Справа №295/8991/22 Головуючий у 1-й інст. Петровська М. В.
Категорія 30 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

13 лютого 2026 року Житомирський апеляційний суд у складі:

головуючої судді Шевчук А.М.,

суддів: Талько О.Б., Павицької Т.М.,

розглянувши заяви суддів Шевчук А.М., Талько О.Б. про самовідвід

у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Вібросепаратор» до ОСОБА_1 , фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними та удаваними

за апеляційною скаргою Приватне акціонерне товариство «Вібросепаратор»

на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 04 грудня 2025 року

в с т а н о в и в:

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 04 грудня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним вище рішенням, Приватне акціонерне товариство «Вібросепаратор» подало апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи цивільна справа №295/8991/26 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючої судді Шевчук А.М., суддів Талько О.Б. і Павицької Т.М.

Під час вирішення питання про відкриття провадження в справі судді Шевчук А.М. та Талько О.Б. заявили самовідвід з огляду на наступне.

За змістом п.5 частини першої ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Так, колегією суддів у складі: головуючої судді Шевчук А.М., суддів Талько О.Б. і Коломієць О.С. розглядалася справа №296/5017/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Вібросепаратор», треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Товариство з обмеженою відповідальністю «НТК СТЕП», про стягнення упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди. Відхиляючи доводи апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства «Вібросепаратор» суд апеляційної інстанції надав оцінку змісту договорів оренди, які оспорюються у справі 295/8991/22.

У ст.15 Кодексу суддівської етики та п.2.5 Бангалорських принципів діяльності судді, затверджених резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, зазначено, що суддя повинен взяти самовідвід від участі в будь-якому процесі, коли для нього неможливе винесення неупередженого рішення у справі або коли сторонньому спостерігачеві може видатись, що суддя не здатен винести неупереджене рішення.

Відповідно до ст.2 Закону України від 02 червня 2016 року №1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно із ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Відповідно до пункту першого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою існування безсторонності для цілей пункту 1 ст.6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: суб`єктивним критерієм, враховуючи особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та об`єктивним критерієм, чи забезпечував сам суд достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності. Отже, має не лише здійснюватися правосуддя, а ще має бути видно, що воно здійснюється, адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

Отже, згідно з прецедентною практикою Європейського Суду з прав людини суд має забезпечити достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Незалежність судової влади означає повну неупередженість із боку суддів. При винесенні судових рішень судді повинні бути безсторонніми, вільними від будь-яких зв`язків, прихильності чи упередження, що впливає або може сприйматися як таке, що впливає, на здатність судді приймати незалежні рішення. Судова влада повинна користуватися довірою сторін у конкретній справі. Суддя повинна бути не лише реально вільна від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але вона повинна бути вільною в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Ураховуючи викладене вище та відповідно до приписів Кодексу суддівської етики та Бангалорських принципів діяльності судді, для того, щоб виключити обставини, які можуть викликати у будь-кого сумніви в об`єктивності та неупередженості судді щодо вирішення наявного спору, заяви суддів Шевчук А.М. Талько О.Б. про самовідвід підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.36,40 ЦПК України,

у х в а л и в:

Задовольнити заяви суддів Шевчук А.М. та Талько О.Б. про самовідвід.

Передати справу на повторний автоматизований розподіл відповідно до ст.33 ЦПК України.

Головуюча Судді