ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/443/26 Справа № 206/3146/25 Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В. В. Суддя у 2-й інстанції - Гапонов А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді-доповідача Гапонова А.В.

суддів Халаджи О.В., Никифоряка Л.П.

за участю секретаря Гречишникової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за заявою представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра Черновола В.П. про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги,

- за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Верби Андрія Петровича,

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2025 року, -

В С Т А Н О В И В:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

25.06.2025 року до Самарського районного суду м. Дніпра надійшла заява представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра Черновола В.П. про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ СУДОВОГО РІШЕННЯ

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2025 року заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради лікаря-психіатра Черновола В.П. було задоволено.

Госпіталізовано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання психіатричної допомоги.

КОРОТКИЙ ЗМІСТ ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

27.06.2025 рокувід представника ОСОБА_1 адвоката Верби Андрія Петровича надійшла апеляційна скарга в якій ставиться вимога про скасування рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2025 року та ухвалення нового рішення, яким повернути заявникові заяву представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради про примусову госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу для надання психіатричної допомоги.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зазначено, що документ, поданий як додаток через систему електронний суд вважається не підписаним, а тому не може бути прийнятим до уваги. Тож суд першої інстанції повинен був повернути його заявникові.

Крім того, присяжні були визначені з порушенням встановленої процедури.

Було порушено порядок визначення судді.

Заявником апеляційної скарги ставиться під сумнів необхідність надання психіатричної допомоги та вважає таку госпіталізацію незаконною.

АРГУМЕНТИ ІНШИХ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Від представника Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ОСОБА_1 було госпіталізовано до лікарні 04.06.2024 року за направлення лікаря ОСОБА_2 .

При обстеженні ОСОБА_1 у прийомному відділенні у останнього був виявлений тяжким психічний розлад, який обумовлює небезпеку для себе та оточуючих.

Висновком комісії лікарів-психіатрів ОСОБА_1 встановлений діагноз: «шизофренія, параноїдна форма, галюцианаторно-маячний синдром».

На руках та статевому члені ОСОБА_3 були рани, що йому порадили зробити «сущності».

ОСОБА_3 страждає на психічний розлад з 2011 року. Відмовився від лікування амбулаторно, через що його психічний стан погіршився.

Загалом ОСОБА_3 був госпіталізований по закладу 12 разів. Останні лікування склало 33 календарних дні з 04.06.2025 року по 08.07.2025 року. 04.07.2025 року ОСОБА_3 надав згоду на його лікування, а 08.07.2025 року його було виписано з лікарні.

Від керівника Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що оскаржуєте судове рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права. Були всі, передбачені законом, підстави для госпіталізації ОСОБА_1 .

Підстав для задоволення вимог апеляційної скарги, не вбачається.

СУДОВІ ВИКЛИКИ

Сторони належним чином повідомлені про день та час розгляду справи (т.2 а.с.102-103).

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Відповідно до ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги в межах апеляційного оскарження, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини справи:

04.06.2025 ОСОБА_1 був госпіталізований до КП «ДБЛПД» ДОР» за направленням лікаря бригади ШМД ОСОБА_2 КЗ «ОЦЕМД та МК» ДОР. У приймальному відділенні був оглянутий лікарем-психіатром ОСОБА_4 , який після особистого огляду хворого зробив висновок про необхідність його госпіталізації до стаціонарного відділення ув`язку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Встановлений діагноз.

Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради Савицькому С.Г. підтверджено діагноз. Комісією лікарів-психіатрів встановлено, що пацієнт ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим зовні тривожний, напружений, дратівливий. Доступний формальному мовному контакту. Виказує маячні ідеї впливу та переслідування. Розповідає, що відчував вплив на тіло, бачив, що на руці з`являються рани. Розповідає, що бачив, що хтось постійно заходив в його комп`ютер, бачив, що комп`ютер намагалися взломати, та зібрати про нього інформацію. Відчував вплив оточуючих. Вважалося, що хтось заганяє голки під шкіру. Відмічає, що дома розмовляв з невідомими «сущностями», були нав`язливі думки порізати собі руку, розбити дзеркало. Мислення паралогічне, аморфне. Критика до свого стану грубо порушена. Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 потребує госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до ст. 14 ЗУ «Про психіатричну допомогу» через його небезпеку, для себе та оточуючих.

Встановлено, що ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, у зв`язку з чим виявляє небезпеку для себе та оточуючих.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 до закладу з надання психіатричної допомоги, без його усвідомленої згоди, для надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку в умовах стаціонару.

З таким висновком погоджується й колегія суддів апеляційного суду з огляду на таке.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу», яка встановлює підстави для госпіталізації особи до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку .

Особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона:

вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або

неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Як вбачається з заяви ОСОБА_5 (а.с.6), яка є мамою ОСОБА_1 , вона звернулась до лікарні з письмовою заявою про госпіталізацію її сина, оскільки його психічний стан погіршився.

До лікарні ОСОБА_3 було доставлено машиною швидкої медичної допомоги, лікар якої встановив попередній діагноз: «шизофренія, параноїчний синдром» (а.с.5 оборот).

З висновку лікарів-психіатрів (а.с.6 оборот) вбачається, що комісією лікарі-психіатрів в складі ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 було встановлено, що хворий ОСОБА_1 виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання: «шизофренія, параноїдна форма, галюцианаторно-маячний синдром» та потребує госпіталізації для надання йому допомоги.

З виписки стаціонарного хворого (а.с.7-8) вбачається, що ОСОБА_3 останній раз проходив стаціонарне лікування з 01.08.2024 року по 17.09.2024 року з діагнозом: «шизофренія, рпараноїдна форма, безперервний перебіг, галюционаторно-параноїдний синдром, помірно виражений змішаного типу дефекту, ремісія В-С, F 20.00».

Таким чином, поміщення ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради для надання їй психіатричної допомоги без його усвідомленої згоди повністю відповідає приписам статті 14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального права.

Щодо додержання норм процесуального права, яке на думку апелянта було порушено слід зазначити наступне.

Як вбачається з протоколів автоматичного розподілу (а.с.11, 12), визначення головуючого судді та присяжних проведено до Положення про автоматизовану систему документообігу суду.

Як вбачається з тексту рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2025 року, представник ОСОБА_1 адвокат Верба А.П., у вирішенні даної заяви покладається на розсуд суду.

Тобто на момент розгляду справи судом першої інстанції у апелянта не було заяв, що судом першої інстанції при розгляді цієї справи були порушені вимоги щодо визначення складу суду, щодо обов`язковому відводу судді.

Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (див. рішення у справах «Белеш та інші проти Чеської Республіки», «ЗУБАЦ ПРОТИ ХОРВАТІЇ» (ZUBAC v. CROATIA), (Beles and Others v. the Czech Republic), №47273/99, пп. 50-51 та 69, ЄСПЛ 2002 IX, та «Волчлі проти Франції» (Walchli v. France), №35787/03, п. 29, від 26 липня 2007 року).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний ж формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Тож доводи апеляційної скарги носять ознаки надмірно формалізму, оскільки ці присяжні є саме у списку присяжних для Самарського районного суду м. Дніпра (а.с.56).

Щодо заяви про надання особі психіатричної допомоги, (а.с.1), документ сформований в системі «Електронний суд», тож вважається підписаним представником Комунального підприємства «Дніпропетровська багатопрофільна клінічна лікарня з надання психіатричної допомоги» Дніпропетровської обласної ради Івановим В.А., який має на це відповідні повноваження (а.с.2-3), а тому законні підстави для повернення заяви заявнику (через відсутність підпису), відсутні.

При таких обставинах апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ

Судом першої інстанції на основі об`єктивної оцінки наданих сторонами доказів повно встановлено фактичні обставини справи та правильно застосовано норми матеріального права.

Недоліків, які призводять до порушення основних принципів цивільного процесуального судочинства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі, та впливають на суть ухваленого рішення під час розгляду справи у суді апеляційної інстанції не встановлено.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалене судом рішення відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України, підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Верби Андрія Петровича залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 10.02.2026 року.

Судді: