КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Справа № 947/9027/26
Провадження № 2/947/2910/26
УХВАЛА

10.03.2026 року

Суддя Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. дослідивши матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного МРУ Міністерства юстиції, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи (Винні посадові особи): Слідчі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (Таїровське ВП); ОСОБА_4 (Хаджибеївське ВП); ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (Приморське ВП), прокурор: Домбровський В.П. (Київська окружна прокуратура), судді: Іванчук В.М., Літвінова І.В., Борщов І.О. (Київський райсуд), суддя Одеського апеляційного суду Котелевський Р.І., суддя Одеського апеляційного суду Копіца О.В., суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., державний виконавець: Назарова В.В. Перчик В.О., державний виконавець Мельниченко Анна Володимирівна, державний виконавець Костюков Сергій Сергійович, державний виконавець Чумаченко Юрій Сергійович, адвокат Ліанда О.І., адвокат Гаврилюк Ю.А. (та інші за ордерами), про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду,

ВСТАНОВИВ:

27.02.2026 року до Київського районного суду міста Одеси в електронній формі через підсистему Електронний суд надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного МРУ Міністерства юстиції, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи (Винні посадові особи): Слідчі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (Таїровське ВП); ОСОБА_4 (Хаджибеївське ВП); ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (Приморське ВП), прокурор: Домбровський В.П. (Київська окружна прокуратура), судді: Іванчук В.М., Літвінова І.В., Борщов І.О. (Київський райсуд), суддя Одеського апеляційного суду Котелевський Р.І., суддя Одеського апеляційного суду Копіца О.В., суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., державний виконавець: Назарова В.В. Перчик В.О., державний виконавець Мельниченко Анна Володимирівна, державний виконавець Костюков Сергій Сергійович, державний виконавець Чумаченко Юрій Сергійович, адвокат Ліанда О.І., адвокат Гаврилюк Ю.А. (та інші за ордерами), про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, в якій позивач просить суд: стягнути з Державного бюджету України на його користь компенсацію моральної шкоди у розмірі 1000000 (один мільйон) гривень; визнати незаконними дії органів Національної поліції та Прокуратури Одеської області суддів Київського районного суду міста Одеси щодо його кримінального переслідування, незаконного оголошення в розшук та саботажу розслідування злочинів проти нього; зобов`язати ГУНП в Одеській області принести позивачу офіційні вибачення; судовий розгляд здійснювати за його відсутності (через реальну загрозу його безпеці та життю з боку представників відповідачів).

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу за вказаним позовом було розподілено судді Бескровному Я.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Бескровного Я.В. від 02.03.2026 було задоволено заяву про самовідвід судді Бескровного Я.В. по цивільній справі №947/9027/26 та справу було передано до канцелярії суду для повторного розподілу.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.03.2026 року, справу №947/9027/26 за вказаним позовом було розподілено судді Огренич І.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Огренич І.В. від 09.03.2026 року заяву судді Огренич І.В. про самовідвід по цивільній справі №947/9027/26 задоволено та передано матеріали даної справи до канцелярії суду для повторного розподілу справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.03.2026 року, справу №947/9027/26 за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Оглянувши матеріали цивільної справи №947/9027/26, суддя вважає неможливим здійснювати участь у розгляді даної справи та за необхідне заявити самовідвід в цій справі за для уникнення будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді.

Частинами 8-9 статті 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Враховуючи вказані положення, судом невідкладно вирішено питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Судом зазначається, що статтею 36 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді, відповідно до яких суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо зокрема:

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно ч. 1 ст. 39 ЦПК України, з підстав, зазначених у статтях 36,37 і 38 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

Відповідно до ст. 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про самовідвід судді вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Питання про самовідвід судді вирішується ухвалою суду, що розглядає справу.

Заявлення самовідводу - це заява судді про неможливість участі у розгляді справи у зв`язку з наявністю певних обставин, які виключають можливість його участі у судовому розгляді.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Кодексу суддівської етики, неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

В силу змісту ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути суб`єктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути об`єктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати суб`єктивному і об`єктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися суб`єктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за об`єктивним тестом, тобто з`ясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь- якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

У п.28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно визначатися на підставі суб`єктивного критерію, в контексті якого слід враховувати особисті переконання та поведінку певного судді, що означає необхідність встановити, чи мав суддя у певній справі будь-яку особисту зацікавленість або упередженість, а також на підставі об`єктивного критерію, в контексті якого необхідно встановити, чи забезпечував суд і, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії аби виключити будь-які обґрунтовані сумніви щодо його безсторонності (див., серед іншого, рішення у справі «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria,) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 і 30, Series A, no. 255, і рішення «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000XII). Таким чином, у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п. 38).

Інститут відводу (самовідводу) судді від участі у розгляді конкретної справи це одна із найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Він покликаний ліквідувати найменшу підозру у заінтересованості судді в результатах розглянутої справи, навіть якщо такої заінтересованості немає, бо тут головним є публічний інтерес. Саме тому існують норми закону, які запобігають виникненню будь-яких підозр. Судді заборонено брати участь у розгляді справи за наявності будь-яких обставин, які викликають чи можуть викликати сумніви у його об`єктивності.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України», від 28.10.98. у справі «Ветштайн проти Швейцарії» тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.

Приймаючи вищевикладене в цілому, враховуючи, що позивачем ОСОБА_1 у поданій позовній заяві заявлені вимоги у тому числі щодо, на думку позивача, незаконних дій суддів Київського районного суду м.Одеси, суддею якого є суддя Калініченко Л.В., у зв`язку з чим з метою уникнення будь-яких сумнівів в неупередженості або об`єктивності судді, суддя вважає за необхідно заявити заяву про самовідвід, яку слід задовольнити, одночасно враховуючи, що такі дії відповідають меті дотриманню балансу інтересів між будь якими несприятливими наслідками для прав, свобод, та інтересів сторін і цілями, для досягнення яких буде спрямоване рішення по справі, а також забезпеченню вимог ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» на справедливий і публічний розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо прав та обов`язків цивільного характеру сторін по справі.

Керуючись ст.ст. 36, 39-41 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. про самовідвід задовольнити.

Матеріали цивільної справи №947/9027/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до Держава Україна в особі Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Одеській області, Одеської обласної прокуратури, Другого Приморського ВДВС у м. Одесі Південного МРУ Міністерства юстиції, Київського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), треті особи (Винні посадові особи): Слідчі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 (Таїровське ВП); ОСОБА_4 (Хаджибеївське ВП); ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (Приморське ВП), прокурор: Домбровський В.П. (Київська окружна прокуратура), судді: Іванчук В.М., Літвінова І.В., Борщов І.О. (Київський райсуд), суддя Одеського апеляційного суду Котелевський Р.І., суддя Одеського апеляційного суду Копіца О.В., суддя Одеського апеляційного суду Толкаченко О.О., державний виконавець: Назарова В.В. Перчик В.О., державний виконавець Мельниченко Анна Володимирівна, державний виконавець Костюков Сергій Сергійович, державний виконавець Чумаченко Юрій Сергійович, адвокат Ліанда О.І., адвокат Гаврилюк Ю.А. (та інші за ордерами), про відшкодування моральної шкоди завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, передати до канцелярії Київського районного суду м. Одеси з метою здійснення повторного автоматичного розподілу справи між суддями та визначення головуючого судді у справі.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Калініченко Л. В.