ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Харків

справа № 639/4308/25

провадження № 22-ц/818/1563/26

Харківській апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів колегії Пилипчук Н.П., Маміна О.В.

сторони справи

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансової компанія «ЕЙС» на рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2025 року ухвалене у складі судді Пашнєва В. Г.,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості за кредитним договором від 17.08.2021 №362515853 у розмірі 60 749,33 грн, судовий збір в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, 17.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір №362515853 у формі електронного документа з використанням електронного підпису. Відповідач підписав кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV972ХК. 17.08.2021 ОСОБА_1 ввів ідентифікатор у відповідне поле інформаційно-телекомунікаційної системи та натиснув кнопку «Так», що є підтвердженням підписання договору. 17.08.2021 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 14 030,00 грн. на банківську карту ОСОБА_1 № НОМЕР_1 що, в свою чергу, свідчить доказом того, що відповідач прийняв пропозицію кредитодавця - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». 28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (Клієнт) та ТОВ «Таліон Плюс» (Фактор) уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. У подальшому до Договору факторингу укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу. 23.02.2024 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу №23/0224-01 та 29.05.2025 між ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» було укладено договір факторингу №29/05/25-Е, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «ЕЙС» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №362515853 від 17.08.2021. Оскільки відповідач не виконує умови взятого на себе зобов`язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, позивач змушений був звернутись з даним позовом до суду.

Рішенням Холодногірського районного суду м. Харкова від 20 жовтня 2025 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕЙС» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 60 749 гривень 33 копійки.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Ейс» в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 7000 грн.

Рішення обґрунтовано тим, що позивачем надано належні та допустимі докази, зважаючи на які встановлено факт укладення договору кредитної лінії між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» правонаступником якої є ТОВ «ФК «Ейс» та ОСОБА_1 в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. В свою чергу будь-яких доказів від відповідача на спростування даного факту до суду не надано. Виходячи з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_1 отримав грошові кошти на погоджених ним умовах кредитування шляхом надсилання електронного повідомлення, підписаного електронним підписом. Відповідач свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості належним чином не виконав, фактично отримані та використані надані грошові кошти в добровільному порядку не повернув, не сплачував кредит та проценти за його користування вчасно та у повному обсязі, доказів про сплату відповідачем заборгованості за кредитним договором позивачу або первісному кредитору не надав.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просив рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права та не відповідає фактичним обставинам справи. Відповідач зазначає, що право вимоги за зазначеним договором кредитної лінії неодноразово передавалися за договорами факторингу, що підтверджується матеріалами справи, проте строк договору факторингу між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Таліон Плюс» №23/0224-01 сплив 31.12.2024 року, відтак позивач ТОВ «ФК «Ейс» не має права вимоги до ОСОБА_1 . Зазначає, що чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. Оскільки договір №23/0224-01 припинив дію 31.12.2024, то реєстр прав вимоги, підписаний у 2025 році, не може породжувати правових наслідків.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 17.08.2021 укладено договір кредитної лінії №362515853 у формі електронного документу з використанням електронного підпису за допомогою одноразового ідентифікатора MNV972ХК. Відповідно до п. 1.1. умов договору кредитної лінії кредитор зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі кредитного ліміту у сумі 14 030,00 грн на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених в цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». (а. с. 37-39)

Пунктом 1.3 договору кредитної лінії встановлено, що кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 14 030,00 грн 17.08.2021.

Згідно з п.1.2, 1.7 договору сума кредитного ліміту, вказана в п.1.2 договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 16.09.2021. У випадку надання першого траншу не в день укладення договору строк дії кредитної лінії автоматично продовжується на кількість днів, на яку відрізняється дата укладення договору по відношенню до дати надання першого траншу за договором.

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7 Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом Дисконтного та пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовдення дисконтного періоду (п. 1.8 Договору).

Відповідно до п. 1.9 Договору за користування кредитом позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавцю проценти за користування кредитом, які нараховуються в наступному порядку: п.п.1.9.1 - виключно на період строку, зазначений в п.1.7 Договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно за дисконтною процентною ставкою в розмірі 620,50 процентів річних, що становить 1,70 процентів від суми кредиту за кожний день користування ним; п.п.1.9.2 - за умови продовження дисконтного періоду, на умовах п. 1.8 Договору, з наступного дня після закінчення вказаного в п. 1.7 Договору строку, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за індивідуальною процентною ставкою в розмірі 692,71 процентів річних, що становить 1,90 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним; п.п.1.9.3 - якщо позичальник користуватиметься Кредитом після закінчення дисконтного періоду без своєчасної оплати процентів в порядку, передбаченому п. 1.8 Договору, умови щодо нарахування процентів за дисконтною та індивідуальною процентною ставкою за весь строк дисконтного періоду скасовуються з дати надання кредиту і до взаємовідносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за базовою процентною ставкою в розмірі 722,70 процентів річних, що становить 1,98 процентів вдень від суми кредиту за коден день користування ним, відповідно до чого позичальник зобов`язується сплатити кредитодавцю різницю між нархованими процентами за базовою процентною ставкою та фактично сплаченими процентами за дисконтною та індивідуальною ставками за весьстрок користування кредитом протягом дисконтного періоду.

Згідно з п.1.12 Договору сторони погодили, що факт користування позичальником сумою наданого кредиту після закінчення дисконтного періоду блокує можливість отримання позичальником нових траншів за договором та є відкладальною обставиною в розумінні ст. 212 ЦК України, яка має наслідком продовження строку дії кредитної лінії на наступних умовах: п.1.12.1 зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення дисконтного періоду, однак не при надходженні платежу зобов`язання позичальника по оплаті основної суми кредиту знову відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 календарних днів від дати закінчкення дисконтного періоду; п.1.12.2 з наступного дня після закінчення дисконтного періоду позичальник зобов`язаний щоденно сплачувати кредитодавцю проценти з розрахунку 1087,70 процентів річних, що становить 2,98 процентів в день від суми кредиту за кожний день користування ним.

Пунктом 4.3 договору визначено, що сторони погодили, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього договору (після 90 дня від дати закінчення дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до п. 2.1. договору Кредитодавець має право: вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та виконання усіх інших зобов`язань, передбачених договором; укласти договір відступлення права вимоги за договором або договір факторингу з будь-якою третьою особою, відповідно до чого, кредитодавець будь-який час, в тому числі після закінчення дисконтного періоду, має право відступити право вимоги до позичальника будь-якій третій особі (п.2.1.1.1, 2.1.1.5 договору).

Відповідно до розділу 4. Договору - Строк дії цього Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання.

Відповідно до заявки на отримання грошових коштів в кредит від 17.08.2021, довідки щодо дій позичальника в Інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» ОСОБА_1 звернувся із заявкою про надання кредиту у розмірі 14 030,00 грн строком на 30 днів, процентна ставка 1,98 % в день, акцепт оферти позичальником здійснено за допомогою одноразового ідентифікатора «MNV972ХК». (т.1 а.с. 21, 13)

Відповідно до платіжного доручення №23cccb65-1ab1-4a70-93f3-86ad683d48c6 від 17.08.2021 ОСОБА_1 перераховані грошові кошти у сумі 14 030,00 грн на його платіжну картку № НОМЕР_1 згідно з договором №362515853 від 17.08.2021. (т.1 а.с. 10)

Згідно довідки АТ «Універсал банк» №БТ/Е-14269 від 26.09.2025, наданою на виконання ухвали суду про витребування доказів, підтверджено успішний переказ від коштів 17.08.2021 в сумі 14 030,00 грн на картку № НОМЕР_1 , емітованої на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ), тим самим підтверджено переказ коштів відповідачу (т.1 а.с. 191)

Відповідно до довідки ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на виконання кредитного договору №362515853 від 17.08.2021 кредитодавцем було ініційовано платіжну операцію шляхом подання фінансових платіжних послуг АТ «Комерційний банк «Приватбанк» на перерахування грошових коштів ОСОБА_1 у сумі 14 030,00 грн на картку №5375-41ХХ-ХХХХ-0292. (т.1 а.с. 107))

Згідно з розрахунком ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №362515853 від 17.08.2021 станом на 16.11.2021 складає 14 030,00 тіло кредиту; 22 471,97 грн- нараховані проценти у період з 17.08.2021 по 16.11.2021. З розрахунку вбачається, що відповідачем були сплачені відсотки за договором в розмірі 7 155,30грн. та тіло кредиту 0,70грн. (а.с. т.1 а.с. 122-123).

Згідно розрахунком ТОВ «Таліон Плюс» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором № 362515853 від 17.08.2021 станом на 17.08.2021 складає 14 030, грн тіло кредиту, 46 720,03 грн нараховані проценти у період з 16.11.2021 по 23.02.2024.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах.

Пунктами 5-7 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем.

Стаття 11 вказаного Закону передбачає порядок укладення електронного договору.

Так, пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) або електронний договір повинні містити інформацію щодо можливості отримання стороною такої пропозиції або договору у формі, що унеможливлює зміну змісту.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Інформаційна система суб`єкта електронної комерції, який пропонує укласти електронний договір, має передбачати технічну можливість особи, якій адресована така пропозиція, змінювати зміст наданої інформації до моменту прийняття пропозиції.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

За змістом статті 12 цього Закону якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Проелектронний цифровий підпис»,за умови використання засобу електронного цифрового підпису усім асторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання не сприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Частиною 3статті 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

ОСОБА_1 підписав договір № 362515853 від 17.08.2021 електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора MNV972ХК, що відповідає положенням статей 3, 11, 12 Закону України "Про електронну комерцію", статей 207, 626, 639 ЦК України. Такими діями відповідачка підтвердила свою згоду на укладення договору і погодилася з усіма його умовами, що підтверджує факт досягнення сторонами згоди щодо істотних умов правочину, як того вимагають положення статті 638 ЦК України. Вищезазначених обставин відповідач не заперечує.

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу №28/1118-01 (строк дії якого закінчується 28.11.2019), відповідно до умов якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за палату на умовах, визначених цим договором (п.2.1) (а.с. т.1 81-87)

Згідно з додатковою угодою №19 від 28.11.2019 між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін. (т. 1 а.с. 1 88)

Згідно з додатковою угодою №26 від 31.12.2020 між ТОВ «Таліон» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що строк дії договору продовжено до 31.12.2021. В додатковій угоді №26 Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, однак його дата укладення та номер договору залишена як 28.11.2018 та №28/1118-01. (т.1 а.с. 89-94)

Згідно з додатковою угодою №27 від 31.12.2021 між ТОВ «Таліон» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020) строк дії договору продовжено до 31.12.2022. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020.(а.с. т.1 95)

Згідно з додатковою угодою №31 від 31.12.2022 між ТОВ «Таліон» та ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (в редакції від 31.12.2020) строк дії договору продовжено до 31.12.2023. При цьому інші умови договору залишилися без змін, відповідно до договору факторингу в редакції від 31.12.2020. (а.с. т.1 96)

31.12.2023 сторони Договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2024. (а.с. т.1 97)

Відповідно до Реєстру прав вимоги №160 від 16.11.2021 ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 36 501,27 грн, з яких: 14 029,00 тіло кредиту; 22 471,97 грн нараховані відсотки. (т.1 а.с. 79-80)

23.02.2024 ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали Договір факторингу №23/0224-01, відповідно до умов якого клієнт зобов`язався відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язався їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором (Строк договору до 31 грудня 2024 року). (а.с. т.1 71-76)

Відповідно до Реєстру прав вимоги №1 від 23.02.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» за номером 3174 зазначений відповідач на загальну суму 60 749,33 грн, з яких: 14 029,00 тіло кредиту; 46 720,03 грн нараховані проценти. (а.с. т.1 69-70)

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, постанова Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 20 грудня 2021 року у справі № 911/3185/20).

Враховуючи, що пунктом 8.2 строк договору факторингу №23/0224-01 від 23.02.2024 укладений між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» встановлено строк дії договору, а саме до 31 грудня 2024, а тому доказів про перехід право вимоги до ТОВ «ФК «ЕЙС» матеріали справи не містять.

Таким чином, ТОВ «ФК «ЕЙС» не підтвердило належними та допустимими доказами факт переходу права вимоги.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув, що призвело до ухвалення помилкового рішення про задоволення позову.

Оскільки, суд першої інстанції не в повній мірі з`ясував обставини, що мають значення для справи, допустив неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим оскаржуване рішення слід скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ЕЙС» відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

В силу ч.ч. 2, 3, 8ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки в позовних вимогах ТОВ «ФК «ЕЙС» відмовлено, апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, тому з позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за розгляд апеляційної скарги у розмірі 3633,60 грн.

Керуючись ст.ст.367,368, п.1 ч.1 ст.374, ст.ст.375,381,382-384,389 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Холодногірського районного суду м. Харкова від 20 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. Ю. Тичкова

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук