Справа № 585/658/26
Номер провадження 2-з/585/5/26
У Х В А Л А

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Цвєлодуб Г.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Менько Дмитра Дмитровича, про забезпечення позову , -

ВСТАНОВИВ:

17.02.2026 року до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_2 , до ОСОБА_3 , про поділ спільного майна.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 лютого 2026 року провадження по даній справі було відкрито та призначено підготовче засідання.

09 березня 2026 року до суду надійшла заява про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 1/2 частину грошових коштів, що розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», а саме: на рахунку номер НОМЕР_2 , номер карти/ депозиту НОМЕР_3 , у сумі 101237,61 грн; на рахунку номер НОМЕР_4 , номер карти/депозиту НОМЕР_5 , у сумі 250000,00 грн. Заява вмотивована тим, що предметом спору, зокрема, є стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошових коштів у сумі 101237,61 грн та у сумі 250000,00 грн, що розміщені на рахунку номер НОМЕР_2 , номер карти/депозиту НОМЕР_3 , рахунку номер НОМЕР_4 , номер карти/депозиту НОМЕР_5 , відкритих на ім`я ОСОБА_3 в АТ КБ «ПРИВАТБАНК». Для задоволення вимог позивача про стягнення 351237,61 грн вбачається наявність підстав для накладення арешту на грошові кошти у вказаних розмірах на зазначених банківських рахунках, тобто у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення, адже сам по собі факт безперешкодної можливості розпорядження відповідачем грошовими коштами створює загрозу для ефективного виконання рішення суду.

Згідно положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України розгляд заяви про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали заяви та додані до неї матеріали, матеріали цивільної справи, дійшов до наступного висновку.

Згідно положень ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Згідно положень п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва, та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Н. проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Враховуючи викладене, з наведених у заяві про вжиття заходів забезпечення позову фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову по даній справі є стягнення грошових коштів, що розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 , та заявлений представником позивача захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору, а невжиття заходів забезпечення може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Враховуючи предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у клопотанні щодо забезпечення позову, їх розумність та адекватність, наявність зв`язку між заходом до забезпечення позову та предметом позовних вимог, з метою запобігання порушенню прав та охоронюваних законом інтересів позивача, суд вважає за можливе накладення арешту на нерухоме майно.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149, 150 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Менько Дмитра Дмитровича, про забезпечення позову - задовольнити у повному обсязі.

Накласти арештна 1/2 частину грошових коштів, що розміщені на рахунках, відкритих на ім`я ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) в Акціонерному товаристві комерційний банк «Приватбанк», а саме:

на рахунку номер НОМЕР_2 , номер карти/ депозиту НОМЕР_3 , у сумі 101237,61 грн;

на рахунку номер НОМЕР_4 , номер карти/депозиту НОМЕР_5 , у сумі 250000,00 грн.

Виконання ухвали з питань забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду шляхом подачі в 15 денний строк з дня проголошення ухвали.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г.О.ЦВЄЛОДУБ