№ 2-4561/11
провадження 6/201/90/2026
У Х В А Л А

03 березня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

за участі секретаря Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та грошових сум

В С Т А Н О В И В:

ПАТ КБ ПриватБанк 20 січня 2010 року звернулося до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат..

По справі 25 квітня 2013 року ухвалено рішення суду, яким позовні вимоги було задоволено та стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк заборгованість по кредитному договору від 05 грудня 2007 року в загальній сумі 117366.82 долари США, з яких: 97047.29 долари США заборгованість за кредитом, 11614.75 доларів США заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 1584 долари США заборгованість по комісії за користування кредитом, 1502.12 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, 31.25 долар США штраф (фіксована частина) і 5587.41 доларів США штраф (відсоткова складова) та стягнуто солідарно ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 3441 грн..

Вищезазначене рішення суду та виконавчі листи були видані стягувачу для пред`явлення до виконання, про що є відмітка 24.09.2013 року.

АТ КБ «ПриватБанк» 18 лютого 2026 року звернулося до Соборного районного суду міста Дніпра з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа, що видав Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися про час та місце судового засідання повідомлялися належним чином, у зв`язку з чим суд вважає можливим розглядати вказані питання за їх відсутності. На підставі ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд вважає можливим розглядати дані питання за їх відсутності.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Статтею 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно із рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 „Совтрансавто-Холдинг" проти України", а також згідно до рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 „Брумареску проти Румунії" встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Згідно із ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Слід також зазначити, що заявник в разі наявності труднощів щодо витребування доказів по справі, відповідно до статті 84 ЦПК України, міг би скористатися своїм процесуальним правом та звернутися до суду з відповідним клопотанням про витребування доказів. Але в даному разі цього зроблено не було.

У статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Приймаючи до уваги те, що рішенням Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року позовну заяву задоволено.

Виконавчий лист по справі № 2-4561/11 виданий 16.09.2013 р. про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 117 366,82 доларів США на користь АТ КБ ПриватБанк стосовно ОСОБА_3 подано до виконання до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська. 13.01.2014 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Патою Н.А. відкрито виконавче провадження № 41454727 з примусового виконання виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська виконавчого листа № 2-4561/11.

26.12.2014 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Патою Н.А. на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження завершене та виконавчий лист № 2-4561/11 повернутий стягувачу.

20.05.2015 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. відкрито виконавче провадження № 47536994 з примусового виконання виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська виконавчого листа № 2-4561/11 відносно ОСОБА_3 14.12.2015 року державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Ясюкевич О.В. на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження завершене але виконавчий лист № 2-4561/11 стягувачу не повернули, а помістили його помилково для зберігання до архіву ДВС.

АТ КБ ПриватБанк неодноразово звертався з запитами до Жовтневого відділу державної виконавчої служби м. Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про надання відомостей про місце знаходження виконавчого листа № 2-4561/11 виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та повернення їх стягувачу, але відповіді так і не отримали. 07.10.2025 року в результаті проведених розшукових дій начальник Соборного відділу державної виконавчої служби у м. Дніпро Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вилучив з архіву та повернув до ПриватБанку виконавчий лист № 2-4561/11 стосовно ОСОБА_3 13.10.2025 року АТ КБ Приватбанк звернувся з заявою до приватного виконавця Астаркіної Є.П. про прийняття до виконання виконавчого листа № 2-4561/11 стосовно ОСОБА_3 посилаючись на те, що виконавчий документ був повернутий Соборним ДВС тільки 07.10.2025 року.

23.10.2025 року приватним виконавцем Астаркіною Є.П. виконавчий лист № 2 4561/11 відносно ОСОБА_3 на підставі п. 2 ч. 4 ст. 4 Закону України Про виконавче провадження повернуто стягувачу без прийняття до виконання посилаючись на пропущений встановлений законом строк для пред`явлення виконавчого документа для виконання. Виконавчий лист № 2-4561/11 був виданий 16.09.2013 р. та неодноразово пред`являвся до примусового виконання.

14.12.2015 р. державним виконавцем Ясюкевич О.В. було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Однак, всупереч вимогам закону, вказаний виконавчий документ не був фактично направлений на адресу АТ КБ «ПРИВАТБАНК», а був помилково поміщений до архіву ДВС для зберігання. Про вказану помилку Стягувачу стало відомо лише 07.10.2025 р. після завершення розшукових дій та отримання оригіналу документа від Соборного ВДВС.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що заява про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу підлягає задоволенню, оскільки є підстави вважати, що строк був пропущений дійсно з поважних причин та не з вини Стягувача.

За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість вказаної заяви про заміну сторони (боржника) у виконавчому провадженні та поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124, 129 Конституції України, ст. 4, 12, 13, 18, 76, 77, 81, 84, 258, 259, 260, 261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Задовольнити заяву представника Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк до товариства з обмеженою відповідальністю Українське фінансове агентство Верус, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та грошових сум.

Поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа у справі № 2-4561/11 про стягнення заборгованості з ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 ).

Ухвала набрала законної сили 03 березня 2026 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя О.А. Антонюк