісту та форми позовної заяви, документів, що додаються до позовної заяви, обов`язок дотримання яких покладається на позивача.

Згідно з ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Окрім цього, ч. 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок та розмір сплати судового збору визначений Законом України від 8 липня 2011 року №3674-VI «Про судовий збір» (далі - Закон № 3674-VI).

Частинами першою та другою статті 9 Закону №3674-VI передбачено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону №3674-VI судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі, зокрема й з використанням платіжних систем через мережу Інтернет у режимі реального часу.

Відповідно до частини другої статті 40 «Про платіжні послуги» від 30 червня 2021 року №1591-IX (далі - Закон № 1591-IX) платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Постановою правління Національного банку від 29.07.2022 № 163 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі - Інструкція).

Пунктом 37 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача (або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Пунктом 40 Розділу ІІ Інструкції визначено, що платник має право ініціювати платіжну операцію за фактичного платника та/або на користь фактичного отримувача коштів шляхом надання платіжної інструкції надавачу платіжних послуг платника. Платіжна інструкція, крім обов`язкових реквізитів, визначених у пункті 37 розділу II цієї Інструкції, повинна містити: 1) унікальний ідентифікатор фактичного платника або найменування/ прізвище, власне ім`я. по батькові (за наявності), код фактичного платника та/або 2) унікальний ідентифікатор фактичного отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного отримувача.

З огляду на вищевказане, суд звертає увагу, що одним з обов`язкових реквізитів платіжного документу є призначення платежу, а також найменування отримувача, код отримувача та номер його рахунку, найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Відповідно до пункту 41 Інструкції, платник заповнює реквізит "Призначення платежу" платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Крім того, Верховний Суд, зокрема, в ухвалі від 31 травня 2018 року у справі № 922/496/17 та у постанові від 19 січня 2019 року у справі № 905/1057/18 звернув увагу на обов`язковість правильного оформлення платіжного документу, який підтверджує сплату судового збору та вказав, що платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою додаються до позовної заяви (заяви, скарги) і мають містити відомості про те, яка саме позовна заява (заява, скарга, дія) оплачується судовим збором.

Також згідно роз`яснень, наведених у пункті 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08липня 2011року №3674-VI«Про судовий збір» суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв`язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Разом з тим, у платіжній інструкції кредитованого переказу коштів № 579937448.1 від 18.12.2025 року, яка долучена позивачем до позову, у реквізиті «Призначення платежу» зазначено: «Судовий збір за позовом ТОВ «Деал Фінанс Груп» до Фетісова лариса Анатоліївна, Миколаївський районний суд Одеської області».

Однак, судом встановлено, що перерахування судового збору відбувалося 18.12.2025 року в рамках подання іншого позову у цивільній справі № 508/1046/25.

Враховуючи наведене, інформація, яка б надавала можливість ідентифікувати, що саме за подачу вказаного позову позивачем сплачено судовий збір, відсутня, а отже суддя дійшов висновку про те, що додана позивачем квитанція до платіжної інструкції не є належним доказом сплати судового збору за даним позовом.

Окрім того, відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 01.01.2026 становить 3328,00 грн.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання юридичною особою позовної заяви майнового характеру судовий збір складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (2662,40 грн).

Враховуючи зазначене, позивачу необхідно: надати суду докази сплати судового збору у розмірі, передбаченому чинним законодавством, станом на день подачі позову в рамках розгляду зазначеної цивільної справи. Реквізити для сплати судового збору: отримувач коштів ГУК в Од.обл./смт Миколаїв./22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37607526; банк отримувача Казначейство України (ел. адм. подат.); рахунок отримувача UA0015696; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: 101 _____(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Миколаївський районний суд Одеської області (назва суду, де розглядається справа).

Окрім того, відповідно до п.7 ст. 43 ЦПК України у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

До заяв по суті, відповідно до ч. 2 ст. 174 ЦПК України, відноситься і позовна заява.

В якості доказів направлення копії позовної заяви з додатками на адресу відповідача, позивачем надано суду Список № 000000213 згрупованих відправлень Базовий з описом вкладення.

При цьому, згідно зазначеного Списку та опису вкладення до Списку, направленого позивачем на ім`я ОСОБА_1 , направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу було здійснено за адресою: АДРЕСА_1 .

Проте, згідно відповіді № 2438873 з Єдиного державного демографічного реєстру від 10.03.2026 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, позивачем було направлено примірник позовної заяви з додатками не за місцем реєстрації відповідача.

З огляду на викладене вище, в порушення наведених процесуальних норм, звертаючись до суду з позовною заявою в електронній формі, позивачем в порушення вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви не надано належних доказів надсилання листом з описом вкладення відповідачу позовної заяви з копіями доданих до неї документами.

При цьому, суд звертає увагу на те, що належним доказом направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу та іншим учасникам справи є оригінали розрахункового документу (оригінал поштової квитанції чи фінансового чека) та опису вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, видані відправникові поштового відправлення.

Враховуючи зазначене, позивачу необхідно: надати суду докази надсилання відповідачу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (адреса реєстрації: АДРЕСА_2 ) копії позовної заяви з доданими до неї документами у повному обсязі та опис вкладення у цінний лист з поіменним переліком документів, виданий відправникові поштового відправлення.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву без руху та надати позивачеві строк для виправлення недоліків.

Враховуючи, що дана позовна заява подана позивачем без додержання вимог, викладених в ст. ст. 175, 177 ЦПК України, то відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України вона підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення позивачу ухвали.

Відповідно до ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.177, 185, 260, 261 ЦПК України,

постановив:

Позовну заяву за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деал Фінанс Груп» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту- залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десять днів з дня вручення позивачу ухвали.

У випадку, якщо недоліки позовної заяви у встановлений строк не будуть усунуті, позовна заява вважатиметься неподаною та буде повернута позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Дмитро БАНТАШ