УХВАЛА

03 березня 2026 року

м. Київ

справа № 718/3223/24

провадження № 61-2022 ск 26

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Пророка В. В. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гусакова Оксана Борисівна, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 10 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

1. Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання батьківства над дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення аліментів. На обґрунтування позову посилалася на те, що з лютого 2020 року позивач перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. При реєстрації народження доньки запис про батька зроблений за вказівною матері, що відповідає вимогам частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

2. Кіцманський районний суд Чернівецької області рішенням від 10 листопада 2025 року позов задовольнив в повному обсязі.

2.1. Визнав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

2.2. Вирішив внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за № 972 від 01 жовтня 2021 року, складеного Шевченківським відділом ДРАЦС у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управлінця Міністерства юстиції (м. Дніпро) та вказати в графі батько « ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України». Прізвище дитини залишити « ОСОБА_4 », по батькові змінити з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та видати нове свідоцтво про народження.

2.3. Стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 жовтня 2024 року і до досягнення дитиною повноліття.

2.4. Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць вирішив піддати негайному виконанню.

2.5. Вирішив питання компенсації судових витрат.

3. Чернівецький апеляційний суд ухвалою від 10 лютого 2026 року задовольнив клопотання ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_8 , про зупинення провадження у справі.

3.1. Зупинив апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання батьківства та стягнення аліментів, до припинення перебування відповідача ОСОБА_2 у складі військової частини Збройних Сил України, або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

4. У лютому 2026 року до Верховного Суду засобами Електронного суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гусакова О. Б., на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 10 лютого 2026 року, в якій заявник просить скасувати оскаржуване судове рішення.

5. Обґрунтовуючи касаційну скаргу заявник вказує на те, що суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для зупинення провадження у справі, формально пославшись лише на факт проходження відповідачем військової служби. Суд не з`ясував чи дійсно перебування відповідача у лавах Збройних Сил України об`єктивно унеможливлює його участь у справі або вчинення необхідних процесуальних дій, зокрема походження генетики.

6. Також зазначає, що зупинення провадження у справі суперечить інтересам дитини.

7. Перевіривши доводи касаційної скарги та оскаржуване судове рішення Верховний Суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для відкриття касаційного провадження у цій справі з огляду на таке.

8. Статтею 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), який, зокрема, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства, визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

9. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права, повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом, обов`язковість судового рішення, забезпечення права на апеляційний перегляд справи, неприпустимість зловживання процесуальними правами (пункти 1, 2, 7, 8, 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

10. У пункті 2 частини першої статті 251 ЦПК України встановлено, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

11. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

12. Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення. Межі зупинення провадження у справі не повинні призводити до зменшення розумного строку розгляду справи.

13. У касаційній скарзі зазначає, що апеляційним судом при розгляді заяви про зупинення, крім іншого не враховано висновки Верховного Суду, викладені в постановах Верховного Суду від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23.

14. Пунктом 3 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.

15. Відповідно до абзацу шостого статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

16. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року справа № 754/947/22, крім іншого, погодилась з доводами колегії суддів Третьої судової палати щодо наявності підстав для відступу від висновків Верховного Суду щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України (аналогічні положення містяться в пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та пункті 5 частини першої статті 236 КАС України), сформульованих у постановах колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 09 листопада 2022 року у справі № 753/19628/17, від 29 березня 2023 року у справі № 756/3462/20, від 13 березня 2025 року у справі № 557/1226/23, колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 березня 2025 року у справі № 904/4027/22 та колегії суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 25 квітня 2024 року у справі № 852/2а-1/24 (провадження № А/990/24). У наведених справах вирішувалися питання щодо зупинення провадження у справі за участю сторони, яка була військовослужбовцем.

17. У пункті 117 зазначеної постанови від 12 листопада 2025 року Велика Палата Верховного Суду, відступаючи від відповідних висновків Верховного Суду, зазначила, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого: 1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»; 2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі; 3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

18. З оскаржуваної постанови Чернівецького апеляційного суду від 10 лютого 2026 року у справі, що розглядається, убачається, що судом апеляційної інстанції було встановлено, що: «відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині, яка безпосередньо виконує бойові завдання із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі та стримування збройної агресії рф. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 являється військовослужбовцем, проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в подальшому НОМЕР_2 , яка переведена на воєнний стан та залучена до ведення бойових дій по відсічі збройної агресії рф, проходить службу в Донецькій області Бахмутський район, як зазначає його представник. Приймає участь у бойових діях у здійсненні заходів (виконує бойові завдання) із забезпечення національної безпеки та оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації, що підтверджується довідками, які містяться в матеріалах справи. Дана обставина встановлена на підставі довідок ВЧ НОМЕР_1 від 01.03.2025 року, ВЧ НОМЕР_2 від 06.10.2025 року, якими підтверджується безпосередня участь ОСОБА_2 у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.».

19. Враховуючи наведене, оскаржувана ухвала Чернівецького апеляційного суду від 10 лютого 2025 року є законною та обґрунтованою, постановлена з додержанням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

20. Оскільки, аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

21. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), практика якого є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини») в рішенні від 10 липня 1984 року у справі «Гінчо проти Португалії» зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

22. ЄСПЛ у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України», заяви № 17160/06 та № 35548/06).

23. Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

24. Отже, враховуючи, що доводи касаційної скарги є необґрунтованими, правильне застосування норм права судом апеляційної інстанцій є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Дніпровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), про визнання батьківства та стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Гусакова Оксана Борисівна, на ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 10 лютого 2026 року.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді В. В. Пророк

А. А. Калараш

Є. В. Петров