ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Дряниці Ю.В., Обідіної О.І. при секретарі судового засідання Буйновій О.П., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою та доповненнями до неї ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Полтава від 10 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа: Управління майном комунальної власності міста, про встановлення факту родинних відносин та за зустрічним позовом Управління майном комунальної власності міста до ОСОБА_1 , третя особа: Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, про визнання спадщини відумерлою,-

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що вони є троюрідними сестрами.

В обгрунтування позову вказував, що встановлення факту, який зазначений в позовній заяві (надалі - первісна позовна заява), Позивачу необхідно для оформлення його спадкових прав на спадкове майно, яке залишилося після смерті його троюрідної тітки - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

21.06.2022 Управління майном комунальної власності міста звернулось із зустрічним позовом до ОСОБА_1 , третя особа - Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради про визнання спадщини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , відумерлою.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог Управління майном комунальної власності міста вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємців за законом та/або заповітом у померлої ОСОБА_2 немає. За життя ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , яку ніхто не успадкував, відтак спадщина, що складається із квартири, є відумерлою.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Полтава від 10 вересня 2025 року в задоволенні первісного позову ОСОБА_1 до Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління майном комунальної власності міста; про встановлення факту родинних відносин - відмовлено в повному обсязі.

Зустрічний позов Управління майном комунальної власності міста до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради про визнання спадщини відумерлою - задоволено.

Визнано спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 громадянки ОСОБА_4 , що складається із квартири АДРЕСА_1 , відумерлою.

Передано майно померлої громадянки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , у власність Полтавської міської територіальної громади в особі Полтавської міської ради, що складається із квартири АДРЕСА_1 .

З вказаним рішенням суду не погодився ОСОБА_1 та подав апеляційну скаргу, в якій прохає скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Полтави від 10 вересня 2025 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Зокрема вказує, що свідоцтво на право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів про встановлення факту родинних відносин. Оскільки не подані документи підтвердження родинних відносин між померлою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 неможливо видати свідоцтво про право на спадщину, на підставі відмови ОСОБА_1 звернувся до суду про встановлення факт родинних відносин.

Крім того, зазначає, що матеріали справи містяться відомості з архівів, інформацію з органів ДРАЦС, виписки з метричних книг та їх ксерокопії наданні архівами, тощо, які підтверджують факт родинних відносин.

Акцентує увагу суду, що документи, які подані і містять в собі неправдиву інформацію з боку Полтавської міської ради.

У відзиві на апеляційну скаргу Рудич Олександр Васильович, який діє в інтересах Управління майном комунальної власності міста прохає апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Судове засідання в суді апеляційної інстанції проводилося в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. На момент розгляду справи були присутні позивач та представники сторін, інші особи, які брали участь в розгляді справи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явилися.

За змістом ст. 374 ч. 1 п. 1 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Звертаючись до суду із первісним позовом ОСОБА_1 , просив зокрема, встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вони є троюрідними сестрами.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 , що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 22.04.2021 № 253939482.

Також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть від 14.04.2021 серія НОМЕР_1 та довідкою КП «ЖЕО №2» від 22.04.2021 № 561.

Мати Позивача за первісним позовом - ОСОБА_3 подала до Першої полтавської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Листом Першої полтавської державної нотаріальної контори від 07.04.2020 поінформовано ОСОБА_3 , що нотаріальна контора отримавши поштою її заяву про прийняття спадщини 10.03.2020, виявила недоліки у вказаній заяві, а саме: підпис заявника не засвідчено нотаріально.

04.05.2020 - ОСОБА_3 повторно звернулась до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Справжність підпису ОСОБА_3 засвідчено державним нотаріусом П`ятої Харківської міської державної нотаріальної контори Зімніцькою В.П.

18.08.2020 - ОСОБА_1 звертався до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою від 17.08.2020 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я ОСОБА_3 щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належала померлій ОСОБА_2 .

Листом Першої полтавської державної нотаріальної контори від 20.08.2020 № 1138/02-14 поінформовано ОСОБА_5 , що нотаріальна контора відмовила у видачі запитуваної інформації у зв`язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що підтверджують його повноваження як представника ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.09.2020 серія НОМЕР_2 .

Позивач є спадкоємцем після ОСОБА_3 , що підтверджується заповітом від 11.07.2020 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.03.2021.

05.10.2020 - на адресу Першої полтавської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину.

Листом Першої полтавської державної нотаріальної контори від 12.10.2020 № 1329/01-16 поінформовано ОСОБА_5 , що 29.04.2020 ОСОБА_3 було подано заяву до Першої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини померлої ОСОБА_2 , проте ОСОБА_3 не оформила свої спадкові права.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 61689681 від 16.09.2020 спадкова справа після померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 заведена 16.09.2020 за № 22/2020 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л. Заявнику було рекомендовано звернутись до вказаного приватного нотаріуса для вчинення необхідних нотаріальних дій - видачі свідоцтва про право на спадщину.

Районним судом також встановлено, що з метою успадкування майна після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Машкової С.Л. із заявою від 01.10.2021 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало їй на момент смерті.

Проте, приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2021 № 100/02-31, оскільки заявником не надано документи, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Судом встановленою що позивач не звертався до суду щодо оскарження дій або відмови у її вчиненні щодо Першої полтавської державної нотаріальної контори та/або приватного нотаріусу Харківського міського нотаріального округу Машкової С.Л.

Також, судом встановлено, що на момент звернення до нотаріуса Дубовик Л.В. щодо прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 в Державному реєстрі актів цивільного стану був відсутній актовий запис про смерть вказаної особи, що в свою чергу унеможливлювало здійснення нотаріальних дій - видачу свідоцтва про право на спадщину.

В судових засіданнях в суді першої інстанції були допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 .

Щодо зустрічної позовної заяви судом першої інстанції встановлено наступне.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджуються свідоцтвом про смерть від 14.04.2021 серія НОМЕР_1 .

Також встановлено, що відділенням поліції № 2 Полтавського відділу поліції ГУ НП в Полтавській області було надано Управлінню майном комунальної власності міста: копії матеріалів кримінального провадження № 0001042 від 29.11.2019 по ч. 1 ст. 115 Кримінального кодексу України, серед яких, Протокол огляду місця події від 29.11.2019, складений слідчим СВ відділення № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області Полішко О.О.; Лікарське свідоцтво про смерть № 1670 від 27.11.2019; Протокол пред`явлення трупа для впізнання від 04.02.2020, Постанова про закриття кримінального провадження від 30.06.2020, складена слідчим СВ ВП № 2 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області майором поліції Крючко О.І.

Зі змісту Протоколу огляду місця події від 29.11.2019, складеного слідчим СВ відділення № 2 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області Полішко О.О., у річці Ворскла поблизу провулку Чкалова, 2 м. Полтави знайдено труп невідомої особи - жінки. Причиною смерті невідомої жінки 55-65 років стало утоплення у воді.

Згідно з протоколом пред`явлення трупа для впізнання від 04.02.2020 співробітником ОСОБА_13 . Полтавського державного медичного університету (колегою по роботі) 04.02.2020 з 09:40 по 09:50 було здійснено впізнання трупа, та ідентифіковано померлу особу як ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказаний факт задокументовано в Протоколі пред`явлення трупа для впізнання від 04.02.2020 та в Постанові про закриття кримінального провадження від 30.06.2020.

На підставі Лікарського свідоцтва про смерть № 1670 від 27.11.2019 Подільським районним у м. Полтаві відділом ДРАЦС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) внесено актовий запис про смерть невідомої жінки № 763 від 27.12.2019.

Управління майном комунальної власності міста, як уповноважений виконавчий орган Полтавської міської ради з питань визнання спадщини відумерлою, з метою виконання покладених на нього повноважень та внесення доповнень до актового запису про смерть невідомої жінки № 763 від 27.12.2019 здійснило комплекс дій, за результатами яких отримано Свідоцтво про смерть ОСОБА_2 від 14.04.2021 Серії НОМЕР_3 , оригінал якого зберігається в управлінні.

Районним судом також встановлено, що Управління майном комунальної власності міста зверталось за отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 .

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне їй майно, яке складається з квартири АДРЕСА_1 , (1/2 на підставі свідоцтва про право власності, б/н, 10.02.1993, Відділ приватизації житла; рішення суду, б/н, 03.07.2008, Октябрський районний суд в м. Полтаві та 1/2 на підставі свідоцтва про право на спадщину, ВКР/982224, 20.08.2008, 1-ша Полтавська держнотконтора № 5-950), що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.02.2021 № 244306212.

Інших осіб, які були зареєстровані або фактично проживали з померлою за адресою: квартири АДРЕСА_1 , та які могли прийняти спадщину в силу ст.1268 ЦК України, не встановлено.

В матеріалах спадкової справи ОСОБА_2 наявна заява ОСОБА_14 до Першої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. від 07.08.2020 №1105/02-31, ОСОБА_14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю актового запису про її смерть та неподанням документів щодо підстав для спадкування.

Під час дослідження судом обставин первісного позову встановлено, що ОСОБА_3 зверталась до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не оформила свої спадкові права до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Предметом первісного позову було встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що вони є троюрідними сестрами. Встановлення вказаного факту було необхідне ОСОБА_1 для підтвердження виникнення в нього права на спадкування після померлої ОСОБА_2 .

Відмовляючи в задоволенні первісного позову, районний суд виходив з того, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували родинні відносити між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Задовольняючи зустрічний позов, районний суд виходив з того, що оскільки спадкоємці після померлої ОСОБА_2 відсутні, наявні підстави для визнання спадщини відумерлою.

Колегія суддів вважає такі висновки районного суду вірними з наступних підстав.

Щодо первісного позову слід зазначити наступне.

Суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами (пункт 1 частини 1 статті 315 ЦПК України).

Суд вправі розглядати справи про встановлення факту родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо.

Із системного аналізу частини 6 статті 294, статті 315 ЦПК України вбачається, що за наявності спору про право суд в порядку позовного провадження може розглядати справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі й факту родинних відносин, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення або особа не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факти, що мають юридичне значення.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Звертаючись до суду із первісним позовом, ОСОБА_1 в якому просив встановити факт родинних відносин між ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме, що вони є троюрідними сестрами.

Вказував, що встановлення факту родинних відносин йому потрібно для реалізації спадкових прав і на підтвердження вимог надав письмові докази.

Зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_4 померла його мати - ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 14.09.2020 серія НОМЕР_2 . ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується заповітом від 11.07.2020 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 22.03.2021. 05.10.2020 - на адресу Першої полтавської державної нотаріальної контори надійшла заява ОСОБА_1 про видачу свідоцтва про право на спадщину.

За життя ОСОБА_3 29.04.2020 було подано заяву до Першої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини померлої ОСОБА_2 , але було не оформлено спадкові права.

З метою успадкування майна після померлої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 звертався до приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Машкової С.Л. із заявою від 01.10.2021 про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало їй на момент смерті.

Приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Машковою С.Л. прийнято постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.10.2021 № 100/02-31, оскільки заявником не надано документи, що підтверджують родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин (п.4.2 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5).

Такий перелік не є вичерпним. Доказами, які підтверджують наявність цього юридичного факту можуть бути акти, анкети, автобіографії, листівки, сімейні фотографії, листи ділового та особистого характеру, особові справи, рішення судів, ордери на вселення, обмінні ордери, погосподарські книги, виписки з домових книг та інші документи, які у собі містять відомості про родинні відносини осіб; пояснення свідків, яким достовірно відомо про взаємовідносини померлого із заявником.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

Аналіз положень глави 86 ЦК України дозволяє стверджувати, що для спадкування за законом мають існувати чітко визначені юридичні факти, що підтверджують наявність: родинних відносин (певний ступінь споріднення зі спадкодавцем); квазіродинних відносин (усиновлення спадкоємця чи спадкодавця); сімейних відносин (шлюб зі спадкодавцем; проживання зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як 5 років до часу відкриття спадщини); відносин із утримання (перебування на утриманні спадкодавця спадкоємцем не менш як 5 років до часу відкриття спадщини) (аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 березня 2021 року в справі №643/14592/18).

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).

Частиною шостою ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша ст.80 ЦПК України).

За змістом частин першої-третьої ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Звертаючись до суду із вказаним позовом ОСОБА_1 надано: витяги з Державного реєстру актів цивільного стану про народження, про реєстрацію шлюбу, актові записи відділів державної реєстрації актів цивільного стану та копії свідоцтв про народження спадкодавця Позивача, свідоцтва про смерть його матері - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Разом з тим, вказані докази не доводять наявність родинних зв`язків між ними, оскільки вони, які не підтверджують, що прабаба Позивача - ОСОБА_15 та ОСОБА_16 - дід ОСОБА_2 мають походження від одних батьків.

Оцінивши надані позивачем докази, покази свідків, які за своєю більшістю вказують на взаємовідносини позивача з померлою ОСОБА_2 , а також інші надані документи не вказують на родинні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , а тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що матеріали справи не містять достатніх, належних та допустимих доказів, які підтверджують той факт, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є троюрідними сестрами.

Інших доказів, які б підтверджували факт родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до суду не надано.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні первісного позову про встановлення факту родинних відносин за недоведеністю.

Щодо зустрічного позову слід зазначити наступне.

Звертаючись до суду із зустрічним позовом Управління майном комунальної власності міста посилалось на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Спадкоємців за законом та/або заповітом у померлої ОСОБА_2 немає. За життя ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1 , яку ніхто не успадкував, відтак спадщина, що складається із квартири, є відумерлою.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст.1277 ЦК України в разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, суд визнає спадщину відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

В матеріалах спадкової справи ОСОБА_2 наявна заява ОСОБА_14 до Першої полтавської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

Постановою державного нотаріуса Першої полтавської державної нотаріальної контори Рой Т.В. від 07.08.2020 №1105/02-31, ОСОБА_14 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у зв`язку з відсутністю актового запису про її смерть та неподанням документів щодо підстав для спадкування.

Також ОСОБА_3 зверталась до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але не оформила свої спадкові права до моменту своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Предметом первісного позову було встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в задоволенні якого відмовлено у зв`язку із недоведеністю вимог.Таким чином, оскільки після смерті ОСОБА_2 відсутні спадкоємці, районний суд дійшов вірного висновку про наявність підстав для визнання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_2 у вигляді квартири АДРЕСА_1 - відумерлою.

Доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу та не спростовують висновки районного суду, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що у справі містяться відомості з архівів, інформацію з органів ДРАЦС, виписки з метричних книг та їх ксерокопії наданні архівами, тощо, які підтверджують факт родинних відносин не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Колегія суддів зазначає, що доводи, які викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

З урахуванням того, що доводи апеляційної скарги є ідентичними доводам позовної заяви, яким суд першої інстанції надав належну оцінку, вони є достатньо аргументованими, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав повторно відповідати на ті самі аргументи позивача, при цьому суд враховує, що як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого в Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх (§ 2 рішення у справі «Хірвісаарі проти Фінляндії»).

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, а зводяться лише до переоцінки доказів.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, судовою колегією не встановлено.

Таким чином, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення районного суду без змін.

Керуючись ст.ст.368, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу та доповнення до неї ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Полтава від 10 вересня 2025 року- залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови виготовлено 09 лютого 2026 року.

Головуючий суддя : ______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: _________________ Ю.В. Дряниця__________________ О.І. Обідіна