Справа № 456/5155/25
№ провадження 2/453/129/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Сколівський районний суд Львівської області у складі: головуючого - судді Брони А.Л.,

секретаря судового засідання Бендеш А.І.,

без учасників справи,

розглянувши у залі суду у місті Сколе Львівської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,-

в с т а н о в и в:

22.09.2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» в особі директора Я. Сердійчук звернулося до Стрийського міськрайонного суду Львівської області з позовною заявою до ОСОБА_1 , в якій просить стягнути заборгованість за Договором № 48231800 від 01.12.2024 року у розмірі 20 530 грн. 00 коп., 3 028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 13 000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Сас С.С. від 23.09.2025 справу направлено за підсудністю до Сколівського районного суду Львівської області.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 16.10.2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін у справі на підставі ч.5 ст. 279 ЦПК України.

Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, , заборгованість за Договором № 48231800 від 01.12.2024 у розмірі 20 530 грн. 00 коп., 3 028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 13 000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

19 грудня 2025 року відповідачка ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просила переглянути та скасувати заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області від 13 листопада 2025 року.

Ухвалою судді Сколівського районного суду Львівської області Брони А.Л. від 19 грудня 2025 року прийнято заяву про перегляд заочного рішення суду до свого провадження з визначенням дати судового засідання.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 23 грудня 2025 року, заяву відповідачки ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення у цивільній справі №456/5155/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором задоволено, заочне рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухвалене від 13 листопада 2025 року у цивільній справі № 456/5155/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, - скасовано та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання.

Позовні вимоги обгрунтовані наступним.

01.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 (надалі по тексту - Відповідач або Позичальник) за допомогою веб-сайту Кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем Позивача, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 48231800 (надалі по тексту - Кредитний договір).

Відповідно до умов Кредитного договору Кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати Відповідачу кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 6 000.00 грн.; строк користування кредитними коштами - 365 днів з 01.12.2024 та закінчується 30.11.2025 (включно) і складається з дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду становлять 1.00 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору, при застосуванні Програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до Правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі 1.0 % за один день від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши Відповідачу Кредит відповідно до умов укладеного Кредитного договору, перерахувавши грошові кошти на Рахунок Позичальника/Картковий рахунок Позичальника.

Відповідач, підписавши Кредитний договір та отримавши кредитні кошти, зобов`язався повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом у вигляді нарахованих на суму кредиту процентів за фактичний строк користування Кредитом у порядку, встановленому цим Договором (Графіку розрахунків (платежів), зокрема протягом Дисконтного (пільгового) періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, а після закінчення Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.

Позикодавець зі своєї сторони належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти в порядку, передбаченому умовами договору, що підтверджується відповідними доказами, які додані до позовної заяви. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

11.08.2025 було укладено договір № 11-08/25, відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ЕКО ФІН» відступило на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 48231800. Таким чином, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 48231800.

Як зазначає позивач, загальний розмір заборгованості за користування кредитом за Договором №48231800 від 01.12.2024 року, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості становить 20 530,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6 000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 14 050,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 480,00 грн.

04.03.2026 року на адресу суду надійшов відзив відповідачки ОСОБА_1 на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», в якій зазначає про те, що заявлений позивачем розмір заборгованості у сумі 20 530,00 грн. не визнає з огляду на його недоведеність, необгрунтованість та невідповідність принципам розумності й співмірності. Позивачем не надано деталізованого розрахунку із зазначенням конкретних періодів нарахування, формули обчислення, врахування можливих платежів, правових підстав нарахування процентів після відступлення права вимоги. Поданий розрахунок має односторонній характер і не дає можливості перевірити його правильність та законність. Заявлена до стягнення сума процентів (14 530,00 грн.) більш ніж удвічі перевищує суму фактично отриманого кредиту (6 000,00 грн.). Процентна ставка 1% на день (365% річних), що значно перевищує середньоринкові показники, свідчить про надмірний характер фінансового навантаження. З огляду на викладене, просить перевірити співмірність заявлених процентів та зменшити їх розмір до обгрунтованого рівня.

Також відповідачка зазначає, що наданий позивачем витяг з реєстру боржників не дає можливості перевірити повноту та належність передачі саме її зобов`язання позивачу, оскільки до суду не подано повного підписаного реєстру в оригіналі або належним чином засвідченої копії такого. Крім того, позивачем не надано належних доказів її письмового повідомлення про заміну кредитора. За відсутності належного підтвердження переходу права вимоги позивач не може вважатися належним позивачем у справі. Разом з тим, вважає, що заявлена позивачем сума витрат на правничу допомогу в розмірі 13 000,00 грн. становить понад 60% від суми основного боргу та є очевидно неспівмірною для типової кредитної справи, що розглядається у спрощеному провадженні, а тому просить відмовити у їх стягнення або зменшити до розумного розміру.

09.03.2026 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» Сердійчук Я.Я., в якому зазначає, що відзив відповідача є необґрунтованим та безпідставним, з огляду на наступне.

01.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» (далі - Кредитодавець та/або ТОВ «ЕКО ФІН») та ОСОБА_1 було укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір №48231800 (далі - Договір №48231800 / Кредитний договір).

За умовами укладеного Договору №48231800: п.2.1. За цим договором Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а Позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на Суму кредиту процентів за фактичний строк користування Кредитом у порядку, встановленому цим Договором. П.2.2. Кредит надається в загальному розмірі (Сума кредиту): 6000 (шість тисяч гривень 00 коп.). П.2.3. Строк користування кредитними коштами складає 365 (днів), який починається з 01.12.2024 та закінчується 30.11.2025 (включно) та складається з дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду. П.2.4. Дисконтний (Пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.12.2024 (рекомендована дата платежу). П.2.5. Поточний період складає 351 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 30.11.2025 (дата остаточного погашення заборгованості). П.2.6. Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 365% відсотків річних (Денна процентна ставка - 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду. П.2.7. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365% відсотків річних (Денна процентна ставка - 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання Кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки. П.2.8. Позичальнику рекомендується (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти в рекомендовану дату платежу 14.12.2024 (день завершення дисконтного (пільгового) періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 30.11.2025 (останнього дня строку кредитування). 3.1.2.4. Укладанням цього Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору в цілому та підтверджує, що, зокрема: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил, як невід`ємної його частини. 3.2.1.4.2. Протягом Дисконтного (пільгового) періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного (пільгового) періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору (визначеної у відповідному Додатковому договорі про пролонгацію). 3.2.1.4.3. Після закінчення Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно. Отже, ОСОБА_1 ознайомилась з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит, затвердженими рішенням єдиного учасника ТОВ «ЕКО ФІН» від 18.06.2024 року №18-06/24, з Паспортом споживчого кредиту та іншими документами, визначеними законодавством, зареєструвалась в інформаційнокомунікаційній системі (далі - ІКС) Товариства шляхом заповнення відповідної реєстраційної форми на Веб-сайті, обрала зручні для себе умови кредитування та уклала Кредитний договір, погодившись на всі його умови. Всі твердження відповідача, викладені у відзиві, зводяться до того, що остання вважає розрахунок заборгованості незрозумілим, а розмір нарахованих процентів надмірним та необґрунтованим, однак жодних правових обґрунтувань вказаним твердженням не наводить. Щодо тверджень відповідача про необґрунтованість розрахунку заборгованості через його незрозумілість, то такі не відповідають дійсності, оскільки розрахунки заборгованості є поденними, деталізованими та відображають кожне нарахування, в них чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості та за який період вона була нарахована. При цьому, перевірити правильність розрахунків можливо за допомогою елементарних математичних операцій множення, ділення та додавання. До того ж, відповідач вказує на те, що розрахунок заборгованості включає неустойку та проценти, які є непропорційними та завищеними, однак вказане твердження також не відповідає дійсності, оскільки жодних мір відповідальності до відповідача застосовано не було, а нарахування процентів відбувалось виключно в межах строку кредитування. Зазначаючи про надмірність нарахованих процентів, відповідач посилається на порушення засад добросовісності, розумності та справедливості у договірних правовідносинах, стверджуючи про несправедливість умов кредитування, в тому числі щодо встановленої процентної ставки. Однак, на переконання позивача, відповідач утотожнює такі поняття як «нарахування процентів за користування кредитом в межах строку кредитування» та «міра відповідальності за прострочення виконання зобов`язання». Так, частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який згідно вказаної норми не може перевищувати 1 %. Саме така процентна ставка передбачена умовами Договору №48231800 від 01.12.2024 року, тобто жодної вимоги законодавства щодо розміру процентної ставки за користуванням кредитом умовами договору не порушено. Відповідно, не можуть вважатися несправедливими умови договору щодо нарахування процентів, яке здійснювалось за процентною ставкою, розмір якої відповідає вимогам діючого законодавства (ч.5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування»). Отже з матеріалів справи вбачається, що загальний розмір заборгованості відповідача за договором № 48231800 від 01.12.2024 року становить 20 530,00 грн, з яких: 6 000,00 грн. - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 14 530,00 грн - заборгованість за процентами. При цьому позивач наголошує, що нарахування процентів здійснювались в межах строку кредитування, а встановлена умовами договору процентна ставка відповідає вимогам чинного законодавства. Також предтавник позивача зауважує, що жодних мір відповідальності за неналежне виконання умов договору №48231800 від 01.12.2024, в тому числі штрафів, пені, неустойки, до відповідача застосовано не було. Відтак, посилання відповідача на положення ч.3 ст. 551 Цивільного кодексу України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, є недоречними та взагалі не стосуються обставин у даній справі.

Щодо наявного у ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги до відповідача за Кредитним договором №48231800, то зазначає, що 11.08.2025 року між ТОВ «ЕКО ФІН» та ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було укладено Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги № 11-08/25, відповідно до якого позивач набув право вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором №48231800 від 01.12.2024. Згідно п.5.2. вказаного Договору Права вимоги вважаються відступленими (переданими) Первісним кредитором та набутими (прийнятими) Новим кредитором в день належного підписання Сторонами Акту приймання-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №4). Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» було додано Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №11-08/25 від 11.08.2025 з усіма його додатками, в тому числі: Акт прийому-передачі Реєстру Боржників в друкованому (підписаному) вигляді від 11.08.2025 року (Додаток №4); Реєстр боржників в друкованому (підписаному) вигляді (Додаток №3). А також, для зручності дослідження доказів до позовної заяви, було долучено Витяг з додатку № 3, тобто з реєстру боржників, який містить відомості саме щодо відповідача. Отже, на переконання представника позивача, таким було долучено усі необхідні та належні докази, які підтверджують факт переходу від ТОВ «ЕКО ФІН» до ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» права вимоги до ОСОБА_1 за Кредитним договором № 48231800 від 01.12.2024 року.

Також позивач зазначає, що до позову було долучено Платіжну інструкцію від 14.08.2025 року, з якої вбачається перерахування ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» грошових коштів у сумі 43 715,00 грн. на рахунок ТОВ «ЕКО ФІН» згідно Договору відступлення прав вимоги №11-08/25, що є підтвердженням виконання ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» своїх зобов`язань за вказаним договором щодо сплати Первісному кредитору ціни договору у розмірі 43 715,00 грн. (п.7.1. Договору №11-08/25).

Так, відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, за договором відступлення права вимоги первісний кредитор у конкретному договірному зобов`язанні замінюється на нового кредитора, який за відступленою вимогою набуває обсяг прав, визначений договором, уякому виникло таке зобов`язання. У свою чергу, пунктом 5.4. Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №11-08/25 від 11.08.2025 року передбачено перехід до нового кредитора прав у тому обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі право нового кредитора (ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС») здійснювати нарахування процентів за кредитними договорами, за якими передаються права вимоги. Таким чином, враховуючи, що умовами кредитного договору №48231800 передбачено право кредитора здійснювати нарахування процентів за користування кредитом в межах строку кредитування і таке право існувало на момент укладення Договору про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №11-08/25 від 11.08.2025, ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло права вимоги за кредитним договором №48231800 в тому самому обсязі, в якому їх мав Первісний кредитор, в тому числі право здійснювати нарахування процентів за користування кредитом. Вказане відповідає вимогам статті 514 Цивільного кодексу України. За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України). Статтею 525 ЦК України передбачена заборона односторонньої відмови від зобов`язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання. З огляду на викладене, позивач вважає, що нарахування процентів за користування кредитом відповідно до умов кредитного договору є правомірним, позовні вимоги - повністю обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Зважаючи на зазначене, просить суд звернути увагу на те, що на противагу наданим ними доказам, які підтверджують зазначені нами обставини та обґрунтовують заявлені позовні вимоги, відповідачем не було долучено жодного належного, допустимого та достовірного доказу на спростування тих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог. Крім того, відповідач не надав суду жодного доказу, яким би підтверджувався факт відсутності у нього заборгованості.

Щодо заперечень представника відповідача проти відшкодування витрат ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» на правову допомогу, то представник позивача зазначає, що частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До таких витрат, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.3 ч.1 ст. 133 ЦПК України). Положеннями частин першої та другої статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яказаявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України). Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, наведеними у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19), саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній зі сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Суд у позовному провадженні є арбітром, що надає оцінку тим доказам і доводам, що наводяться сторонами у справі. Тобто суд не може діяти на користь будь-якої зі сторін, що не відповідатиме основним принципам судочинства. Таким чином, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, що підлягають розподілу, за клопотанням іншої сторони. Саме інша сторона зобов`язана довести неспівмірність заявлених опонентом витрат. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 (провадження №12-14гс22) зроблено висновок, що: «суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами». Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі №465/3458/15-ц (провадження №61- 19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі №759/14346/16 (провадження №61- 12783св21). В інших постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі №905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі №922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). З огляду на зазначене положеннями ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц (провадження №14- 382цс19). Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару, в контексті вирішення питання про розподіл судовихвитрат. Вирішуючи це питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18 (провадження №12- 171гс19). Так, відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Отже, висловлюючись щодо порядку обчислення гонорару, позивач наголошує, що розмір гонорару визначається лише за погодженням сторін: надавачем послуг та клієнтом. Відтак, у разі неврахування умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару та черговості виконання зобов`язань за цим договором, таке може бути розцінене як недодержання принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) дійшла висновку про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Так, на підтвердження понесених позивачем витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду було надано Договір про надання правової допомоги №02-07/2024 від 02.07.2024 року; Прайс-лист Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», затверджений Рішенням Загальних зборів №01-11/2023 від 01.11.2023 року; Заявку на надання юридичної допомоги №969 від 12.08.2025 року; Витяг з Акту №16 про надання юридичної допомоги від 22.08.20225 року. Отже, факт надання правничої допомоги, її обсяг та вартість підтверджуються витягом з Акту №16 про надання юридичної допомоги від 22.08.2025 року, який містить детальний опис виконаних робіт та наданих послуг та свідчить про виконання зобов`язань виконавцем. Що стосується оплати за надані послуги з правничої допомоги, то витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного Суду, в тому числі у справах №923/560/17, №329/766/18, №178/1522/18. Крім того, відповідно до ч.9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору. З огляду на вищезазначене, а також враховуючи, що спір виник виключно через неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за кредитними договорами, що стало підставою для звернення з даним позовом до суду, позивач вважає, що заявлена до стягнення сума витрат позивача на правову допомогу є обґрунтованою та співмірною зі складністю даної справи, натомість, зворотного відповідачем не доведено, а тому підстави для відмови у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн. відсутні, а остання підлягає задоволенню.

На підставі ч.3 ст. 211, ч.2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Згідно з ч.1 ст. 4, ч.1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Виходячи із наведених вище процесуальних норм суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

01.12.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 (надалі по тексту - Відповідач або Позичальник) за допомогою веб-сайту Кредитодавця (https://cashtancredit.com.ua), який є сукупністю інформаційно-комунікаційних систем Позивача, в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено Договір про споживчий кредит/Кредитний договір № 48231800 (надалі по тексту - Кредитний договір).

Згідно п.п.2.1.-2.7. Договору, за цим договором Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а Позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на Суму кредиту процентів за фактичний строк користування Кредитом у порядку, встановленому цим Договором.

Кредит надається в загальному розмірі 6 000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 коп.).

Строк користування кредитними коштами складає 365 (днів), який починається з 01.12.2024 та закінчується 30.11.2025 (включно) і складається з дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду.

Дисконтний (Пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.12.2024 (рекомендована дата платежу).

Поточний період складає 351 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 30.11.2025 (дата остаточного погашення заборгованості).

Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних (Денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду.

При застосуванні Програми лояльності та/чи акційних умов отримання кредиту, відповідно до Правил можуть застосовуватися інші значення дисконтної (пільгової) процентної ставки. Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365 % відсотків річних (Денна процентна ставка - 1 % за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання Кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки.

Позичальнику рекомендується (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти в рекомендовану дату платежу 14.12.2024 року (день завершення дисконтного (пільгового) періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 30.11.2025 року (останнього дня строку кредитування).

18.12.2024 між ТзОВ «ЕКО ФІН» та ОСОБА_1 укладено додатковий договір про пролонгацію №1/48231800 до Договору про споживчий кредит від 01.12.2024 року № 48231800, яким продовжено дисконтний (пільговий) період користування кредитними коштами до 01.01.2025.

11.08.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу прав вимоги №11-08/2025, відповідно до якого Товариством з обмеженою відповідальністю «ЕКО ФІН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» права грошової вимоги до боржників за договором позики, у т.ч. і за Кредитним договором № 48231800 від 01.12.2024 до відповідача ОСОБА_1 , що підтверджується копією реєстру боржників до договору факторингу.

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 48231800 від 01.12.2024 року заборгованість ОСОБА_1 становить 20 530,00 грн. і складається з заборгованості по тілу кредиту - 6 000,00 грн. та заборгованості за відсотками - 14 530,00 грн.

Так, за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (стаття 1050 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Таким чином зобов`язання з повернення коштів виникає у позичальника виключно у разі їх отримання.

В даному випадку, зобов`язання кредитодавця перерахувати позичальнику грошові кошти в сумі 6 000 грн. встановлені пунктом 2.2. Договору про споживчий кредит № 48231800 від 01 грудня 2024 року.

Ухвалою Сколівського районного суду Львівської області від 20.01.2026 року клопотання директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» Я. Сердійчук про витребування доказів було задоволено та витребувано в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (, адреса: 04114, м. Київ, вул. Автозаводська, 54/19):

- ідентифікаційні дані власника картки № НОМЕР_2 та повний номер картки, в тому числі, але не виключно: прізвище, ім`я, по-батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, серію та номер паспорта, адресу місця проживання, контактні дані (номер телефону, адреса електронної пошти тощо), та інші відомості про власника вказаної картки;

- інформацію про операцію по карті № НОМЕР_2 щодо зарахування на неї кредитних коштів у сумі 6 000,00 грн, які 01.12.2024 року були на неї перераховані ТОВ «ПрофітГід», а саме: зазначити призначення платежу по вказаній операції;

- докази зарахування на картку № НОМЕР_2 кредитних коштів у сумі 6 000,00 грн, які 01.12.2024 року були на неї перераховані, а саме витребувати виписки за номером картки НОМЕР_2 за період з 01.12.2024 по 05.12.2024;

- інформацію, чи відкривалась ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) банківська картка НОМЕР_2 (віртуальна чи фізична картка) та надати повний номер банківської картки НОМЕР_2 ;

- інформацію щодо номеру телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою НОМЕР_2 за період з 01.12.2024 по 05.12.2024;

- інформацію чи знаходиться номер телефону НОМЕР_3 в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

На виконання вимог вказаної вище ухвали суду від 20.01.2026 року операційним директором АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Т. Примаченко надано інформацію, згідно якої Банком було ініційовано детальну перевірку, в ході якої встановлено, що ідентифікаційні дані власника картки № НОМЕР_4 є ПІБ: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , серія та номер паспорта: НОМЕР_5 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_6 , адреса електронної пошти: ІНФОРМАЦІЯ_2

Транзакція, здійснена 01.12.2024 року на суму 6 000,00 грн. шляхом переказу на банківську картку № НОМЕР_4 , яка належить ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), була успішною та зарахована на відповідний рахунок власника банківської карти № НОМЕР_4 .

Враховуючи те, що платіж проведено не по реквізитах, а через платіжну систему, у Банку відсутня інформація щодо цільового призначення зарахованих коштів, відповідно підтвердити чи спростувати факт того, що платіж був від ТОВ «ПрофітГід», а саме зазначити призначення платежу по вказаній операції, Банк не може.

На ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), Банком було емітовано банківську віртуальну картку № НОМЕР_4 .

Номер телефону, на який відправляється інформація про підтвердження здійснення операцій (фінансовий номер телефону) за платіжною карткою № НОМЕР_4 за період з 01.12.2024 по 05.12.2024, є телефон НОМЕР_3 .

Номер телефону НОМЕР_3 знаходиться в анкетних даних ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Згідно наданої операційним директором АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» Т. Примаченко виписки про рух коштів по картці ОСОБА_1 від 11.02.2026, на картку № НОМЕР_4 , 01.12.2024 о 14 год. 41 хв. через платіжну систему payway1*tr5av зараховані кошти в сумі 6 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З урахуванням наведених норм чинного законодавства та обставин, за яких відповідач, в порушення умов кредитного договору, не виконав зобов`язання по поверненню грошових коштів та відсотків, в результаті чого виникла заборгованість за кредитним договором, суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 6 000,00 грн. та 14 530 грн. відсотків, нарахованих в межах строку дії договору.

Щодо тверджень відповідачки щодо недоведеності та необгрунтованості зі сторони позивача розміру заборгованості в розмірі 20 530,00 грн., то суд зазначає наступне.

Як вже встановлено судом, за умовами укладеного Договору №48231800, Товариство приймає на себе зобов`язання надати, а Позичальник має право отримати та зобов`язаний повернути Кредит та сплатити плату за користування Кредитом, у вигляді нарахованих на Суму кредиту процентів за фактичний строк користування Кредитом у порядку, встановленому цим Договором (п.2.1. Договору).

Згідно п.2.2. Договору, кредит надається в загальному розмірі (Сума кредиту): 6000 (шість тисяч гривень 00 коп.).

Згідно п.2.3. Договору, строк користування кредитними коштами складає 365 (днів), який починається з 01.12.2024 та закінчується 30.11.2025 (включно) та складається з дисконтного (пільгового) періоду та поточного періоду.

Згідно п.п..2.4.-2.8. Договору, дисконтний (Пільговий) період складає 14 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 14.12.2024 (рекомендована дата платежу).

Поточний період складає 351 днів, що настає з дня, наступного за днем завершення дисконтного (пільгового) періоду, і закінчується 30.11.2025 (дата остаточного погашення заборгованості).

Проценти за користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду нараховуються за дисконтною (пільговою) процентною ставкою в розмірі 365% відсотків річних (Денна процентна ставка - 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом дисконтного (пільгового) періоду.

Проценти за користування кредитом протягом поточного періоду нараховуються за базовою (стандартною) процентною ставкою в розмірі - 365% відсотків річних (Денна процентна ставка - 1% за один день) від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду. Застосування базової (стандартної) процентної ставки не є зміною процентної ставки, порядку її обчислення та порядку сплати процентів у бік погіршення для Клієнта, оскільки надання Кредиту за цим Договором здійснюється саме на умовах базової (стандартної) процентної ставки.

Позичальнику рекомендується (не обов`язково) повернути суму кредиту та сплатити нараховані проценти в рекомендовану дату платежу 14.12.2024 (день завершення дисконтного (пільгового) періоду), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 30.11.2025 (останнього дня строку кредитування).

Згідно п.п.3.1.2.4.- 3.2.1.4.3. п.3 Договору, укладанням цього Договору Позичальник також погоджується з усіма додатками та невід`ємними частинами Договору в цілому та підтверджує, що, зокрема: він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє, і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил, як невід`ємної його частини.

Протягом Дисконтного (пільгового) періоду кредитування Позичальник зобов`язаний сплатити Кредитодавцю проценти не пізніше останнього дня Дисконтного (пільгового) періоду кредитування. У разі продовження Позичальником Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, Позичальник кожен раз сплачує всі нараховані проценти не пізніше нової дати закінчення Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, вирахуваної відповідно до правил цього Договору (визначеної у відповідному Додатковому договорі про пролонгацію).

Після закінчення Дисконтного (пільгового) періоду кредитування, Позичальник зобов`язаний сплачувати Кредитодавцю проценти щоденно.

Отже, враховуючи наведене вище, відповідачка була ознайомлена з Правилами надання коштів у кредит, затвердженими рішенням єдиного учасника ТОВ «ЕКО ФІН» від 18.06.2024 №18-06/24, з Паспортом споживчого кредиту, зареєструвалась в інформаційно-комунікаційній системі Товариства шляхом заповнення відповідної реєстраційної форми на Веб-сайті, обрала зручні для себе умови кредитування та уклала Кредитний договір, погодившись на всі його умови. Згідно розрахунків заборгованості, то такі є поденними, детізованими та відображають кожне нарахування, в таких чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, та за який період вона була нарахована.

Щодо розрахунку заборгованості, який на думку відповідачки, включає неустойку та проценти, які є непропропорційними та завищеними, то суд зауважує, що жодних мір відповідальності до відповідачки застосовано не було, нарахування процентів, в свою чергу було нараховано виключно в межах строку кредитування.

Разом з тим, частиною 5 статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» встановлено максимальний розмір денної процентної ставки, який згідно вказаної норми не може перевищувати 1%. Згідно умов Договору №48231800 від 01.12.2024, була застосована саме процентна ставка, яка і передбачена Законом України «Про споживче кредитування».

Щодо переходу права вимоги від ТОВ «ЕКО ФІН» до ТОВ «Факторинг Партнерс» за вказаним вище кредитним Договором до відповідачки ОСОБА_1 , то в матеріалах справи наявні всі необхідні та належні докази, які підтверджують факт такого переходу.

Щодо заперечень відповідачки щодо розміру витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, відносяться витрати на професійну правничу допомогу, а в силу ч. 2 ст. 137 ЦПК розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу до матеріалів справи долучено договір про надання правової допомоги № 02-07/2024 від 02.07.2024 року, укладений між ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» та АО «Лігал Ассістанс», заявку № 969 від 12.08.2025 про надання юридичної допомоги, згідно якої ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» зверталося до АО «Лігал Ассістанс» для погодження надання правових (юридичних) послуг з приводу примусового стягнення заборгованості із ОСОБА_1 , а саме: надання усної консультації з вивченням документів в розмірі 4 000,00 грн. та складання позовної заяви до суду в розмірі 9 000,00 грн., витяг з акту № 16 про надання юридичної допомоги від 22.08.2025 року на суму 13 000,00 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Так, учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань при розгляді справи судом. Тобто саме зацікавлена сторона повинна вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

У пунктах 34-47 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) зазначено, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 465/3458/15-ц (провадження № 61-19582св20), від 09 листопада 2021 року у справі № 759/14346/16 (провадження № 61-12783св21).

Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, від 06грудня 2019 року у справі №910/353/19, постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19.

Дослідивши надані стороною позивача докази на понесення ним судових витрат на правничу допомогу, перелік наданих послуг та обсяг робіт, виконаних в межах договору про надання правової допомоги, суд приходить до висновку, що позивач має право на відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Частиною 1 статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Приписами ч.2 ст. 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Дослідивши надані докази, враховуючи положення статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача 13 000,00 грн., як компенсацію витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 211, 247, 259, 263, 279, 288, 289 ЦПК України, ст.ст. 3, 11, 15, 204, 207, 258, 266, 526, 530, 546, 549, 610, 612, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, , заборгованість за Договором № 48231800 від 01.12.2024 у розмірі 20 530 грн. 00 коп., 3 028 грн. 00 коп. сплаченого судового збору та 13 000 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Учасники справи:

Повне найменування сторін у справі:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Гедройця Єжи, буд. 6, офіс 521, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя