Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу у складі: головуючого судді Шевченко Л.В., за участю секретаря судового засідання Чуприна Я.Е., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визначення часток у праві спільної сумісної власності,

встановив:

05.12.2025 року представник позивачів ОСОБА_3 звернулася з позовом до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визначення часток у праві спільної сумісної власності.

Позивач повідомляє про те, що 26.04.1999 року бюро приватизації житла Артемівського району Мансарда позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , а також батькам позивачів - ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було видано свідоцтво про право власності на житло, яким було посвідчено право спільної сумнісної власності даних осіб на квартиру АДРЕСА_1 .

11.05.1999 року право власності позивачів та їх батьків на вказану квартиру було зареєстровано у бюро технічної інвентаризації.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 та після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійша його частка в квартирі АДРЕСА_1 .

Спадщину після його смерті прийняла, але не оформила матір позивачів - ОСОБА_6 . Позивачі від прийняття спадщини відмовились на користь матері.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 , до складу спадщини, що відкрилась після її смерті, входять частки вищевказаної квартири, одна з яких (часток) належала їй особисто на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1999 року, а інша - була успадкована після смерті її чоловіка та батька позивачів - ОСОБА_5 .

Після смерті ОСОБА_6 з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись позивачі, проте у видачі свідоцтв про право на спадщину їм було відмовлено, оскільки розмір часток співвласників у квартирі АДРЕСА_1 не визначений, що унеможливлює визначення нотаріусом розміру частки, яка належала станом на смерть ОСОБА_6 , що має наслідком неможливість визначення складу спадкового майна.

Крім того, підставою для відмови у видачі нотаріусом позивачам свідоцтва про право на спадщину виявилась неможливість визначення спадкоємців померлого ОСОБА_5 .

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 померли до звернення позивачів з позовом до суду, що станом на теперішній час унеможливлює звернення співвласників квартири АДРЕСА_1 до нотаріуса для укладання договору про поділ цієї квартири в порядку ч.4 ст. 372 ЦК України з тим, щоб визначити розмір часток кожного із співвласників у праві власності на цю квартиру, позивачі дійшли до висновку, що визначити як ті частки, які належать позивачам на підставі свідоцтва про право власності та житло від 26.04.1999 року, так і ті частки, які ними успадковані після смерті ОСОБА_6 , позивачі можуть виключно у судовому порядку.

Ухвалою суду від 15.12.2025 року позовну заяву про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визначення часток у праві спільної сумісної власності було прийнято до розгляду за правилами загального позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено розгляд справи на 19.01.2026 рік.

19.01.2026 року справу було відкладено на 13.02.2026 рік.

Ухвалою суду від 13.02.2026 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 11.03.2026 року.

Позивачі та представник позивачів у судове засідання не з`явилися, проте через канцелярію суду надали клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі.

Представник відповідача Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області у судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду було подано заяву про розляд справи за відсутності представник, а прийняття рішення у справі покласти на розсуд суду.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши позовну заяву, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог з урахуванням наступних обставин.

Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 було укладно шлюб 15.06.1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (російською мовою) (а.с.19). Також, позивачами надано копії свідоцтва про народження, а саме копії свідоцтва про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , серії НОМЕР_2 , свідоцтва про народження ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , серія НОМЕР_3 , виданий Соборним відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.21).

Також, надано копію свідоцтва про шлюб, що укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , що виданий виконкомом Сіверської міскради Артемівського району Донецької області, що підтверджує факт зміни прізвища позивачем. (а.с.22).

Крім того, надано копію свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1999 року, виданий бюро приватизації житла МАНСАРД, де посвідчено, що квартира, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , дійсно належить на праві спільної сумнісної власності гр. ОСОБА_5 , та членам його сім`ї ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 . Загальна площа становить 55,2 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації 9,94 грн. Свідоцтво видане згідно з розпорядженням (наказом) від 26.04.1999 року №1260 (а.с.23-24).

Також, надано копію технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадянина ОСОБА_5 , де зазначено, що квартира розташована на 2 поверсі 3 поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 42,18 кв.м., у тому числі 1-а кімната 21,53 кв.м., 2-а кімната 10,76 кв.м., 3-а кімната 9,89 кв.м., кухні площею 6,19 кв.м., вбиральні (поєднаної) 2,89 кв.м., коридору 3,14 кв.м. Квартира обладнана балконом 0,8 кв.м. Загальна площа квартири 55,2 кв.м., висота приміщення 2,48 кв.м. Відновлена вартість квартири 9,94 грн. (а.с.25-26).

Згідно копії довідки виданої КП Бахмутське бюро технічної інвентаризації від 15.10.2025 року №10/51, станом на 31.12.2012 року право спільної сумісної вланості на квартиру загальною площею 55,2 кв.м., житловою площею 42,18 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за: ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності на житло б/н від 26.04.1999 року, виданого відкритим АТ Сіверський комбінат, бюро приватизації житла Артемівського району Мансарда, про що зроблено запис№1647 в реєстровій книзі №7 (а.с.27).

Також, надано копії свідоцтва про смерть ОСОБА_5 , серія НОМЕР_4 , виданий 20.02.2012 року виконкомом Сіверської міської ради Артемівського району Донецької області (а.с.28) та копію витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 28.05.2012 року, виданий Другою артемівською державною нотаріальної конторою, спадкова справа №52867474, спадкодавець ОСОБА_5 (а.с.29).

Представником позивачів надано копію свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , виданий Лубенським відділом реєстрації актів уивільного стану у Лубенському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, серія НОМЕР_5 (а.с.30).

Також, надано копію про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03.11.2025 №186/0231, де зазначено, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26.04.1999 року, квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , без визначення часток кожного із співвласників. ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не реалізували своє право на виділ частки із майна, що є у спільній сумнісній власності. Оскільки, договір між співвласниками про поділ нерухомого майна не укладався, то вважати частки визначеними не вбачається за можливе. Встановити склад спадкового майна , а саме, яку частку квартири успадкують спадкоємці ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , неможливо. Також, неможливо встановити спадкоємців після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 (а.с.31-32).

Згідно копії листа від Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, згідно даних наявної паперової картотеки виконавчого комітету Сіверської міської ради Бахмутського району Донецької області за адресою: АДРЕСА_1 , станом на 17.02.2012 року було зареєстровано чотири особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (а.с.33).

Згідно з копією висновку про вартість жилої трикімнатної квартири загальною площею 55,2 кв.м., розташовнаої за адресою: АДРЕСА_1 , ціль оцінки - визначення ринкової вартості для спадщини, оціночна вартість об`єкту 55 862,00 грн. (а.с.34).

Також, до матеріалів справи додано копію довіреності від 14.10.2025 року згідно якої, ОСОБА_2 уповноважує ОСОБА_1 оформити на ОСОБА_2 спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 (а.с.12)

Оцінка суду.

Відповідно до ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або за законом, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022р. «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022р. № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022р. строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався.

Згідно із п. 7ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія)це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022р. № 309, на території Сіверської міської територіальної громади 06.08.2024 припинені бойові дії через тимчасову окупацію Російською Федерацією територією України.

У п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду у позовному провадженні.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Потреба такого способу захисту права власності, як пред`явлення позову про його визнання, виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється (п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»).

Відповідно до п. 37 постанови № 5 від 07.02.2014 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої ст.15 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Згідно ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності у разі, якщо це право не визнається іншою особою, втрачено або відсутній правовстановлюючий документ.

Отже, на підставі вказаних доводів та письмових доказів, суд дійшов висновку, що у позивачів існують об`єктивні, непереборні, істотні труднощі у вчиненні ним дій щодо отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, позивачі зі свого боку вжили усіх необхідних та передбачених законом заходів для реалізації своїх спадкових прав. В позасудовому порядку вирішити це питання не виявляється можливим.

Також судом встановлено, що ОСОБА_6 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 і їй на день смерті належала 1/2 частки квартири, яку мають успадкувати їх діти: ОСОБА_1 та ОСОБА_2

4 лютого 2016 року Верховною Радою України прийнято постанову № 984-VIII "Про перейменування окремих населених пунктів та районів", згідно з якою Артемівський район Донецької області було офіційно перейменовано на Бахмутський район.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про визнання права власності в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6 , за законом за адресою: АДРЕСА_1 .

Щодо визначення розміру часток, суд звертає увагу на наступне.

Згідно із ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Аналізуючи ст. 357 ЦК України, термін «визначення часток» означає визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

У ч. 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 368 і ч. 2 ст. 372 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом.

Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватно власності» від 22.12.1995 року № 20 розглядаючи позови, пов`язані з спільною власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є квартира (будинок), кімнати в квартирах та одноквартирних будинках, передана при приватизації з державного житлового фонду за письмовою згодою членів сім`ї наймача у їх спільну сумісну власність (ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В інших випадках спільна власність громадян є частковою. Якщо розмір часток у такій власності не було визначено і учасники спільної власності при надбанні майна не виходили з рівності їх часток, розмір частки кожного з них визначається ступенем його участі працею й коштами у створенні спільної власності. Частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна.

Судом встановлено, що на даний час спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, тобто розмір часток співвласників у праві власності не визначений, відтак, враховуючи вищевикладене та відсутність у матеріалах справи доказів про те, що участь когось із сторін у надбанні зазначеного майна була більшою або меншою, такі частки мають бути рівними.

Суд враховує, що виключно позивачам належить право обирати спосіб захисту порушеного права і що в результаті визначення розміру частки між позивачами припиняється право спільної сумісної власності та виникає право спільної часткової власності.

Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями141,258-259,263-265, 319, 328, 355, 356, 357, 368, 369, 370, 371, 372 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом та визначення часток у праві спільної сумісної власноті - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,20 кв.м., житловою площею 42,18 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 55,20 кв.м., житловою площею 42,18 кв.м.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1999 року, виданого згідно з розпорядженням (наказом) органу приватизації - Відкритого акціонерного товариства "Сіверський комбінат" Бюро приватизації житла Артемівського району "Мансарда" № 1260 від 26 квітня 1999 року, становить 1/4 частини вказаної квартири.

Визначити, що розмір частки ОСОБА_2 у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1999 року, виданого з розпорядженням (наказом) органу приватизації - Відкритого акціонерного товариства "Сіверський комбінат" Бюро приватизації житла Артемівського району "Мансарда" № 1260 від 26 квітня 1999 року, становить 1/4 частини вказаної квартири.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП - НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП - НОМЕР_7 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Сіверська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області, місцезнаходження за адресою: 84522, Донецька обл., Бахмутський район, м. Сіверськ, вул. Центральна 8, .

Суддя Л. В. Шевченко