Справа № 572/1064/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2026 року м. Сарни

Сарненський районний суд Рівненської області

одноособово суддя Березень Ю. В.

за участю секретаря судових засідань Тарасюк О. М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» звернулося до суду з цивільним позовом до відповідача ОСОБА_1 , посилаючись на обставини укладення між сторонами 08.03.2024 року кредитного договору №08.03.2024-100003133 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною договору. Відповідно до його умов ТОВ "Споживчий центр" надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. строком на 70 днів. Свої зобов`язання за договором позивач виконав в повному обсязі, надавши кредитні кошти. Відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилась заборгованість по кредиту у розмірі 10008 грн. 94 коп., яку позивач просив стягнути з відповідача та відшкодувати судові витрати.

Ухвалою від 9 квітня 2025 року відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення сторін.

Відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позов, в якому позову не визнав, позивач в односторонньому порядку продовжив термін кредитування на 84 дні, що не було обумовлено сторонами.

Представник позивача Павленко Д. О. подав відповідь на відзив, зазначивши, що позивач, підписуючи договір, підтвердив, що ознайомлений з усіма умовами, в т. ч. порядком та строками повернення кредиту, сплати процентів.

Сторони не заявляли клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Встановивши фактичні обставини, визначивши зміст спірних правовідносин, давши оцінку доказам, на підставі яких встановлені відповідні обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відносини, які виникли між сторонами цього спору, є правовідносинами, пов`язаними з виконанням кредитного договору, та регулюються главою 71 ЦК України.

08.03.2024 між сторонами був укладений кредитний договір №08.03.2024-100003133 шляхом подачі відповідачем пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки, що є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 6000 грн. Строк, на який надається кредит 70 днів з дати його надання, період користування кредитом кожні наступні 14 днів з дня надання кредиту (черговий період).

За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 1,35% за один день користування кредитом протягом всього строку користування кредитом. Договором передбачена неустойка в розмірі 60 грн. за кожен день неналежного виконання зобов`язань.

ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6000 грн. отримав, про що свідчить долучена до матеріалів справи копія квитанції від 08.03.2024 року.

Додатковим договором від 18 квітня 2024 року, укладеним між сторонами, досягнуто згоди щодо продовження строку договору №08.03.2024-100003133 на 84 дні з дати його надання, дата повернення кредиту 30 травня 2024 року.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача за кредитним договором становить 10008,49 грн., що складається із заборгованості по основному боргу у розмірі 5829,07 грн., заборгованості за процентами у розмірі 3305,07 грн., заборгованості за неустойкою 874,35 грн.

Суд враховує, що нарахування процентів здійснено відповідно до погодженого строку, нараховані проценти не носять штрафного характеру, є процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором, доводи відповідача про одностороннє продовження строку кредитування є безпідставними.

Згідно статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Оскільки відповідач не виконав належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, суму отриманих від позивача грошових коштів не повернув, суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитом та процентами.

У відповідності до Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022, доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, зокрема, пунктом 18, згідно якого у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, у задоволенні позовних вимог в частині стягнення неустойки слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2046,50 грн.

На підставі ст.ст. 526, 629, 1054, 1056-1 ЦК України, керуючись ст.ст. 141, 263, 265 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (вул. Саксаганського,133А, м. Київ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 37356833) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 9134 (дев`ять тисяч сто тридцять чотири) грн. 14 коп. заборгованості за кредитним договором.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 2046 (дві тисячі сорок шість) грн. 50 коп. понесених судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 13 лютого 2026 року.

Суддя: Березень Ю. В.