ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/1010/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2026 року Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Шаповалової К.В.,

за участі: секретаря судового засідання Давидюк В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду за адресою: м Київ, вул. О. Кошиця, 5а у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

у жовтні 2025 року ТОВ «Бізнес Позика» звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що 26 грудня 2023 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 було укладено договір № 484443-КС-001 про надання кредиту. Договір укладено у електронній формі, шляхом підписання його одноразовим ідентифікатором у порядку визначеному статтею 12 ЗУ "Про електронну комерцію". Згідно умов договору ТОВ "Бізнес Позика" надало ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 18000,00 грн, на засадах строковості, платності, а позичальник зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом. 01 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої кредит збільшено на 6 000,00 грн; після збільшення загальна сума кредиту складає 24000,00 грн. У зв`язку із неналежним виконанням умов договору, у ОСОБА_1 утворилася заборгованість, яка складає 72 960, 38 грн, з яких: 23504,88 грн - сума прострочених платежів по тілу кредиту, 47 228,02 грн - сума прострочених платежів по процентах 2227, 48 - сума прострочених платежів за комісією, та яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь у судовому порядку.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28 листопада 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Шаповаловій К.В.

У Єдиному державному демографічному реєстрі відсутні відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 .

Згідно із відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва «ГІОЦ/КМДА», які надійшли до суду 15 грудня 2025 року, відповідач ОСОБА_1 не значиться зареєстрованим ні за адресою: АДРЕСА_1 , яка вказана у позовній заяві, ні за будь-якою іншою в м. Києві.

18 грудня 2025 року до суду з Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації ДМС України надійшла інформація, з якої вбачається, що за наявною у ДМС інформацією місце проживання ОСОБА_1 не встановлено.

Ухвалою суду від 29 грудня 2025 року відкрито провадження у справі та вирішено слухати справу в порядку спрощеного позовного провадження з проведенням судового засідання 04 лютого 2026 року о 15:30 год. Окрім того, вказаною ухвалою суду було витребувано від АТ КБ "Приватбанк" інформацію, яка містить банківську таємницю.

14 січня 2026 року до суду від АТ КБ «Приватбанк» надійшла інформація, у якій зазначено, що у банку на ім`я ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_1 . Окрім того, суду надано виписку по рахунку ОСОБА_1 у період з 26 грудня 2023 року по 16 квітня 2024 року.

Судове засідання призначене на 04 лютого 2026 року було відкладено на 06 березня 2026 року на 10:00 год. для повторного виклику відповідача.

У судове засідання призначене на 06 березня 2026 року учасники справи не з`явилися, матеріали справи містять заяву позивача, у якій він просить проводити розгляд справи за відсутності їхнього представника. Причини неявки відповідача суду не відомі, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема, повістка про виклик до суду повернулася до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Окрім того, про час, дату та місце розгляду справи відповідач повідомлялася шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Судової влади України.

Також повістка про виклик до суду надсилалася відповідачу на номер телефону, який зазначений у позовній заяві та була доставлена у за стосунку «Viber» 10 лютого 2026 року, про що свідчить відповідне повідомлення, яке міститься у матеріалах справи.

Відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

У відповідності до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У відповідності до статей 174, 178 ЦПК України відповідач не скористалася своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову.

Відповідно до частини восьмої статті 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, проаналізувавши обставини справи у їх сукупності, дослідивши додані до позовної заяви докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 26 грудня 2023 року між ТОВ "Бізнес Позика" та ОСОБА_1 було укладено договір № 484443-КС-001 про надання кредиту.

Відповідно до умов пункту 2.1 договору кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 18000,00 грн на засадах строковості, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором та правилами надання споживчих кредитів.

Умовами договору передбачено, що строк кредитування складає 16 тижнів; процентна ставка - фіксована - 2% в день, знижена - 1,16%; комісія за надання кредиту - 2700,00 грн; термін договору - до 16 квітня 2024 року.

Пунктом 3.2 договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом нараховується за ставкою, вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів.

Пунктом 3.2.3 договору також встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

01 січня 2024 року між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду, відповідно до умов якої кредит збільшено на 6 000,00 грн; після збільшення загальна сума кредиту складає 24000,00 грн; комісія за надання додаткової суми кредиту - 900,00 грн.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства, а сам договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.ст. 628, 629 ЦК України).

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі.

Відповідно до положень частин першої, третьої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що відповідає письмовій формі правочину (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Згідно з статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною першою статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до положень частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту. Якщо покупець (споживач, замовник) укладає електронний договір шляхом розміщення замовлення за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, продавець (виконавець, постачальник) зобов`язаний оперативно підтвердити отримання такого замовлення. Замовлення або підтвердження розміщення замовлення вважається отриманим у момент, коли сторона електронного договору отримала доступ до нього.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та ЗУ "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (пункт 6 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, та підписано шляхом накладення електронного підпису позичальника, відтвореного шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора UA-6707; додаткову угоду було підписано за допомогою одноразового ідентифікатора UA-7003.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказаний договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.

Згідно даних, які містяться у анкеті клієнта позичальником було зазначено номер банківської карти для перерахунку коштів: НОМЕР_2 .

Згідно підтвердження «Профіт Гід», ТОВ «Бізнес Позика» 26 грудня 2023 року перерахувало на рахунок № НОМЕР_2 кошти у розмірі 18000,00 грн, призначення платежу: перерах. коштів ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_3 зг. до кредитного дог. № 484443-КС-001 від 26.12.2023.

Згідно інформації АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_1 було емітовано картку № НОМЕР_4 . Згідно наданої суду виписки по рахунку ОСОБА_1 , вбачається, що 26 грудня 2023 року на рахунок було зараховано кошти у розмірі 18000,00 грн; 01 січня 2024 року на рахунок було зараховано кошти у розмірі 6000,00 грн.

Отже, вбачається, що позивач свої зобов`язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредитні кошти у загальному розмірі 24 000,00 грн на умовах передбачених договором та додатковою угодою.

Відповідачем не заперечувався факт укладення кредитного договору та отримання і користування кредитними коштами.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним Договором.

Відповідно до частиною другою статті 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

У зв`язку із неналежним виконанням умов договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед позивачем, яка відповідно до розрахунку заборгованості, становить 72 960,38 грн (23 504, 88 грн - сума заборгованості за тілом кредиту, 47 228,02 грн - сума прострочених відсотків, та 2227,48 грн - заборгованість за комісією).

Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору.

Відповідно до укладеного між сторонами договору та статей 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 527, 530 ЦК України зазначають, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до статті 611 ЦК України за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені статей 624, 625 ЦК України, тобто, при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору.

Згідно статті 599 Цивільного Кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Статтею 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Згідно частин 1, 5, 6, 7 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідачем, всупереч положенню частини 1 статті 81 ЦПК України, не надано жодних доказів своєчасного та у повному обсязі виконання умов кредитного договору, у передбачені договором строки кредит ним не погашений.

Отже, зважаючи на те, що ОСОБА_1 не виконав грошове зобов`язання за кредитним договором, порушені права позивача підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення боргу в загальному розмірі 72 960, 38 грн.

З огляду на результат розгляду справи суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись статтями 4, 5, 7, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 259, 263-265, 268, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бізнес Позика" заборгованість за кредитним договором № 484443-КС-001 від 26 грудня 2023 року, яка складає 72 960,38 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика" - , місце знаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки, 26, оф.411.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя: К.В. Шаповалова