04.02.2026 Провадження по справі № 2/940/56/26
Справа № 940/2264/25
РІШЕННЯ

Іменем України

04 лютого 2026 року Тетіївський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Мандзюка С.В.

за участю секретаря судових засідань Мудрик Н.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тетіївського районного суду Київської області з позовом, в якому просить визнати за ним у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 58,0 кв. м, житловою площею 20,5 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача - ОСОБА_3 , після смерті якого залишилося спадкове майно, що складається з 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав матері померлого - ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав. Однак, державний нотаріус відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_3 на 1/4 частину зазначеного житлового будинку, оскільки відсутній документ, що встановлює право власності на житловий будинок.

За таких обставин, позивач не має можливості реалізувати своє право на спадщину.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 19.11.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено у справі підготовче засідання.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 14.01.2026 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Порхун О.П. не з`явилися. Водночас, представник позивача надала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи здійснювати за її відсутності та позивача.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи подані учасниками справи заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 8).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, яка складається з 1/4 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належав матері померлого - ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_3 , спадкоємцем якої був її син ОСОБА_3 , який спадщину прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Ці обставини підтверджуються копіями спадкової справи № 24/2009, заведеної після смерті ОСОБА_3 , та спадкової справи № 394/2006, заведеної після смерті ОСОБА_4 (а. с. 58-82, 83-135).

Постановою, винесеною 01.11.2025 за № 662/02-14, державний нотаріус Тетіївської державної нотаріальної контори Давидова С.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Документ, що встановлює право власності на житловий будинок відсутній (а. с. 15).

Водночас, із виписки з погосподарської книги, виданої 05.03.2024 № 08 виконавчим комітетом Тетіївської міської ради, встановлено, що згідно номера погосподарського обліку 156 погосподарської книги № 2 архівного фонду № Р-6 «Михайлівська сільська рада Тетіївський район Київська область» на 2006-2010 роки житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належить померлій ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а. с. 10).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 1 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки позивач позбавлений можливості здійснити своє право на спадкування у зв`язку з відсутністю у нього правовстановлюючого документа, що підтверджує право власності на житловий будинок, таке право підлягає захисту в судовому порядку.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55,124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення у нотаріальному порядку.

Саме до такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 22 вересня 2021 року у справі № 227/3750/19.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже, враховуючи наведені вище норми права, оцінюючи надані докази, встановивши фактичні обставини справи, а саме, що житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , рахувався за ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , спадкоємцем якої був ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого є позивач ОСОБА_1 , який спадщину прийняв, втім в позасудовому порядку позбавлений можливості оформити право власності на 1/4 частку цього майна у зв`язку з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому це право позивача підлягає захисту судом шляхом його визнання.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтями 16, 328, 1216, 1218, 1296 ЦК України, статтями 3, 10, 12, 81, 200, 206, 247,264-268, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/4 частину житлового будинку, загальною площею 58,0 кв. м, житловою площею 20,5 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення суду: 12 лютого 2026 року.

Суддя С.В.МАНДЗЮК