Справа № 136/1628/25
провадження № 2/136/594/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Присяжного О.І.,

за участю секретаря судового засідання Мельник В.Р., прокурора Загребельного Є.В., представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Карпишиної О.О.,

розглянувши у судовому засіданні, в залі суду міста Липовець, в режимі відеоконференції, у порядку загального позовного провадження, цивільну справу за позовом керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області, в інтересах держави в особі: Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про усунення перешкод у користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Стислий виклад позицій учасників справи.

Керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області Дмитро Данилов звернувся до суду в інтересах держави в особі: Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області (далі - позивач), із зазначеним вище позовом до ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області (далі - відповідачі), обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що рішенням 29 сесії 8 скликання № 822 Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області від 10 лютого 2022 року надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована за межами с. Війтівці Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області та ОСОБА_1 виготовлено технічну документацію із землеустрою, яку подано на затвердження чергової сесії міської ради в установленому законодавством порядку.

На підставі вказаного рішення ФОП ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_1 для ведення особистого селянського господарства загальною площею 2,00 га на території за межами с. Війтівці Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області.

Надалі, 21.04.2023, Відділом № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області відкрито Поземельну книгу на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:3143 площею 2,00 га з цільовим призначенням: для ведення особистого селянського господарства.

У той же час за інформацією Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної військової адміністрації земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:3143 знаходиться в межах території природно-заповідного фонду орнітологічний заказник місцевого значення «Війтовецький». Керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області зазначає, що орнітологічний заказник «Війтовецький» орієнтовною площею 23 га, що розташовується на території колишньої Війтовецької сільської ради Липовецького району (наразі Липовецької міської ради Вінницької області) рішенням обласної ради народних депутатів № 907 від 17.12.2019 оголошено об`єктом природно заповідного фонду місцевого значення. При цьому, наказом Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної адміністрації від 06.01.2023 № 10 затверджено Положення про орнітологічний заказник місцевого значення «Війтовецький».

Відповідно до інформації Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» проведено співставлення меж земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 та наявними картографічними матеріалами, якими схематично відображені межі території орнітологічного заказника місцевого значення «Війтовецький». Так, при зіставленні графічних матеріалів з викопіювання з чергового кадастрового плану Війтівецької сільської ради Липовецького району Вінницької області та опрацювання графічних даних, що розміщуються у Державному земельному кадастрі з земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:3143 площею 2,00 га, встановлено, що вказана земельна ділянка розташована на землях, які позначені жовтим кольором (орієнтовна межа заказника на публічній кадастровій карті України) та синім кольором (середнє орієнтовне значення меж заказника на підставі викопіювань), що згідно з умовними знаками зазначені, як землі природно-заповідного фонду орнітологічного заказника місцевого значення «Війтовецький».

Наведені докази, у тому числі картографічні матеріали, на яких доступно для візуального сприйняття зображено накладення площі спірної земельної ділянки на територію земель природно-заповідного фонду орнітологічного заказника місцевого значення «Війтовецький», у сукупності та взаємному зв`язку на думку керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області підтверджують, що спірна ділянка площею 2,00 га з кадастровим номером :03:000:3143, яка на даний час не передана у приватну власність ОСОБА_1 входить у межі земель, на яких розташований орнітологічний заказник місцевого значення «Війтовецький», та за своїми характеристиками належить до земель природно-заповідного фонду. Таким чином, розташування земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 у межах ландшафтного заказника місцевого значення свідчить про її належність до земель природно-заповідного фонду, що унеможливлює перебування цієї ділянки у приватній власності з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Інформація щодо державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку в Державному земельному кадастрі відсутня. Відсутність державної реєстрації права приватної власності на земельну ділянку також підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Враховуючи викладене, відомості про виникнення у ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:3143, у передбачений земельним законодавством спосіб, на даний час, не набуте, а тому керівник Немирівської окружної прокуратури Вінницької області просить суд усунути перешкоди у здійсненні Липовецькою міською радою користування та розпорядження земельною ділянкою, шляхом визнання незаконною та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації від 21.04.2023 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 площею 2,00 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру.

15.09.2025 через систему «Електронний суд» від представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву у якому просить у задоволенні позову відмовити. У відзиві зазначається про те, що відповідно до положень Закону України «Про Державний земельний кадастр» реєстрації земельної ділянки передують дії кадастрового реєстратора стосовно перевірки документації із землеустрою вимогам законодавства. І наслідком цих дій є державна реєстрація земельної ділянки або відмова у реєстрації земельної ділянки. Державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 здійснив державний кадастровий реєстратор Відділу № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області. Отже, виходячи з наведеного Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області не здійснювало реєстраційних дій стосовно формування земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 та не вчиняло жодних неправомірних дій зі свого боку всупереч чинному земельному законодавству, при цьому, позивач не оскаржує дій посадових осіб саме Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області. Окрім того у відзиві на позов зазначається про те, що у даній справі позивачем обрано неналежний спосіб захисту права, оскільки заявлені вимоги фактично стосуються дій державного кадастрового реєстратора, що свідчить про публічно-правовий характер спору. Враховуючи те, що право приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:3143 у встановленому законом порядку не зареєстровано, тому фактично не набуто, у даному випадку спір про право відсутній, тому справа має розглядатись в порядку адміністративного судочинства. Спірна земельна ділянка не вибула із земель комунальної власності Липовецької міської ради у приватну власність. Прокурор заявляє позовну вимогу про усунення перешкод у здійсненні Липовецькою міською радою у користуванні та розпорядженні спірною земельною ділянкою, однак, прокурор не аргументує в чому саме полягають такі перешкоди. Оскільки земельна ділянка відноситься до земель комунальної власності, Липовецька міська рада може змінити її цільове призначення із категорії землі сільськогосподарського призначення (категорія згідно даних Державного земельного кадастру) на землі природно-заповідного фонду (категорія на якій наполягає прокурор). За правилами п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності. Оскільки, на думку позивача, виникнення спірних правовідносин обумовлено протиправною реєстрацією державним кадастровим реєстратором земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 в Державному земельному кадастрі, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області вважає, що у даній справі виникли саме публічно правові відносини, оскільки державний кадастровий реєстратор діє як суб`єкт владних повноважень, дії якого позивач вважає неправомірними та такими, що порушують його права.

18.09.2025 через систему «Електронний суд» від прокурора Немирівської окружної прокуратури Вінницької області надійшла відповідь на відзив, у якій зазначено, що відповідно до ст.ст. 83, 84 Земельного кодексу України землі під об`єктами природно-заповідного фонду, які належать до державної та комунальної власності, не можуть передаватись у приватну власність. Землі під об`єктами природно-заповідного фонду, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом, не можуть передаватися із державної та комунальної власності у приватну. При цьому законодавцем встановлено, що території та об`єкти природно-заповідного фонду можуть використовуватися лише у певних цілях з дотриманням умов та вимог, визначених ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України». За ст. 54 Закону України «Про природно - заповідний фонд України» (у редакції, чинній на момент прийняття рішень) зміна меж, категорії та скасування статусу територій та об`єктів природно-заповідного фонду проводиться відповідно до статей 51-53 цього Закону за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування і реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища, на підставі відповідного експертного висновку.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідно до ст. 152 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Статтею 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається та здійснюється відповідно до закону. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 152 Земельного кодексу України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно.

Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Разом з цим, негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Враховуючи, що уповноваженим органом державної виконавчої влади рішення про передачу її у приватну власність не приймалось, спірна земельна ділянка відноситься до земель сільськогосподарського призначення та розташована на території природно-заповідного фонду, відтак право дійсного володільця земельною ділянкою, до цього часу у законний спосіб не припинене, що вказує на те, що право приватної власності на спірну ділянку у відповідача не виникло, тому ефективним способом захисту, спрямованим на повернення земельної ділянки у власність держави в особі Липовецької міської ради, є негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного власника відповідних земельних ділянок. При цьому, вимоги про визнання недійсними рішення Липовецької міської ради про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, у зв`язку з порушенням вимог ч. 3 ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», ч. 1 ст. 83, ч. 1 ст. 122 Земельного кодексу України, не є ефективним способом захисту у спірних правовідносинах. Задоволення таких вимог не призведе до безпосереднього відновлення порушених прав позивача.

З огляду на вищевикладене, прокурор вважає, що вірним способом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є усунення перешкод у здійсненні законними власниками права користування та розпоряджання земельною ділянкою сільськогосподарського призначення, розташованої на території природно заповідного фонду, шляхом скасування у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143.

Окрім того, без скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки, землі сільськогосподарського призначення в межах території природно-заповідного фонду вищевказаної площі будуть незаконно обліковуватись як сформована земельна ділянка та в подальшому може бути набуто право власності на неї, що перешкоджатиме винесенню меж території природно-заповідно фонду в натурі (на місцевості). Таким чином, земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:3143 не може існувати у встановлених межах, а її державну реєстрацію має бути скасовано в судовому порядку. Згідно вимог ст.ст. 16, 25 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Також у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки закривається і відповідна Поземельна книга. Отже, з метою реального поновлення інтересів позивача державна реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 підлягає скасуванню.

Щодо належного відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області прокурор зазначає про те, що згідно п. 6 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр», кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Статтею 9 цього ж закону передбачено, що внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яке затверджено наказом Держгеокадастру № 603 від 23.12.2021, у редакції наказу Держгеокадастру від 10.09.2025 № 438) управління здійснює ведення Державного земельного кадастру, здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації. Таким чином, у разі задоволення позовної вимоги, виконання рішення суду має бути здійснено державним кадастровим реєстратором.

Від відповідача ОСОБА_1 будь-які письмові пояснення стосовно предмету спору до суду не надходили.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Липовецького районного суду Вінницької області від 29.08.2025 розгляд зазначеної цивільної справи призначено за правилами загального позовного провадження, а у справі призначене підготовче судове засідання.

Відповідач ОСОБА_1 повідомлялася про день та час розгляду справи шляхом направлення ухвал суду та судових повісток за зареєстрованою адресою місця проживання. Згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення та відміток відділення Укрпошти від 11.09.2025, 08.10.2025, 06.11.2025, 07.12.2025, 02.01.2026, 28.01.2026, 07.02.2026 та 20.02.2026 «адресат відсутній за вказаною адресою», у зв`язку із чим конверти із вкладенням повернуто суду, однак згідно положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України судові документи для ОСОБА_1 вважаються врученими.

Окрім того відповідач ОСОБА_1 повідомлялася про день та час розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, які було розміщено 15.01.2026, 12.02.2026 та 25.02.2026.

15.09.2025 через систему «Електронний суд» від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшов відзив на позовну заяву.

15.09.2025 через систему «Електронний суд» від Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області надійшла заява про закриття провадження.

18.09.2025 через систему «Електронний суд» від Немирівської окружної прокуратури Вінницької області надійшла відповідь на відзив.

28.10.2025 ухвалою суду у задоволенні клопотання Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про закриття провадження у справі відмовлено, закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

24.02.2026 у судовому засіданні прокурор Загребельний Є.В. підтримав позовну заяву, просив її задовольнити, додатково звернувши увагу суду на те, що відповідно до листа Державного підприємства «Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» при зіставленні графічних матеріалів з викопіювання з чергового кадастрового плану Війтівецької сільської ради Липовецького району Вінницької області та опрацювання графічних даних, що розміщуються у Державному земельному кадастрі з земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:3143 площею 2,00 га, підтверджено, що спірна ділянка входить у межі земель, на яких розташований орнітологічний заказник місцевого значення «Війтовецький», та за своїми характеристиками належить до земель природно-заповідного фонду. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області Карпишина О.О. проти задоволення позову заперечила з підстав зазначених у відзиві на позов, додатково звернула увагу суду на те, що у матеріалах справи відсутні належні докази того, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:3143 входить у межі земель, на яких розташований орнітологічний заказник місцевого значення «Війтовецький». Належним чином повідомлена відповідач ОСОБА_1 чи її представник у судове засідання не з`явились, що не перешкоджало суду провести розгляд справи без їх участі. Того ж дня судом закінчено з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, перейдено до судових дебатів, завершено стадію судових дебатів та на підставі ч. 1 ст. 244 ЦПК України постановлено ухвалу про перехід до стадії ухвалення судового рішення з відкладенням його ухвалення та проголошення строком на десять днів до 06.03.2026.

06.03.2026 у судове засідання належним чином повідомлена відповідач ОСОБА_1 чи її представник не з`явилась, що не перешкоджає суду ухвалити рішення у даному судовому засіданні.

Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Заслухавши пояснення прокурора та представника відповідача Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив, що рішенням 41 сесії 7 скликання Вінницької обласної ради № 907 від 17.12.2019 «Про оголошення об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення орнітологічного заказника «Війтовецький» вирішено оголосити об`єктом природно-заповідного фонду місцевого значення орнітологічного заказника «Війтовецький» орієнтовною площею 23 га на території Війтовецької сільської ради Липовецького району, без вилучення із користування (а.с.40). В додатках до даного рішення міститься викопіювання з чергового кадастрового плану Війтовецької сільської ради Липовецького району (а.с.48), а також викопіювання з плану існуючого використання земель Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області (а.с.49).

Наказом управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної військової адміністрації № 10 від 06.01.2023 затверджено Положення про орнітологічний заказник місцевого значення «Війтовецький», відповідно до п. 1.2. якого Заказник загальною площею 23,5 га, в тому числі об`єкт водного фонду загальною площею (водного дзеркала) 9,0596 га з кадастровим номером ділянки водного фонду :03:000:3007, що розташований на території Липовецької міської територіальної громади (в минулому Війтовецька сільська рада) Вінницького району Вінницької області та перебуває в користуванні Липовецької міської ради (далі-землекористувач). Згідно п. 1.7. Положення, межі Заказника встановлюються в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. До встановлення меж Заказника її межі визначаються до Проєкту створення Заказника (а.с.22-30).

Рішенням 29 сесії 8 скликання № 822 від 10.02.2022 «Про надання дозволу на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам (на виконання рішення суду), зокрема, надано дозвіл гр. ОСОБА_1 на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2,00 га для ведення особистого селянського господарства (01.03), що розташована за межами с. Війтівці Липовецької територіальної громади Вінницького району Вінницької області (а.с.31-33).

На виконання замовлення ОСОБА_3 , фізичною особою - підприємцем ОСОБА_2 розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства (код згідно КВЦПЗ 01.03) гр. ОСОБА_3 , гр. ОСОБА_1 за межами с. Війтівці Вінницького району Вінницької області (а.с.50-96).

Відповідно до відомостей з Державного земельного кадастру, 21.04.2023 відділом № 3 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Сумській області на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок (11.02.2022, фізична особа підприємець ОСОБА_2 ) зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:3143, адреса: Вінницька область, Вінницький район, Липовецька територіальна громада, категорія земель: землі сільськогосподарського призначення, вид використання: для ведення особистого селянського господарства, площа: 2,0000 га (а.с.39).

Згідно із відомостями, що містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 20.08.2025 право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:3143 не зареєстроване (а.с.38).

Відповідно до інформації Управління розвитку територій та інфраструктури Вінницької обласної державної адміністрації, викладеної в листі № 01-15-08/1622 від 10.05.2024 року земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:3143 входить в межі об`єкта природно заповідного фонду комплексного заказника місцевого значення «Війтовецький» (а.с.21).

Згідно інформації ТОВ «Вінницький науково дослідний та проектний інститут землеустрою» зазначеної у листі № 65 від 10.03.2025 року, інститутом проведено співставлення земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 та наявними картографічними матеріалами, якими схематично відображені межі території орнітологічного заказника «Війтовецький» (а.с.36, 190) та надано відповідну схему співставлення меж земельних ділянок (а.с.37, 191).

Судом звертається увага на те, що згідно схеми співставлення середнє орієнтовне значення меж заказника на підставі викопіювань відповідає викопіюванню з плану існуючого використання земель Війтовецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, яке міститься в додатках до рішення 41 сесії 7 скликання Вінницької обласної ради № 907 від 17.12.2019 «Про оголошення об`єкту природно-заповідного фонду місцевого значення орнітологічного заказника «Війтовецький» (а.с.49), при цьому земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:3143 знаходиться у межах орнітологічного заказника «Війтовецький».

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Згідно із ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Частинами 1, 2 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до частин 3, 4, 5 ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема цивільних, правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11 (підпункти 6.21, 6.22), від 26.02.2019 у справі № 915/478/18 (підпункти 4.19, 4.20), від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 26), від 18.03.2020 у справі № 553/2759/18 (пункт 35), від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 (підпункт 8.5), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 80), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 75), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.16) і № 922/1830/19 (підпункт 7.1)).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (див. постанови від 27.02.2019 у справі №761/3884/18 (пункт 35), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 20.07.2022 у справі № 910/5201/19 (пункт 76), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.17) і № 922/1830/19 (підпункт 7.2)). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16 ц (пункт 27), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 81), від 05.10.2022 у справах № 923/199/21 (підпункт 8.18) і № 922/1830/19 (підпункт 7.3)).

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пункті 69 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц, підпункті 8.19 постанови від 06.07.2021 у справі № 911/2169/20 та пункті 40 постанови від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Прокурор у цій справі стверджує, що сам факт не звернення до суду Липовецької міської ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси держави, свідчить про те, що указаний уповноважений державою орган неналежно виконує свої повноваження щодо усунення перешкод у користуванні і розпорядженні землями природно-заповідного фонду, у зв`язку із чим у прокурора виникають обґрунтовані підстави для захисту інтересів держави в особі Липовецької міської ради та для звернення до суду з таким позовом, що відповідає нормам національного законодавства та практиці Європейського суду з прав людини. Крім того, позовна заява про усунення перешкод у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованої на території природно-заповідного фонду, на думку прокурора, безумовно становить суспільний інтерес.

Розглядаючи питання щодо наявності у прокурора достатніх підстав для представництва інтересів Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області у даній справі, суд ураховує наступне.

У пунктах 115-117 постанови від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду зауважила, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача. Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача. При цьому фактичним позивачем за позовом, поданим в інтересах держави, є держава, а не відповідний орган або прокурор.

У п. 140 постанови від 11 червня 2024 року у справі № 925/1133/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що: 1) прокурор звертається до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, якщо: орган є учасником спірних відносин і сам не порушує інтересів держави, але інший учасник порушує (або учасники порушують) такі інтереси; орган не є учасником спірних відносин, але наділений повноваженнями (компетенцією) здійснювати захист інтересів держави, якщо учасники спірних відносин порушують інтереси держави; 2) прокурор звертається до суду в інтересах держави як самостійний позивач, якщо: відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, є учасником спірних відносин і сам порушує інтереси держави.

Судом встановлено, що керівником Немирівської окружної прокуратури 19.08.2025 було направлено лист за № 54/1-503вих25 на адресу Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, в якому він просив повідомити про те, чи заплановано звернення Липовецькою міською радою до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійснення права користування і розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки (а.с.97-100).

Листом № 02-42/1071/1 від 20.08.2025 Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області повідомила керівника Немирівської окружної прокуратури, що не вживала заходів щодо звернення з цивільним позовом до гр. ОСОБА_1 та Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про усунення перешкод у здійснення права користування і розпорядження земельною ділянкою, шляхом визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 0:03:000:3143, а тому просить Немирівську окружну прокуратуру представити інтереси держави в особі Липовецької міської ради Вінницького району, шляхом подання відповідного позову до суду (а.с.101).

Надалі листом № 54/1-507вих-25 від 20.08.2025 керівником Немирівської окружної прокуратури повідомлено Липовецьку міську раду Вінницького району Вінницької області, що окружною прокуратурою планується пред`явлення та буде подано позовну заяву до Липовецького районного суду Вінницької області в інтересах держави в особі Липовецької міської ради до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою (а.с.102).

Ураховуючи наведене, та зважаючи на наявність суспільного інтересу у поверненні земельної ділянки Липовецькій міській раді Вінницького району Вінницької області, суд вважає, що прокурор відповідно до вимог статті 23 Закону України «Про прокуратуру», частини четвертої статті 56 ЦПК України обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді та визначив, у чому полягає порушення інтересів держави.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить із того, що землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення (ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України).

Статтею 43 Земельного кодексу України встановлено, що землі природно-заповідного фонду - це ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно положень ст. 44 Земельного кодексу України до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово паркового мистецтва). Землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

При цьому відповідно до ст. 45 Земельного кодексу України порядок використання земель природно-заповідного фонду визначається законом.

Так, ст. 7 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» передбачено, що на землях природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного або історико-культурного призначення забороняється будь-яка діяльність, яка негативно впливає або може негативно впливати на стан природних та історико-культурних комплексів та об`єктів чи перешкоджає їх використанню за цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» території та об`єкти природно-заповідного фонду з додержанням вимог, встановлених цим Законом та іншими актами законодавства України, можуть використовуватися: у природоохоронних цілях; у науково-дослідних цілях; в оздоровчих та інших рекреаційних цілях; в освітньо-виховних цілях; для потреб моніторингу навколишнього природного середовища. Заказниками оголошуються природні території (акваторії) з метою збереження і відтворення природних комплексів чи їх окремих компонентів. Оголошення заказників провадиться без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів (стаття 25 Закону України «Про природно-заповідний фонд України»).

Згідно ст. 26 Закону України «Про природно-заповідний фонд України», на територіях заказників забороняються рубки головного користування, суцільні, прохідні, лісовідновні та поступові рубки, видалення захаращеності, а також полювання та інша діяльність, що суперечить цілям і завданням, передбаченим положенням про заказник. Господарська, наукова та інша діяльність, що не суперечить цілям і завданням заказника, проводиться з додержанням загальних вимог щодо охорони навколишнього природного середовища. Власники або користувачі земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів, оголошених заказником, беруть на себе зобов`язання щодо забезпечення режиму їх охорони та збереження.

Відповідно до ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Згідно з пунктами а), в) ч. 3 ст. 83 Земельного кодексу України до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать: землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо); землі під об`єктами природно-заповідного фонду, історико-культурного та оздоровчого призначення, що мають особливу екологічну, оздоровчу, наукову, естетичну та історико-культурну цінність, якщо інше не передбачено законом.

Пунктом г) ч. 1. ст. 150 Земельного кодексу України визначено, що до особливо цінних земель відносяться землі природно-заповідного фонду та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення.

Суд наголошує на тому, що відповідно до ч. 2 ст. 150 Земельного кодексу України припинення права постійного користування земельними ділянками особливо цінних земель, визначених у пунктах «в» і «г» частини першої цієї статті, з підстави добровільної відмови від користування ними або шляхом їх вилучення здійснюється за погодженням з Верховною Радою України. Погодження матеріалів вилучення (викупу) земельних ділянок особливо цінних земель, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, провадиться Верховною Радою України за поданням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, обласної, Київської і Севастопольської міських рад.

У постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 734/1560/20 виснувано, що системний аналіз вищенаведених норм права дозволяє зробити висновок про те, що землі природно - заповідного фонду, що перебувають у державній, комунальній власності, не підлягають приватизації. Такі землі можуть перебувати у приватній власності лише у зв`язку з формуванням на цих земельних ділянках об`єктів природно-заповідного фонду чи включення земельних ділянок, що належать фізичним чи юридичним особам, до земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення). Вилучення (викуп) земель природно-заповідного фонду із комунальної власності, був можливим тільки за рішенням відповідної місцевої ради, якщо вилучення (викуп) земельної ділянки погодила Верховна Рада України.

За загальним правилом цивільні права, зокрема право власності, виникають із правомірних, а не протиправних дій.

Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Визначаючись із обґрунтованістю позовної вимоги про усунення перешкод Липовецькій міській раді Вінницького району Вінницької області у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконною та скасування державної реєстрації земельної ділянки, суд виходить із того, що відповідно до ч.ч. 9, 10 статті 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Згідно з ч. 13 ст. 79-1 Земельного кодексу України земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується в разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Положеннями ч.ч. 6-8 ст. 16 Закону України «Про Державний земельний кадастр» передбачено, що кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера. Скасований кадастровий номер земельної ділянки не може бути присвоєний іншій земельній ділянці. Інформація про скасовані кадастрові номери земельних ділянок зберігається у Державному земельному кадастрі постійно.

Відповідно до ч. 10 ст. 24 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, зокрема у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень). Ухвалення судом рішення про визнання нечинним рішення органу виконавчої влади, органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою, за якою була сформована земельна ділянка, щодо якої виникли речові права, а також про скасування державної реєстрації такої земельної ділянки, що допускається за умови визнання нечинним рішення про затвердження такої документації (за його наявності) та припинення таких прав (за їх наявності).

Аналогічні підстави для скасування державної реєстрації земельної ділянки містить п. 114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, відповідно до якого державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

Таким чином, єдиною підставою для скасування в Державному земельному кадастрі незаконної державної реєстрації земельної ділянки є судове рішення про скасування такої державної реєстрації (постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.05.2024 у справі № 916/1750/22).

Враховуючи зазначені вище положення законодавства, суд вважає, що прокурором правомірно зазначено співвідповідачем по справі Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області оскільки відповідно до ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Окрім того, згідно Положення про Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, яке затверджено наказом Держгеокадастру № 603 від 23.12.2021, управління здійснює ведення Державного земельного кадастру, здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, обмежень у їх використанні, скасування такої реєстрації.

Суд вчергове наголошує на тому, що фізичні особи можуть володіти земельними ділянками природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, але виключно у разі, якщо вони ними володіли на час створення об`єкта природно-заповідного фонду. При цьому набуття права приватної власності на землі, які вже віднесені до земель природно заповідного та іншого природоохоронного призначення, положеннями Земельного кодексу України, Закону України «Про природно-заповідний фонд України» заборонено.

Окрім того надання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства на території орнітологічного заказника місцевого значення «Війтовецький» суперечить як статусу відповідного об`єкта природно-заповідного фонду, так і законодавчим обмеженням на ведення особистого селянського господарства на відповідних землях.

Судом встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:3143 розташована в межах орнітологічного заказника місцевого значення «Війтовецький» та з 17.12.2019 на підставі рішення Вінницької обласної ради № 907, належала до земель природно-заповідного фонду.

Ураховуючи, що Верховна Рада України не погодила вилучення земельної ділянки на території орнітологічного заказника місцевого значення «Війтовецький» із комунальної власності, ОСОБА_1 не мала права на безоплатну приватизацію спірної земельної ділянки, та відповідно виготовляти на неї проект землеустрою щодо її відведення та подальшої реєстрації у органах Держгеокадастру із зміненням її цільового призначення.

Оскільки документи, які стали підставою для державної реєстрації спірної земельної ділянки, стосуються землі природно заповітного фонду і ця земельна ділянка не може бути передана у приватну власність у силу імперативної законодавчої заборони, суд приходить до висновку, що таку державну реєстрацію земельної ділянки проведено із порушенням прав Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області, що зумовлює необхідність її скасування в Державному земельному кадастрі.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовна вимога про усунення перешкод у здійсненні Липовецькою міською радою Вінницького району Вінницької області у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом визнання незаконною та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації від 21.04.2023 стосовно земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 площею 2,00 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до платіжної інструкції № 2788 від 10.12.2024 Вінницькою обласною прокуратурою сплачено за подання позову 3 028 (три тисячі двадцять всім) гривень 00 коп. (а.с.1), а тому зважаючи на те, що судом задоволено позовні вимоги у повному обсязі, судовий збір слід стягнути на користь Вінницької обласної прокуратури з кожного з відповідачів у розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп.

Керуючись ст.ст. 2, 11, 13, 141, 258-259, 263-265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов керівника Немирівської окружної прокуратури Вінницької області, в інтересах держави в особі: Липовецької міської ради Вінницького району Вінницької області до ОСОБА_1 , Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про усунення перешкод у користуванні майном, - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати у Державному земельному кадастрі державну реєстрацію 21.04.2023 земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:3143 площею 2,0000 га з цільовим призначенням «для ведення особистого селянського господарства», виключивши відповідні відомості з Державного земельного кадастру.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Вінницької обласної прокуратури (отримувач коштів: Вінницька обласна прокуратура, , банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок: UA0003988) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп.

Стягнути із Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області на користь Вінницької обласної прокуратури (отримувач коштів: Вінницька обласна прокуратура, , банк отримувача: ДКСУ м. Київ, МФО 820172, рахунок: UA0003988) витрати зі сплати судового збору в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Немирівська окружна прокуратура Вінницької області (місцезнаходження:

вул. Шевченка, 23, м. Немирів, Вінницький район, Вінницька область, ).

Позивач: Липовецька міська рада Вінницького району Вінницької області (місцезнаходження: вул. Героїв Майдану, 4, м. Липовець, Вінницький район, Вінницька область, );

Відповідачі:

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області (місцезнаходження:

вул. Келецька, 63, м. Вінниця, Вінницького району Вінницької області, ).

Суддя Олексій ПРИСЯЖНИЙ