З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Номер провадження 2/348/71/26
04 березня 2026 року м.Надвірна
Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області у складі:
головуючого судді О.Ю.Максименко
за участю секретаря судових засідань О.Р.Боєчко
за участю представника позивача Ю.О.Паруль
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що в період часу з 2020 по 2022 позивач та відповідач проживали разом, у зареєстрованому шлюбі не перебували. Від шлюбу вони мають малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . У вересні 2022 відповідач залишила проживати дитину разом з позивачем та самоусунулась від виконання батьківських обов`язків. Позивач самостійно виховує доньку, дитина перебуває на повному його утриманні. Мама дитини не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не цікавиться її навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє інтерес до її світогляду. Відповідач має значну заборгованість зі сплати аліментів. У зв`язку із чим позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх малолітньої доньки ОСОБА_3 .
В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити, пояснивши, що вони з відповідачем з 2020 по 2022 проживали разом та у 2022 році у них народилася донька. Після 6 місяців від народження доньки відповідач їх покинула, ніяких підстав для того не було. Через місяць вона дала зрозуміти, що не повернеться до них. Дитиною взагалі не цікавиться, не допомагає. Він звертався в органи поліції щодо розшуку відповідача. Востаннє з відповідачем спілкувалися у кінці 2023-початку 2024 року, переписувались у соцмережах. На протязі двох років, що вони жили разом, він навіть не знав, що у відповідача є ще одна дитина, яку вона також покинула, йому про це стало відомо випадково. Мати відповідача інколи приходить до дитини, приносить гроші 200-500 грн від себе. Він працює офіційно, отримує мінімальну заробітну плату, проте, за цим місцем роботи він має бронь від мобілізації. Також має неофіційні підробітки. Після того, як їх з донькою покинула відповідач, до них переїхала мати позивача та допомагає із дитиною.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала та просила їх задовольнити, зазначила, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, але дитина взагалі не знає маму, яка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків.
Відповідач в судові засідання 03.12.2025, 22.12.2025, 20.01.2026, 12.02.2026 та 04.03.2026 не з`явилася, про дату та час розгляду справи була повідомлена належно шляхом направлення судових повісток за адресою реєстрації, які повернуті до суду без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні ... відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Отже, ОСОБА_2 є належно повідомленою про час та місце розгляду справи, причин неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи без її участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не надала.
Представник третьої особи Святошинська районна в м. Києві Державна адміністрація в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав.
Ухвалою від 15.08.2025 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.
Ухвалою суду від 02.09.2025 зобов`язано третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, надати суду у строк до 23.09.2025 письмовий висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою від 07.11.2025 судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
20.01.2026 постановлено ухвалу про заочний розгляд справи із занесенням в протокол судового засідання.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , вивчивши матеріали справи, дослідивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного.
Судом встановлено, що батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.7).
Відповідно до довідки БК "Полібудсервіс" № 01/06 від 24.06.2024, ОСОБА_1 дійсно працює гіпсокартонщиком з 15.03.2022 (а.с.8).
Відповідно до характеристики № 4 від 13.01.2025, виданої ЗДО ясла-садок № 249 Святошинського району м. Києва на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вихованням дитини займається батько ОСОБА_1 , приводить та забирає з садочку дитину батько та бабуся ОСОБА_4 . Мати дитини жодного разу в ЗДО не була (а.с.11).
Головою правління ОСББ "ВЕСНА 2025" видано довідку № 1 від 10.05.2025 про те, що ОСОБА_1 проживає разом з донькою ОСОБА_3 та мамою ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 , з ними не проживає ОСОБА_2 (а.с.12).
Відповідно до медичної документації (картки хворого, виписки з картки хворого, результати УЗД, медичні рекомендації та результати їх виконання), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчасно проходить обстеження, має планові щеплення та огляд лікарів (а.с.13-41).
Смс переписка ОСОБА_1 з ОСОБА_2 через месенджер "Вайбер", з якої вбачається, до ОСОБА_2 протягом декількох років не бачила доньку ОСОБА_3 та не цікавилася нею (а.с.44-47).
Відповідно до довідки КНП "Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1" Солом`янського району м. Києва, дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , декларація укладена 25.04.2022. На прийом та на профілактичні огляди дитина приходить у супроводі батька або бабусі. Хворіє 2-3 рази на рік, переважно вірусно-респіраторні хвороби (а.с.88).
Святошинською районною в місті Києві Державною адміністрацією затверджено висновок комісії з питань захисту прав дитини про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_2 відносно малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.101-103).
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 суду показала, що вона є бабусею ОСОБА_8 та матір`ю позивача. Коли дитині було 6 місяців, вона переїхала жити до них, доглядала за дитиною, оскільки відповідач їх покинула і з того часу жодного разу до дитини не приходила. Вона навіть не прийшла на хрестини дитини. На день народження дитини також жодного разу не з`явилася. Мати відповідача періодично приходить до онуки.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 суду показала, що вона є сусідкою позивача, у неї є маленька дитина, яка спілкується з дитиною ОСОБА_1 . Маму ОСОБА_8 вона ніколи не бачила, з дівчинкою постійно або тато, або бабуся. Лера навіть бабусю мамою називає.
Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 суду показала, що вона є сусідкою позивача та що три роки поспіль вона бачила ОСОБА_8 з бабусею та татом. Маму ОСОБА_8 взагалі ніколи не бачила.
Згідно ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї.
На підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батьки ... можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ... ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Відповідно до п. 15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про розвиток дитини, хоча мають реальну можливість для цього.
Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, встановлено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.
Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яке тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України).
Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку.
Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків.
Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.
Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків.
Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції.
Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.
Частиною другою статті 171 СК України передбачено, дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.
ОСОБА_3 є повних 3 роки і в силу малолітнього віку не може висловити свою думку щодо питання позбавлення її матері батьківських прав.
В судовому засіданні встановлено, що від виконання своїх батьківських обов`язків щодо доньки ОСОБА_3 відповідач ОСОБА_2 самоусунулася. Дитина знаходиться на утриманні та вихованні батька і бабусі, мати взагалі донькою не цікавиться, не відвідує її, не цікавиться її здоров`ям, фінансово не утримує.
Як вбачається з висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, на засідання комісії відповідач жодного разу не з`явилася, одного разу послалася на поганий стан здоров`я, іншого разу взагалі причини не повідомила.
Така її поведінка свідчить про небажання виконувати свої батьківські обов`язки відносно своєї дитини та незаінтересованості в її житті, а також змінювати свою поведінку.
Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 9, 12 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою ВРУ 27.02.1991, Постановою № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст. 150, 164-166 СК України, ст. 9, 10, 12, 13, 77-81, 89, 259, 263-265, 272-273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , батьківських прав у відношенні малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене позивачем та третьою особою до Івано-Франківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: Паруль Юлія Олегівна, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 000182 від 16.04.2018, адреса: вул. М.Донця, 19б/40 м. Київ.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Святошинська районна в м. Києві Державна адміністрація, розташована за адресою: пр. Перемоги, 97 м. Київ.

Суддя Надвірнянського районного суду

Івано-Франківської області О.Ю. Максименко

Повне судове рішення складено 11.03.2026.