Справа № 169/354/25 Головуючий у 1 інстанції: Тітівалов Р. К.
Провадження № 22-ц/802/288/26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

10 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Здрилюк О. І., Киці С. І.,

вивчивши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Турійського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Відповідачка ОСОБА_1 24.12.2025 подала апеляційну скаргу на рішення Турійського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2025 року в цій справі з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 09.01.2026 відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Турійського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2025 року, оскільки заявником не наведено та не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які б могли об`єктивно свідчити, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин. Подану апеляційну скаргу позивача залишено без руху та надано строк тривалістю десять днів з дня вручення копії ухвали для звернення до апеляційного суду з заявою про поновлення строку, із вказівкою на інші поважні причини пропуску строку на апеляційне оскарження.

Також апеляційна скарга не відповідала вимогам п.3 ч.4 статті 356 ЦПК України, зокрема, заявником не було додано документів, що підтверджують сплату судового збору в розмірі, визначеному пунктом 6 частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір».

На виконання ухвали апеляційного суду від 09.01.2026 ОСОБА_1 подала заяву про усунення недоліків, до якої долучила платіжну інструкцію про сплату судового збору, та заяву про поновлення процесуального строку, в якій вказала, що вона не брала участі в судових засіданнях, копію рішення суду не отримувала. Зазначила, що в Україні введено воєнний стан, що є поважною причиною для поновлення процесуального строку, оскільки це створює об`єктивні перешкоди у реалізації права на судовий захист. В умовах воєнного стану стабільна робота засобів зв`язку (електронної пошти, системи «Електронний суд») нерідко порушується через віялові відключення електроенергії, перебої в роботі мережі Інтернет та кібератаки на державні ресурси. Саме це стало причиною того, що скаржник не отримувала своєчасних сповіщень про надходження документів до Електронного кабінету.

Крім того, загальна безпекова ситуація та психологічне навантаження, викликане постійними повітряними тривогами та загрозами життю, об`єктивно обмежують можливість громадянина щоденно моніторити реєстри судових рішень, якщо вона не була належним чином повідомлений про наявність провадження у паперовому вигляді.

Вивчивши повторну заяву ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку апеляційного оскарження, колегія суддів дійшла висновку, що зазначені заявницею обставини не є поважною причиною пропуску строку на апеляційне оскарження, у зв`язку з таким.

Згідно приписами статті 129 Конституції України та статей 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас таке право не є абсолютним і з метою забезпечення належного здійснення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, підлягає певним обмеженням.

В рішенні у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

За змістом статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Заява про поновлення строку на апеляційне оскарження повинна містити обґрунтування причин поважності пропуску цього строку та докази на підтвердження таких причин.

Апеляційним судом встановлено, що оскаржуване рішення суду постановлене 02 жовтня 2025 року, тому строк на оскарження даного рішення закінчився 01 листопада 2025 року, проте з апеляційною скаргою відповідач звернулася 24 грудня 2025 року (згідно з відміткою поштового відділення на конверті з апеляційною скаргою), тобто з пропуском встановленого законом строку на апеляційне оскарження.

В ухвалі Волинського апеляційного суду від 09.01.2026 досліджено питання поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду з підстав не отримання скаржником копії оскаржуваного рішення суду, та зазначено, що повноважний представник відповідача адвокат Зачепіло З. Я. отримала 04.10.2025 рішення Турійського районного суду від 02.10.2025 у цій справі.

Відповідно до положень ч.7 ст.272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові вважається що її вручено й особі, яку він представляє.

Отже, відповідачці ОСОБА_1 вручено копію оскаржуваного рішення 04.10.2025.

Щодо посилань ОСОБА_1 у заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження на те, що в Україні введено військовий стан, що на думку заявниці, є поважною причиною для поновлення процесуального строку, то апеляційний суд зазначає наступне.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.11.2022 у справі № 990/115/22 зробила висновок про те, що «введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам собою факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку».

Крім того, у цій постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що «закінчення перебігу процесуального строку на звернення до суду на період повномасштабного вторгнення російської федерації на територію України могла унеможливити дотримання такого строку заявником та могла б бути визнаною поважною причиною для поновлення процесуального строку за умови надання ним до суду належних доказів того, як саме введення воєнного стану обумовило пропуск строку на звернення до суду.

Повторно подана відповідачкою ОСОБА_1 на виконання ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху заява про поновлення процесуального строку не містить поважної причини неподання апеляційної скарги у визначені строки. Доводи відповідачки про військову агресію, воєнний стан, повітряні тривоги, нестабільні умови роботи та посилання на судову практику суду касаційної інстанції апеляційний суд до уваги не бере, оскільки відповідачка не пов`язує перелічене з причинами неподання скарги впродовж 30-денного строку з дня отримання копії судового рішення,не зазначає, що саме завадило їй вчасно подати апеляційну скаргу. Також не подано доказів про існування непереборних обставин, які унеможливили подання апеляційної скарги своєчасно.

Таким чином, доводи наведені ОСОБА_1 в заяві, як на підставу пропуску строку на апеляційне оскарження належить визнати неповажними.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Зазначеною нормою чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку апеляційного оскарження. Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні апеляційної скарги, повинна вчиняти всі можливі та залежні від нього дії, використовувати в повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені чинним законодавством.

З огляду на викладене апеляційний суд дійшов висновку, що відповідачкою ОСОБА_1 не наведено та не зазначено належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, які б могли об`єктивного свідчити, що строк пропущений з поважних причин.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями встановленні державами - членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності.

Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України» від 21 грудня 2010 року).

При цьому, процесуальні правила призначені для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності, а учасники судового провадження повинні мати право розраховувати на те, що ці правила застосовуватимуться. Цей принцип застосовується до усіх - не лише до сторін провадження, але й до національних судів (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки відповідачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу після закінчення строків, встановлених законом, вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження визнані неповажними, у відкритті апеляційного провадження належить відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні заяви відповідачки ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Турійського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2025 року.

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Турійського районного суду Волинської області від 02 жовтня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «АРТЕМІДА-Ф» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя

Судді