Дата документу 09.03.2026 Справа № 331/5146/21
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний №331/5146/21 Головуючий у 1-й інстанції:Антоненко М. В.
Провадження №22-ц/807/689/26 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

09 березня 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача Подліянової Г.С.,

суддів: Кочеткової І.В.,

Кухаря С.В.,

розглянувши питання про прийняття до розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року Акціонерне товариство «Акцент-Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2025 року позов задоволено частково.

Позов Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнуто ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором б/н від 06.02.2017 року за тілом кредиту у розмірі 11952,18 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Акцент-Банк» судовий збір у розмірі 780,20 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено, у тому числі в частині стягнення: 20874,45грн заборгованості за відсотками; 1950,00 грн штрафу; а також судового збору в сумі, що перевищує 780,20 грн.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3938,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, Акціонерне товариство «Акцент-Банк» подало апеляційну скаргу безпосередньо до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку 12 січня 2026 року, яка надійшла до апеляційного суду 16 січня 2026 року, яка містить клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення. Заявник зазначає, що рішення суду надійшло на електронну пошту банку 08.12.2025, що є поважною підставою для поновлення строку на апеляційне оскарження на підставі п.1 ч.2 ст. 354 ЦПК України. Просить поновити строк на апеляційне оскарження рішення, оскільки вважає, що строк заявником апеляційної скарги пропущено з поважних причин.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 16 січня 2026 року матеріали справи №331/5146/21 витребувані з Олександрівського районного суду м. Запоріжжя. Вищезазначені матеріали справи надійшли до Запорізького апеляційного суду.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 17 лютого 2026 року наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнано неповажними апеляційну скаргу залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків. Залишаючи апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» без руху, суд апеляційної інстанції, вказав, що оскільки банк отримав копію оскаржуваного рішення в електронному кабінеті зареєстрованому в підсистемі «Електронний суд» 08 грудня 2025 (о 10:37:54), що підтверджується відповідною довідкою відповідального працівника суду (а.с.115), тому останнім днем подачі апеляційної скарги для нього було 07 січня 2026 року(робочий день, середа), однак апеляційну скаргу подано засобами поштового зв`язку 12 січня 2026 року, тобто з пропуском строку на апеляційне оскарження без наведення поважних причин його пропуску. Запропоновано заявнику подати заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення та надати докази поважності причин його пропуску, або навести інші підстави з відповідними доказами. Крім того, АТ «Акцент-банк» запропоновано сплатити судовий збір за подання апеляційної серг в розмірі 3405 грн на зазначений в ухвалі розрахунковий рахунок та надати відповідні докази сплати. Зазначено строк виконання ухвали, а також попереджено про наслідки її невиконання (а.с.142-2147).

На виконання вимог вищезазначеної ухвали апеляційного суду, АТ «Акцент-Банк» надало до Запорізького апеляційного суду заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, сформовану в підсистемі «Електронний суд» 25 лютого 2026 року разом з платіжним дорученням від 23.02.2026 на суму 3405 грн. В якій просить надати більше часу на відповідь щодо поновлення строку на апеляційне оскарження судового рішення.

Вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження у справі, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення resjudicata (лат. "вирішена справа"), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень ("що вирішено - вирішено і не має переглядатися до безмежності").

У рішенні від 19.02.2009 у справі "Христов проти України", заява N 24465/04, Європейський суд з прав людини наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення Європейського суду з прав людини від 28.11.99 у справі "Брумареску проти Румунії").

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata, тобто поваги до остаточного рішення суду, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення Європейського суду з прав людини від 03.12.2003 у справі "Рябих проти росії").

Відповідно до ч. 5 ст. 272 ЦПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення якщо така адреса відсутня.

Днем вручення судового рішення є день вручення судового рішення під розписку; день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; день поставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення (ч. 6 ст. 272 ЦПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 354 ЦПК України в редакції).

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (частина друга статті 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (частина третя статті 354 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частин перша, друга статті 127 ЦПК України).

Таким чином строк, передбачений статтею 354 ЦПК України, є процесуальним строком, встановленим законом, який суд може поновити, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Під поважними причинами пропуску процесуального строку слід розуміти лишеті обставини, які унеможливлюють або ускладнюють можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк, є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась до суду, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Незнання про порушення своїх прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тобто, причина пропуску строку є поважною, якщо відповідну процесуальну дію не вчинено у зв`язку із обставинами, що безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений строк. Така обставина має існувати об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк і виникнути протягом строку, який пропущено. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права.

Установлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій. Інститут строків в цивільному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності в процесуальних відносинах сторін, а також стимулює учасників процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Недотримання встановлених законом строків зумовлює чітко визначені юридичні наслідки.

Колегія суддів відзначає, що розумні строки в цивільному судочинстві - це найкоротші за конкретних обставин строки (якщо інше не визначено законом або встановлено судом), протягом яких сторона повинна вжити певних дій, демонструючи свою зацікавленість у їх результатах, і які об`єктивно оцінюються судом стосовно відповідності принципам добросовісності та розсудливості, а також на предмет дотримання прав інших учасників (забезпечення балансу інтересів).

Тлумачення вказаних норм, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ свідчить, що апеляційний суд під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама собою вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема в разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Подібні за змістом правові висновки викладені в постановах Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року в справі N 521/2816/15-ц (провадження N 61-14230сво18), Верховного Суду від 14 лютого 2024 року в справі N 436/9142/12 (провадження N 61-16754св23).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 жовтня 2020 року в справі N 9901/32/20 виснувала, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони в причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.12.2020 у справі N 521/2816/15-ц (провадження N 61-14230сво18) зазначено, що апеляційний суд при вирішенні питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що є поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні, не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Верховний Суд у постанові від 12.10.2022 у справі N 640/11452/19 вказав, що поважними причинами пропущення строку на подання апеляційної скарги можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" зазначено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Також слід врахувати, що Верховний Суд у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 21.02.2018 у справі N 2103/490/2012 вказав про те, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Позивач як сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення ЄСПЛ у справі "Каракуця проти України", заява № 18986/06).

У рішенні "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з - прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності.

Згідно ст. ст. 43, 44 ЦПК України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, наділені широким колом цивільних прав, та обов`язками, зокрема добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати покладені на них процесуальні обов`язки.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Верховного Суду від 30.11.2022 у справі N 759/14068/19, від 30.11.2022 у справі N 725/486/22, від 20.01.2023 у справі N 465/6147/18, якщо учасник повідомив суду електронну адресу, зазначивши її у заяві (скарзі), тому потрібно припустити, що учасник справи бажає, принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це відповідно покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником за допомогою повідомлених ним засобів, діє правомірно і добросовісно. Тому потрібно виходити з "презумпції обізнаності": особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення.

Водночас, колегія суддів також звертає увагу на те, що вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (див. mutatismutandis рішення у справі "ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" (CaseofUnionAlimentariaSanders S.A. v. Spain) від 07.07.89, N 11681/85)).

Сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див. mutatismutandis, рішення у справах "Олександр Шевченко проти України" (CaseofAleksandrShevchenko v. Ukraine) від 26.04.2007, N 8371/02 та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) від 14.10.2003, заява N 50966/99)).

Таким чином, сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів для прискорення процедури розгляду. Скаржник, подавши апеляційну скаргу, з метою добросовісного користування процесуальними правами учасника судового процесу згідно з вимогами ст. 44 ЦПК України повинен виявляти інтерес до відомого йому провадження, зокрема, щодо руху поданої ним скарги та результату розгляду її судом.

На зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись з подіями процесу (рішення ЄСПЛ "Богонос проти Росії" від 05.02.2004).

Як вбачається з матеріалів справи, повне рішення Олександрівськимрайонним судом м. Запоріжжя було ухвалено 04 грудня 2025 року (а.с.109-114) за відсутності сторін, що підтверджується відповідною довідкою секретаря судового засідання (а.с.108).

В матеріалах справи наявна довідка відповідальної особи працівника суду про доставку електронного документу, відповідно до якої електронну копію рішення суду першої інстанції було доставлено до електронного кабінету АТ «Акцент-Банк» зареєстрованого в підсистемі «Електронний суд» - 08 грудня 2025 року о 10:37:54 год. (а.с.115).

З огляду на зазначене, слід дійти висновку, що АТ «Акцент-Банк» було обізнане про розгляд даної справи судом першої інстанції та отримало повне судове рішення 08 грудня 2025 року з дотриманням вимог ч. 6 ст. 272 ЦПК України. Отже, строк на апеляційне оскарження судового рішення закінчується 07 січня 2026 року.

Проте, апеляційну скаргу АТ «Акцент-Банк» подано до Запорізького апеляційного суду засобами поштового зв`язку 12 січня 2026 року, тобто з пропуском процесуального строку на оскарження судового рішення, передбаченого ч.1 ст.354 ЦПК України. Доказів які б свідчили про істотні обставини чи труднощі, які перешкоджали своєчасно подати апеляційну скаргу, останній не надав. Подана апелянтом заява про усунення недоліків не містить жодних нових підстав для поновлення строку та не супроводжується жодними доказами на їх підтвердження. Натомість апелянт обмежився формальним клопотанням про надання додаткового часу, що не передбачено положеннями ст.ст.185,357 ЦПК України та не є належним способом усунення недоліків апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що наведені АТ «Акцент-Банк» підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2025 року є неповажними, оскільки не пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду та підтверджені належними і допустимими доказами.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Оскільки колегія суддів дійшла висновку про неповажність наведених АТ «Акцент-Банк» підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2025 року, то з врахуванням положень частини 4 статті 358 ЦПК України у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, слід відмовити.

Керуючись п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Акцент-Банк» на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 04 грудня 2025 року у справі за позовом Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали про відмову у відкритті апеляційного провадження надіслати учасникам справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, але може бути оскаржена в Касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий, суддя Суддя Суддя

Подліянова Г.С. Кочеткова І.В. Кухар С.В.