ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 552/7997/17 Номер провадження 22-ц/814/1714/26Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О.А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Савинської Наталії Юріївни

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2025 року, постановлену суддею Самсоновою О.А., повний текст ухвали складено дата не вказана

у справі за заявою представника ОСОБА_1 - адвоката Савинської Наталії Юріївни про скасування судового наказу №552/7997/17, виданого Київським районним судом м. Полтави 18 грудня 2017 року

за заявою Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 заборгованості за надання послкг з теплопостачання у розмірі 31 005,55 грн, -

В С Т А Н О В И В:

04.12.2017 Полтавське обласне комунальне виробниче підприємство теплового господарства «Полтаватеплоенерго» звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на свою користь заборгованість за надання послуг з теплопостачання у розмірі 31 005,55 грн.

Судовим наказом від 18 грудня 2017 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за надання послуг з теплопостачання за період з 01.04.2014 по 01.11.2017 у розмірі 31 005,55 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати у розмірі 800 грн.

08.12.2025 представник ОСОБА_1 - адвокат Савинська Н.Ю. звернулася до суду з заявою про скасування судового наказу у справі №552/7997/217 від 218.12.20117, в якому просила суд: - визнати поважними причини пропуску строку та поновити строк на подання заяви про скасування судового наказу; - скасувати судовий наказ Київського районного суду м. Полтави у справі №552/7997/217 від 18.12.2017 про солідарне стягнення, в тому числі і з ОСОБА_1 , заборгованості за надання послуг з тепло постачання за період з 01.04.2014 по 01.11.2017 у розмірі 31 005,55 грн та судового збору у розмірі 800 грн.

Заява мотивована тим, що дійсно місце реєстрації ОСОБА_1 значилося рініше: АДРЕСА_1 . Проте, з 2009 він постійно проживає без реєстрації у батьківськму будинку в с. Шершнівка Лубенського району Полиавської обдасті, про що свідчить довідка старости Войнихівського старостинського округу від 17.11.2025. Приписатися офіційно немає змоги, бо відсутні документи на будинок для оформлення спадщини. У березні 2025 його до своєї оселі приписала його рідна сестра за адресою: АДРЕСА_2 . Тобто з вказаного часу він не користується послугами, гарячу воду не споживає, категорично не погоджуться з нарахуванням боргу за період з 01.04.2014 по 01.11.2017 у розмірі 31 005,55 грн. Ні копію розрахунку, ні копію судового наказу не отримував, у застосунку «Дія» не зареєстрований. Вказує, що до заяви про скасування судового наказу додається клопотання про поновлення пропущеного строку. Стверджує, що категорично не погоджується із сумою боргу, що свідчить про наявність спору між стторонами, тому вимушений звернутися до суду із заявою про скасування судового наказу.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на звернення до суду з заявою про скасування судового наказу.

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу Київського районного суду м. Полтави від 18.12.2017 року залишено без розгляду як таку, що подана з пропуском встановленого законом процесуального строку.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, щобудь-яких доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку заявник суду не надав. Суд взяв до уваги, що з дня винесення оскаржуваного наказу та до дня подання боржником заяви про його скасування минуло майже вісім років, протягом яких боржник мав можливість дізнатися про існування судового наказу та звернутися до суду з заявою про скасування цього судового наказу. Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний судовий наказ перебував на примусовому виконанні у Київському ВДВС м.Полтави, у якому здійснювались виконавчі дії. 22.04.2025 виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 як з солідарного боржника заборгованості у розмірі 3 1805,55 грн закінчено постановою старшого державного виконавця Київського відділу ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зв`язку зі сплатою заборгованості солідарним боржником в повному обсязі. Наведене свідчить про обізнаність боржників, в тому числі і ОСОБА_1 щодо існування оскаржуваного судового наказу та виконавчого провадження з його примусового виконання. Тому суд не вбачає підстав для поновлення заявнику строку на подання заяви про скасування судового наказу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Савинська Н.Ю., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, поновити ОСОБА_1 строк на подання заяви про скасування судового наказу, направити матеріали справи до суду першої інстанції для вирішення питання про скасування судового наказу по суті.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд помилково пов`язав перебіг строку на подання заяви з фактом існування виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний про існування судового наказу, виходячи з того, що наказ перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби. Однак відповідно до ч. 1 ст. 170 ЦПК України строк на подання заяви про скасування судового наказу обчислюється з дня вручення боржнику копії судового наказу, а не з моменту відкриття чи завершення виконавчого провадження. Матеріали справи не містять жодного належного доказу вручення апелянту копії судового наказу, що виключає можливість визнання пропуску строку таким, що настав з його вини. Суд не надав оцінки об`єктивним причинам пропуску строку. У заяві про скасування судового наказу ОСОБА_5 зазначав, що копію судового наказу він ніколи не отримував; про його існування дізнався випадково, після накладення арешту на належну йому земельну ділянку; з 2009 року фактично проживає у с. Шершнівка Лубенського району Полтавської області; не користується цифровими сервісами та не отримує повідомлення через застосунок «Дія». Зазначені обставини є об`єктивними, незалежними від волі апелянта, однак суд першої інстанції не надав їм жодної оцінки, чим порушив вимоги ст. 263 ЦПК України щодо обов`язкової мотивованості судового рішення. Суд не врахував наявність спору про право, що виключає наказне провадження. ОСОБА_5 заперечує: факт користування послугами теплопостачання у спірний період; факт проживання за адресою, щодо якої здійснювалося нарахування; розмір та правові підстави заявленої заборгованості. Наявність таких заперечень свідчить про існування спору про право, що відповідно до ч. 3 ст. 19 ЦПК України виключає можливість розгляду справи в наказному провадженні.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 09.03.2026 не з`явилися учасники справи, вони належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 03.02.2026 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України (а.с. 75-78), які були доставлені до електронних кабінетів та поштовим зв`язком. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 29.01.2026 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 10.40 год 09.03.2026) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено. 09.03.2026 через систему «Електронний суд» адвокат Савинська Н.Ю. надала клопотання про розгляд справи у відсутність заявника ОСОБА_1 та його представника. Заяв та клопотань від інших учасників справи про відкладення розгляду справи до суду апеляційної інстанції не надходило. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1. ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Як встановлено судом першої інстанції, судовим наказом від 18.12.2017 стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за надання послуг з теплопостачання за період з 01.04.2014 по 01.11.2017 у розмірі 31 005,55 грн та судові витрати у розмірі 800 грн (а.с.19).

Судовий наказ №552/7997/17, виданий Київським районним судом м. Полтави 18.12.2017, перебував на примусовому виконанні у Київському ВДВС м.Полтави, у якому здійснювались виконавчі дії.

22.04.2025 виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 як з солідарного боржника заборгованості у розмірі 31805,55 грн закінчено постановою старшого державного виконавця Київського відділу ДВС у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у зв`язку зі сплатою заборгованості солідарним боржником в повному обсязі (а.с. 31).

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні заяви.

Згідно ст. 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно допунктів 4,5частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Статтею 126 ЦПК Українивизначено наслідки пропущення процесуальних строків. Так право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Апеляційний суд у складі колегії суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Судовий наказ може бути видано, якщо, зокрема, заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, електронних комунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості (пункт 3 частини першої статті 161 ЦПК України).

Згідно з частиною другою та третьою статті 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу. Судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (частина перша статті 170 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 171 ЦПК України, якою врегульовано питання щодо розгляду заяви про скасування судового наказу, заява про скасування судового наказу не пізніше наступного дня передається судді, визначеному у порядку, встановленому статтею 33 цього Кодексу. Заява боржника про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

У справі, що переглядається, судовий наказ видано відповідно до пункту 3 частини першої статті 161 ЦПК України, що не виключає можливість подання заяви про його скасування. Заява про скасування судового наказу за формою і змістом відповідає вимогам статті 170 ЦПК України, проте, як встановив суд першої інстанції, строк на її подання пропущено.

Відмовляючи у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на звернення до суду з заявою про скасування судового наказу та залишення її без розгляду як таку, що подана з пропуском встановленого законом процесуального строку, суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про наявність виконавчого провадження, відкритого на підставі судового наказу, який є виконавчим документом, та яке 22.04.2025 закінчено у зв`язку з його виконанням боржником.

Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанції правильним, оскільки з постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №76981903 від 22.04.2025, в якому значаться: боржник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , стягувач - ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» заборгованості у розмірі 31 805,55 грн, слідує, що заборгованість за виконавчим документо з урахуванням виконавчого збору та витрат на виконавче провадження сплачено в повному обсязі солідарним боржником в рамках ВП №61629108 (а.с. 36 зворот).

Отже, ВП №76981903 стосувалося особи боржника ОСОБА_1 , яке закінчено виконанням у повному обсязі у розмірі 31 805,55 грн.

Крім цього, з матеріалів справи вбачається, що згідно довідки Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Виконавчого комітету Полтавської міської ради від 07.12.2017№16-18/18629, ОСОБА_5 значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 (на даний час АДРЕСА_3 ) (а.с. 17).

На вказану адресу 19.12.2017 Київським районним судом п. Полтави направлено судовий наказ з додатками, який повернутий до суду «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 28-29).

Проте, факт повного виконання судового наказу боржником ОСОБА_1 22.04.2025 вказує на його обізнанність про наявність виконавчого документу судового наказу від 18.12.2017.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд помилково пов`язав перебіг строку на подання заяви з фактом існування виконавчого провадження, суд першої інстанції дійшов висновку, що ОСОБА_1 був обізнаний про існування судового наказу, виходячи з того, що наказ перебував на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби, то ці доводи не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються матеріалами справи, зокрема, постановою для закінчення виконавчого провадеження від 22.04.2025 у зв`язку з повним виконанням судового наказу, в якому боржником є саме ОСОБА_1 .

Доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять жодного належного доказу вручення ОСОБА_1 копії судового наказу, що виключає можливість визнання пропуску строку таким, що настав з його вини, що копію судового наказу він ніколи не отримував; про його існування дізнався випадково, після накладення арешту на належну йому земельну ділянку; з 2009 року фактично проживає у с. Шершнівка Лубенського району Полтавської області, що суд не врахував наявність спору про право, що виключає наказне провадження, то ці доводи не є підставою для скасування ухвали суду, оскільки вбачається, що спір по суті вирішено, заборгованість боржником сплачена на виконання судового наказу.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

З огляду на викладене та керуючись ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, так як рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З підстав вищевказаного, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу - без задоволення, а рішення суду - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.1, 375 ч.1, 381 - 384 України, Полтавський апеляційний суду складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Савинської Наталії Юріївни - залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 15 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 березня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов