справа № 489/9170/25 провадження №2/489/523/26
РІШЕННЯ

Іменем України

11 лютого 2026 року м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі головуючого судді Коваленка І.В., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи (в письмовому провадженні) цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» (далі ТОВ «ФК «Солвентіс») до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив:

У листопаді 2025 року ТОВ «ФК «Солвентіс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2667992 від 02.09.2019 у розмірі 18242,40 грн. та понесені судові витрати на оплату 2422,40 грн. судового збору та 6000,00 грн. на професійну правничу допомогу.

Як на підставу позовних вимог вказано, що 02.09.2019 між відповідачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» (далі - ТОВ «Алекскредит») укладено договір про надання кредиту №2667992, відповідно до якого відповідач на картковий рахунок отримав кредит в розмірі 12000,00 грн.

10.06.2025 між ТОВ «Алекскредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Саквоя Капітал» (далі - ТОВ «Саквоя Капітал») було укладено договір факторингу № АК-10/06/2025, за умовами якого ТОВ «Саквоя Капітал» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №2667992 від 02.09.2019.

07.07.2025 між ТОВ «Саквоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-07072025, за умовами якого ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №2667992 від 02.09.2019 сум заборгованості по якому становить 18242,40 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту 12000,00 грн.; за відсотками 6242,40 грн.; за штрафними санкціями і комісією 0,00 грн.

Посилаючись на наведені обставини та те, що відповідачем в позасудовому порядку борг не погасив, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою Інгульського районного суду міста Миколаєва від 17.11.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи.

Ухвалою від 15.12.2025 за клопотанням позивача витребувано з АТ КБ «Акцент Банк» інформацію щодо платіжного засобу емітованого на ім`я відповідача та виписку з карткового рахунку за період з 02.09.2019 по 09.09.2019.

Про розгляд справи сторони повідомлені належним чином, в т.ч. шляхом розміщення оголошення на офіційному веб сайті судової влади. Направлена на адресу відповідача судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судовий розгляд.

Правом на дання відзиву відповідач не скористався.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило.

Згідно статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За частиною п`ятою статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що 02.09.2019 між ТОВ «Алекскредит» та відповідачем ОСОБА_1 в електронній формі укладено Договір про надання кредиту № 2667992.

Відповідно до умов кредитного договору відповідачу надано кредит в розмірі 12000,00 грн. із нарахуванням базової процентної ставки за один день користування кредитом в розмірі 1,7 % та спеціальної процентної ставки за один день користування кредитом після узгодженого строку повернення кредиту (у випадку виникнення заборгованості, прострочення кредиту) 3% (пункти 1.4 1.6 договору).

Відповідно до пункту 1.9 договору узгоджений строк повернення кредиту 30 календарних днів до 02.10.2019 (включно).

За умовами пункту 1.10 договору кредит надається позичальнику в безготівковій формі шляхом перерахування коштів на картковий рахунок позичальника.

Пунктом 3.1 кредитного договору узгоджено, що строк дії договору визначається з моменту його укладення сторонами та діє до повного виконання сторонами обов`язків за ним.

У випадку порушення узгодженого строку повернення кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню, яка визначається у процентах від основної суми кредиту за кожен день прострочення і вказується у пункті 1.6 цього договору.

Кредитний договір відповідачем підписано за допомогою одноразового ідентифікатора «2667992».

Успішне здійснення переказу грошових коштів клієнту 02.09.2019 в сумі 12000,00 грн. через систему WayForPay, маска картки НОМЕР_1 , позивач підтвердив листом ТОВ «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 22.09.2025 № 5977-ВП.

Згідно відповіді АТ «Акцент Банк» від 31.12.2025 № 20.1.0.0.0/7-20251224/0195, наданої на виконання ухвали від 15.12.2025, в Банку на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) емітовано картку № НОМЕР_1 .

Зарахування 02.09.2019 на рахунок відповідача грошових коштів в розмірі 12000,00 грн. підтверджується випискою з рахунку відкритого на ім`я відповідача за період з 02.09.2019 по 09.09.2019.

Відповідно до положень статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, є первинним документом, який підтверджує здійснені по банківському рахунку операції.

Згідно розрахунку первісного кредитора ТОВ «Алекскредит» заборгованість відповідача станом на 05.05.2025 складає 24242,40 грн., з якої заборгованість за кредитом 12000,00 грн., залишок процентів за користування кредитом 6242,40 грн. та залишок прострочених процентів 6000,00 грн.

Із вказаного розрахунку вбачається, що відповідач частково здійснював погашення заборгованості, але в недостатній сумі, та отриманні грошові кошти кредитором розподіллено відповідно пункту 4.2 кредитного договору.

Набуття прави вимоги до відповідача за вказаним кредитним договором підтверджено договором факторингу № № АК-10/06/2025, укладеним між ТОВ «Алекскредит» та ТОВ «Саквоя Капітал» 10.06.2025.

Витягом з реєстру боржників до вказаного договору факторингу вбачається, що на момент відступлення права вимоги заборгованість відповідача за кредитним договором №2667992 від 02.09.2019 становила 18242,40 грн., з якої 12000,00 грн. заборгованість по кредиту та 6242,40 грн. за відсотками.

07.07.2025 між ТОВ «Саквоя Капітал» та ТОВ «ФК «Солвентіс» укладено договір факторингу № ДФ-07072025, за умовами якого ТОВ «ФК «Солвентіс» набуло право грошової вимоги за кредитним договором №2667992 від 02.09.2019 сум заборгованості по якому становить 18242,40 грн., з якої: заборгованість по тілу кредиту 12000,00 грн.; за відсотками 6242,40 грн.; за пенею і комісією 0,00 грн., що підтверджується витягом з Реєстру боржників до вказаного договору факторингу.

Вказану заборгованість позивач, як новий кредитор, просить стягнути в судовому порядку, так як її відповідачем добровільно не погашено.

Правове обґрунтування та мотиви суду.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 652 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина друга статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин третьої шостої, восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Відповідно до частини дванадцятої статті 11 вказаного Закону, електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно із статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Вказані правові висновки щодо укладення договору в електронній формі викладені у постанові Верховного Суду від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19.

Згідно статей 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, у тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). При цьому, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Статтею 1077 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що між відповідачем та первісним кредитором укладено кредитний договір у формі електронного документу, визначеному статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», згідно якого між його сторонами виникли кредитні правовідносини.

Дослідженими письмовими доказами також підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань внаслідок чого утворилася заборгованість, право вимоги якої набув позивач та яку просить стягнути з відповідача і яка нічим не спростована.

Враховуючи наведене та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позову, а тому він підлягає задоволенню в повному обсязі шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 18242,40 грн.

Так як суд позов задоволено повністю на підставі частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Вирішуючи питання про розподіл витрат на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн., суд враховує складність справи, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви у спорі та критерії розумності і співмірності.

При цьому, суд враховує висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Визначаючись з розподілом витрат на правничу допомогу, відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, суд зважає на те, що справа є незначної складності, в даній категорії спірних правовідносин наявна усталена судова практика, обсяг наданих доказів є невеликим, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного провадження, а тому з урахуванням критеріїв розумності і співмірності з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн.

Керуючись статтями 4, 19, 141, 263-265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс» заборгованість за Договором про надання кредиту № 2667992 від 02.09.2019 в загальному розмірі 18242,40 грн., а також судовий збір в сумі 2422,40 грн. і витрати на правничу допомогу в розмірі 3500,00 грн., всього 24164,80 грн. (двадцять чотири тисячі сто шістдесят чотири гривні 80 коп.)

У іншій частині стягнення витрат на правничу допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення або з дня складання повного тексту рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

позивач - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Солвентіс», , місцезнаходження: Київська область, м.Бровари, вул. Симона Петлюри, 21/1;

відповідач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення складено 11.02.2026.

Суддя І.В.Коваленко