Провадження № 2-о/635/83/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 березня 2026 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Якішиної О.М.

за участю секретаря Старишко Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за заявою Пісочинської селищної ради, заінтересовані особи Харківська районна державна нотаріальна контора Харківської області, Харківський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Харківському районі Харківської області Харківського міжрегіонального управління міністерства юстиції України, про визнання спадщини відумерлою та передачу нерухомого майна у комунальну власність,

ВСТАНОВИВ:

Заявник Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області звернувся до суду з заявою, в якій просив визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка складається з об`єкта нерухомого майна житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , та передати зазначене майно у комунальну власність Пісочинській селищної територіальній громаді в особі Пісочинської селищної ради.

В обґрунтування заяви зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_1 . Відповідно до інформації КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» у власності померлої залишився житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Договору дарування, посвідченого 15.09.1992 Столяренко Н.В., державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 1-1399. Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у цих реєстрах не було зареєстроване право власності на домоволодіння. Зареєстровані особи за цією адресою відсутні. За наявної інформації спадкова справа після смерті ОСОБА_1 не відкривалася, спадкоємці до цього часу до нотаріусів не зверталися та своїх прав не заявляли. Таким чином, житловий будинок, розташований у селищі Коротич, має бути визнано відумерлою спадщиною і перейти у власність Пісочинської територіальної громади в особі Пісочинської селищної ради.

Ухвалою суду від 08.12.2025 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у порядку окремого провадження.

Ухвалою суду від 14.01.2026 р. задоволено клопотання заявника про витребування доказів.

В судове засідання учасники справи не з`явились.

Представник заявника подав заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представники заінтересованих осіб причини неявки не повідомили.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи заяви та матеріали, подані на її обґрунтування, судом встановлено наступне.

Відповідно до листів КП «Харківське районне бюро технічної інвентаризації Безлюдівської селищної ради» № 297 від 26.12.2024 р. та № 224 від 24.09.2025 р. та копії договору купівлі-продажу від 15.09.1992 р. житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_2 на підставі Договору дарування, посвідченого 15.09.1992 Столяренко Н.В., державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори Харківського району, зареєстрований у реєстрі нотаріальних дій за № 1-1399.

З наданої суду копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 01.06.2001 р. ОСОБА_1 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у селищі Коротич Харківського району Харківської області.

Зазначене також підтверджується наданим на виконання ухвали суду повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть.

Згідно з інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у цих реєстрах не було зареєстроване право власності на об`єкт нерухомого майна, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

З листа Харківської районної державної нотаріальної контори Харківської області від 20.02.2026 р. та інформаційних довідок зі спадкового реєстру вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_1 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , не заводилась. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Отже, судом встановлено, що після смерті ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, до складу якої входив житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 . З часу відкриття спадщини сплинуло більше одного року, спадкоємці за заповітом та за законом після померлої ОСОБА_1 відсутні.

Згідно частини 1 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

За змістом пункту 8 частини 2 статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Відповідно до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, вказані положення жодним чином не обмежують право держави вводити в дію такі закони, які вона вважає за необхідне, щоб здійснювати контроль за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафiв.

У рішенні «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 (п.53), Європейський Суд з прав людини наголошує, що правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес». Позбавлення майна може бути виправданим лише у випадку, якщо буде показаний, inter alia, «інтерес суспільства» та «умови, передбачені законом». Більше того, будь-яке втручання у право власності обов`язково повинно відповідати принципу пропорційності. Як неодноразово зазначав Суд, «справедливий баланс» має бути дотриманий між вимогами загального інтересу суспільства та вимогами захисту основних прав людини. При визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (вказане випливає зі змісту рішень у справах «Хендісайд проти Сполученого Королівства» від 7 грудня 1976 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 січня 1986 року).

За приписами статті 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Частиною 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що сільські, селищні, міські ради є органом місцевого самоврядування, які представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншим законами.

Статтею 29 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить управління в межах, визначених радою, майном, що належить до комунальної власності відповідних територіальних громад.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Згідно статті 1277 Цивільного кодексу України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Особи, які мають право або зобов`язані подати заяву про визнання спадщини відумерлою, мають право на одержання із Спадкового реєстру інформації про заведену спадкову справу та видане свідоцтво про право на спадщину. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна. Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу.

Згідно статей 337, 338 ЦПК України, справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Оскільки в судовому засіданні належними й допустимими доказами підтверджено відсутність складених спадкодавцем заповітів, а також спадкоємців за законом, які б в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, з моменту відкриття спадщини сплинуло більше року, наявні підстави для визнання спадщини відумерлою та про передачу її у власність територіальній громаді

На підставі викладеного, керуючись ст. 258 -259, 263-265, 268, 293, 334-338, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Пісочинської селищної радизадовольнити.

Визнати відумерлою спадщину, що відкрилася після смерті ОСОБА_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Передати відумерлу спадщину житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 (сто двадцять чотири) у комунальну власність Пісочинській селищній територіальній громаді в особі Пісочинської селищної ради ().

Судові витрати по справі компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Якішина