ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4713/26 Справа № 201/6883/25 Суддя у 1-й інстанції - Батманова В.В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

11 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Свистунової О.В.,

суддів Ткаченко І.Ю., Пищиди М.М.,

ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів ,

В С Т А Н О В И В :

12 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куснер Ніна Олександрівна, подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на заочне рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року у цивільній справі № 201/6883/25 з пропуском строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Апелянт зазначив, що 24 лютого 2022 року у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України № 64/2022 введено воєнний стан. Унаслідок масованих російських атак по українській енергетиці майже повністю знеструмлені споживачі електричної енергії, на всій території України застосовані графіки аварійних відключень, що призвело до проблем з доступом до інтернет мережі, мобільний зв`язок працює в аварійному режимі. Масовані удари дронами та ракетами у грудні 2025 року і січні 2026 року відбувалися у день і вночі. Ця складна ситуація призводить до проблем з безпекою представника позивача і можливістю доступу до Електронного суду. У зв`язку з чим апелянт просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Згідно статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з ч. 3,4 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху, також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Як встановлено матеріалами справи, 10 вересня 2025 року було ухвалено заочне рішення по справі.

27 листопада 2025 року Соборний районний суд міста Дніпра розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду від 10 вересня 2025 року постановив заяву залишити без задоволення.

Як вбачається із матеріалів справи, копію ухвали Соборного районного суду міста Дніпра від 27 листопада 2025 року про відмову у перегляді заочного рішення апелянт отримав 01.12.2025 року (а.с. 107).

Згідно ч. 4 ст. 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

12 лютого 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Куснер Ніна Олександрівна, подав безпосередньо до суду апеляційної інстанції через підсистему «Електронний суд» апеляційну скаргу на заочне рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року у цивільній справі № 201/6883/25.

Колегія суддів не прийняла до уваги доводи апелянта про поновлення строку, оскільки заявник не навів змістовних і вагомих доводів щодо вчинення ним всіх необхідних і можливих заходів, які б об`єктивно вказували на наявність непереборних обставин, що заважали йому вчасно підготувати та подати апеляційну скаргу.

Враховуючи, що кінцевий строк для подачі апеляційної скарги сплинув, а апеляційна скарга була подана з істотним пропуском строку на апеляційне провадження, колегія суддів дійшла висновку, що строк на апеляційне оскарження є пропущеним, а підстави на які посилається апелянт є неповажними.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23 лютого 2026 року апеляційна скарга була залишена без руху з наданням апелянту десятиденного терміну з дня вручення ухвали, зобов`язавши надати обґрунтовану заяву щодо підстав пропуску строку з належними доказами.

06.03.2026 року на адресу апеляційного суду надійшло клопотання від апелянта на виконання ухвали.

Апелянт зазначив, що у зв`язку зі складною енергетичною ситуацією в нашій Державі, робота більшості судів Дніпропетровської області у зимовий період здійснювалася відповідно до графіку відключення електроенергії і аварійних відключень. Держава проводила дообладнання приміщень установ судів альтернативними джерелами живлення, громадянам і адвокатам допомога з встановленням альтернативних джерел живлення не надавалася, крім того у зв`язку із різкими стрибками напруги навіть у періоди подачі електричної енергії був ризик того, що перегорять електричні прибори, в тому числі ноутбук і роутер. Навіть за умов обладнання альтернативними джерелами живлення суди просили з порозумінням та терпінням ставитися до затримки з реєстрацією кореспонденції, видачою рішень, відсутністю зв`язку, скороченням робочого часу, перенесенням розгляду справ. Тобто суди у зв`язку з відключеннями електричної енергії мали надзвичайні невідворотні, об`єктивні, незалежні від волі сторін обставини. Тим більше відповідач і його адвокат, у цій складній ситуації, мав наявні об`єктивні перешкоди для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом. Майже повна відсутність електричної енергії, опалення, великі проблеми із інтернет з`єднанням і мобільним інтернетом у зимовий період пов`язані із стабілізаційними і аварійними відключеннями електричної енергії є обставинами, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

З огляду на надзвичайні, невідворотні, об`єктивні, незалежні від волі сторін обставини, адвокат Куснер Н.О. не мала можливості для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом.

Вирішуючи питання поважності причин пропуску апелянтом строку звернення до суду слід зазначити наступне.

Правовий інститут строків звернення до суду за захистом свого порушеного права не містить вичерпного, детально описаного переліку причин чи критеріїв їх визначення. Натомість закон запроваджує оцінні, якісні параметри визначення таких причин - вони повинні бути поважними, реальними або непереборними і об`єктивно нездоланними на час плину строків звернення до суду. Ці причини (чи фактори об`єктивної дійсності) мають бути несумісними з обставинами, коли суб`єкт звернення до суду знав або не міг не знати про порушене право, ніщо правдиво йому не заважало звернутися до суду, але цього він не зробив і через власну недбалість, легковажність, байдужість, неорганізованість чи інші подібні за суттю ставлення до права на доступ до суду порушив ці строки.

Інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням звернення до суду тощо.

Натомість, Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів.

Правова природа строку звернення до суду дозволяє констатувати, що запровадження строку, у межах якого фізична або юридична особа, орган державної влади та місцевого самоврядування можуть звернутися до суду з позовом, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності, що є невід`ємною складовою верховенства права.

У рішенні від 03 квітня 2008 року у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте, навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Отже, у разі оскарження судового рішення зі спливом значного періоду часу, заявником має бути наведено переконливі підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

Добросовісність учасників судового процесу, зокрема, полягає у тому щоб при обізнаності з судовими процедурами, правами та обов`язками, правилами поведінки виконувати усі правила та приймати заходи до обізнаності про хід судового процесу. Інша поведінка за певних обставин може свідчити про зловживання особою своїми правами.

Суду, який перебуває в тих самих умовах, що зокрема і апелянт, також відомо, що майже вся територія України, в тому числі місто Дніпро періодично піддається обстрілам з боку країни-агресора, що може призводити до тимчасового припинення подачі електроенергії.

Проте, скаржник, не довів жодними доказами, по-перше, що такі обставини дійсно мали місце у період терміну, який встановлений законом для подання апеляційної скарги, а по-друге, завадили йому своєчасно вчинити відповідну процесуальну дію.

Апеляційний суд зазначає, що введення на території України воєнного стану не зупинило перебіг процесуальних строків звернення до суду з апеляційними скаргами. Питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку.

Сам факт запровадження воєнного стану в Україні Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", який є загальновідомим, не є поважною причиною для безумовного поновлення процесуальних строків.

При цьому, представником ОСОБА_1 - адвокатом Куснер Н.О. не наведено обставин, які виникли внаслідок відключення світла та запровадження в Україні воєнного стану, та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Верховний Суд у постанові від 06 червня 2024 року у справі N 559/2655/23 дійшов висновку, що застосування аварійних відключень електроенергії, тривала відсутність електропостачання також не можуть бути обґрунтованими підставами для поновлення строку на апеляційне оскарження, оскільки воєнний стан на території України оголошено 24 лютого 2022 року і з цього часу відбуваються масовані ракетні обстріли російською федерацією населених пунктів України, в тому числі об`єктів критичної інфраструктури, проте такі атаки не проводяться щодня, оскільки це складний логістичний процес. Разом із цим, судочинство в Україні продовжує здійснюватися у встановленому Законом порядку. Не було встановлено в Україні й повного припинення роботи банківських устав, комунальних служб та/або поштового зв`язку.

Апелянтом до апеляційної скарги не долучено жодного доказу, наприклад, графіку відключення світла, щоб підтверджував цілодобове відключення світла, що підтверджувало б об`єктивну неможливість через відключення світла подати апеляційну скаргу у визначений законом строк.

Крім того, як вбачається з розділу новини ДП "Інформаційні судові системи" сайту Судової Влади в період з 01.12.2025 року дійсно міститься інформація про технічні роботи та перебої підсистеми "Електронний суд", проте вони короткочасні та не цілодобові.

Таким чином суд приходить до висновку, що наведені представником ОСОБА_1 - адвокатом ОСОБА_3 причини не є об`єктивно непереборними і пов`язаними з дійсними істотними труднощами для вчинення процесуальних дій,

Апелянт не довів, що в цій справі можливість вчасного подання ним апеляційної скарги, зокрема, у 30-денний термін після отримання судового рішення, не мало суб`єктивного характеру, тобто не залежало від його волевиявлення. Натомість, пропуск строку на звернення до суду через пасивну поведінку заявника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку не є поважною причиною пропуску строку.

Як наголошує у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у справі за його участю, добросовісно користуватися належними йому процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Колегія суддів наголошує, що апелянт та його представник не були позбавлені можливості вжити розумних та необхідних заходів для отримання копії судового рішення безпосередньо у суді першої інстанції та своєчасно подати апеляційну скаргу безпосередньо у приміщенні суду апеляційної інстанції інстанції.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановлені державами членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

При цьому, складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. Європейський суд з прав людини зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення у справі «Дія 97» проти України від 21 жовтня 2010 року).

Отже, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий суд.

Одним з елементів справедливого судового розгляду є принцип правової визначеності прав і обов`язків сторін спору та неможливість безпідставного поновлення пропущеного процесуального строку для оскарження рішення суду, що набрало законної сили, лише з метою його скасування на шкоду інтересам іншого учасника процесу.

Поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду без доведеності поважності причин не забезпечувало б рівновагу між інтересами сторін та правову визначеність у цивільних правовідносинах, яка є складовою верховенства права, проголошеного статтею 8 Конституції України.

Необґрунтоване поновлення процесуальних строків на оскарження «остаточного судового рішення» є порушенням принципу res judicata (правової визначеності), про що неодноразово наголошувалося у прецедентній практиці Європейського Суду з прав людини.

ЄСПЛ у справах «Салов проти України», п. 93, «Сутяжник» проти Росії», п. 38 підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці ЄСПЛ розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, а також строки для подання апеляційної чи касаційної скарги, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Отже, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність правових підстав для поновлення процесуального строку.

За таких обставин, у відкритті апеляційного провадження слід відмовити.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Соборного районного суду міста Дніпра від 10 вересня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Касаційну скаргу на ухвалу апеляційного суду може бути подано безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 11 березня 2026 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: І.Ю. Ткаченко

М.М. Пищида