ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1238/26 Справа № 171/1010/24 Суддя у 1-й інстанції - Томаш В. І. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данілов Дмитро Ігорович, на рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року в цивільній справі номер 171/1010/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2024 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 13.01.2022 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 було укладено договір №6226860 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, на підставі якого ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» надав ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 51600,00 грн для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника, зазначений у додатку №2, який є невід`ємною частиною договору №6226860, а позичальник зобов`язався своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку - 28,00% річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно з договором №6226860. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує.

Станом на 01.04.2024 року загальна сума заборгованості становить 134814,75 грн., а саме: заборгованість за кредитом - 42718,75 грн, заборгованість по відсотках - 27364,68 грн, заборгованість по комісії - 53664,00 грн, інфляційні втрати - 8034,34 грн., 3% річних - 3033,71 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №6226860 від 13 січня 2022 року в сумі 134814,75 грн, судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Рішенням Покровського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованість за договором № 6226860 про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 13.01.2022 року, в сумі 134814,75 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данилов Д.І., подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року у цивільній справі №171/1010/24 та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» частково: стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» заборгованість у розмірі 65000,44 грн; в решті позову відмовити, стягнути судовий збір за подання скарги, а також витрати на професійну правову допомогу у розмірі 15000,00 грн.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим та таким, що не відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам відповідача про нікчемність пункту 2.5 кредитного договору, що є грубим порушенням принципу всебічного та об`єктивного розгляду справи, що вимагає скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування» після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим законом, іншими актами законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до п. 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом за формою наведеною в додатку 2 до цих правил.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними, споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

Ні в тексті договору, ні в додатках до нього ні серед доказів, поданих позивачем до позовної заяви, не міститься жодного визначення такої послуги, як «обслуговування кредитної заборгованості» чи переліку конкретних послуг, які надаються під виглядом «обслуговування кредитної заборгованості». Матеріали справи не містять жодних доказів, що підтверджують погодження між сторонами змісту, обсягу, періодичності надання такої послуги, як «обслуговування кредитної заборгованості», а також умов їхньої платності чи безоплатності.

Позивачем не надано жодних документальних, письмових чи усних пояснень, які б розкривали, за які саме послуги позичальник зобов`язаний сплачувати щомісячну комісію, загальна сума якої за весь період кредитування сягає 74304,00 грн, а також не надав жодних доказів того, що відповідачу надавалися інформаційні послуги щодо стану кредитної заборгованості частіше одного разу на місяць.

Позиція Верховного Суду полягає в тому, що без чіткого переліку банківських послуг, будь-яке нарахування комісії за обслуговування кредитної заборгованості є незаконним, а подібні положення кредитного договору є нікчемними

Крім того, скаржник переконаний, що існують додаткові підстави для визнання п. 2.5 договору нікчемним на основі ст. 228 ЦК України, оскільки «обслуговування кредитної заборгованості» не може бути кваліфіковане як послуга у розумінні Закону України «Про споживче кредитування», оскільки не передбачає надання споживачу будь-якого матеріального чи нематеріального блага, що є обов`язковою ознакою послуги, а отже, становить фіктивну підставу для нарахування платежів. «Обслуговування кредитної заборгованості» не має ознак самостійної послуги в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки по суті жодних реальних благ або додаткових вигод споживач не отримує. Пункт 2.7 кредитного договору є нікчемним, оскільки забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов1язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до п. 2.6. Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь або за дії які споживач здійснює на користь банку, або їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин.

Відповідно до п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит(позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу(пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи, що кошти стягуються до закінчення строку дії кредитного договору, тобто до 12.01.2025 року, жодних підстав для стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних з позивача на користь позивача не існує.

Згідно з наданим розрахунком заборгованості позивач рахує відсотки від загальної суми 51600,00 грн, яка включає в себе 1548,00 грн комісії за надання кредиту, проте розмір виданих кредитних коштів складає 50052,00 грн. Тому проценти за користування кредитом мають розраховуватись від загальної суми отриманих коштів 50052,00 грн.

З урахування нікчемності п. 2.5 сплачену суму комісії відповідач вважає за необхідне у порядку застосування наслідків виконання нікчемного правочину зарахувати для погашення заборгованості за тілом кредиту та надає свій розрахунок відсотків до апеляційної скарги.

Від ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 03.09.2025 року у цивільній справі №171/1010/24 залишити без змін.

Законом №1734-VIII безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Велика Палата Верховного суду в ухвалі від 11.01.2023 року зробила висновок, зокрема і щодо правомірності встановлення у кредитному договорі комісії за обслуговування кредиту.

Перед укладенням оспорюваного договору відповідач був ознайомлений у письмовій формі про мету кредитування, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту, строк на який одержано кредит, варіанти його повернення, тощо. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативою відповідача, при цьому останній свідомо уклав цей договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та частково погасив його.

При підписанні кредитного договору відповідач погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання. В день підписання оспорюваного правочину позичальник отримав примірник кредитного договору з додатками, що дало йому додаткову можливість детально вивчити його умови.

Позивач надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію щодо кредитного договору, договір містить усі умови, передбачені Законом України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за неналежне виконання умов договору,тощо. Відповідач погодився на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договорів були вільними.

Справа відноситься до категорії незначної складності, а витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн є завищеними у порівнянні з ринковими цінами в аналогічних справах, як і витрачений час на складання процесуальних документів, а також зважаючи на складність справи, ціну позову та тривалість справи. Верховний Суд вже неодноразово висловлював свою позицію по даній категорії справ, що свідчить про сталість судової практики у справах про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Данілов Д.І. доводи апеляційної скарги підтримав, просив апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції змінити.

Позивач ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» в судове засідання апеляційного суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 162, 163).

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Тому апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю позивача.

Заслухавши суддю доповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 13 січня 2021 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №6226860, який підписаний електронним підписом позичальника (а.с. 9-22).

Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати клієнту грошові кошти у розмірі 51600,00 гривень для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у додатку №2, який є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку - 28% річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору.

Відповідно до п. 1.2 - 1.4 кредитного договору дата перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у додатку №2, є датою укладення цього договору. Дата остаточного повернення кредиту до 13.02.2021 року. Платежі з повернення кредиту здійснюються згідно з додатком №1, який є невід`ємною частиною цього договору. Дата остаточного повернення кредиту 12.01.2025 року.

Згідно з п. 2.5. кредитного договору позичальник за обслуговування кредитної заборгованості сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту, зазначену в п. 1.1. договору кредиту.

Згідно з п. 2.6 кредитного договору сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно, ануїтетними платежами в розмірі та в період встановленим у додатку №1 цього договору з 01 по 15 число кожного місяця наступного за звітним, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

За змістом п. 2.7 кредитного договору за надання кредиту позичальник сплачує комісію 3% від суми кредиту, встановленої в п 1.1 договору.

Відповідно до п. 4.9 кредитного договору позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн за перший прострочений платіж та 500,00 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж.

Заявою, яка є додатком №2 до кредитного договору, ОСОБА_1 просив перерахувати належну йому суму кредиту після утримання комісії, а саме 50052,00 грн, на реквізити банківського рахунку (№ картки НОМЕР_1 , банк «Приватбанк») (а.с. 25).

Платіжною інструкцією №1283 від 13.01.2022 року ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» перерахувало ОСОБА_1 50052,00 грн. Призначення платежу перерахування коштів, видача кредиту згідно з кредитним договором № 6226860 від 13.01.2022 року, ПІБ ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 . Без ПДВ (а.с. 28).

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.04.2024 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у сумі 134814,75 грн, з яких: 42718,02 грн заборгованість за тілом кредиту; 27364,68 грн заборгованість по відсотках; 53664,00 грн заборгованість по комісії; 8034,34 грн інфляційні втрати; 3033,71 3 % річних (а.с. 7).

За наданим відповідачем розрахунком його заборгованість за спірним договором становить 65000,44 грн, та складається з: 39106,02 грн - заборгованості за кредитом (тіло); 25894,42 грн - заборгованості по відсотках.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Апеляційний суд не може в повній мірі погодитись з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом статей 526, 527, 529, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами та у встановлений у зобов`язанні строк (термін).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18.

За змістом пункту четвертого частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до п. 5 Правил розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затверджених постановою Правління НБУ від 08.06.2017 року №49, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Таким чином Закон України «Про споживче кредитування» розмежовує оплатність та безоплатність надання інформації про кредит залежно від періодичності звернення споживача із запитом щодо надання такої інформації. Тоді як комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до ч.1 та ч.2 ст.11, ч.5 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування». Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі №496/3134/19, постанові Верховного Суду від 29.11.2023 у справі №461/2857/20.

У постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено переліку додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладенні кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обов`язку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст.11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування».

17 березня 2022 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» №2120-IX від 15 березня 2022 року, яким внесено зміни до законодавчих актів України, зокрема розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 18: у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцяти денний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Отже, пунктом 2 частини 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України №2120-IX передбачено, що цей Закон застосовується до відносин за прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, що виникли у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 13 січня 2021 року між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та ОСОБА_1 укладено договір про надання фінансового кредиту №6226860, який підписаний електронним підписом позичальника.

Відповідно до п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язується надати клієнту грошові кошти у розмірі 51600,00 гривень для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності, у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку кредитодавця на рахунок позичальника або іншого отримувача, зазначений у додатку №2, який є невід`ємною частиною договору, а позичальник зобов`язується своєчасно погашати кредит, сплачувати фіксовану процентну ставку за користування кредитом із розрахунку - 28% річних від суми заборгованості та виконувати інші зобов`язання згідно цього договору.

Відповідно до п. 1.2 - 1.4 кредитного договору дата перерахування суми кредиту на рахунок, вказаний позичальником у додатку №2 є датою укладення цього договору. Дата остаточного повернення кредиту до 13.02.2021 року. Платежі з повернення кредиту здійснюються згідно додатку № 1, який є невід`ємною частиною цього договору. Дата остаточного повернення кредиту 12.01.2025 року.

Згідно п. 2.5. кредитного договору позичальник за обслуговування кредитної заборгованості сплачує комісійну винагороду у розмірі 4% від суми кредиту, зазначену в п. 1.1. договору кредиту.

Згідно п. 2.6 кредитного договору сплата процентів, суми кредиту та інших платежів здійснюється позичальником щомісячно, ануїтетними платежами в розмірі та в період встановленим у додатку №1 цього договору з 01 по 15 число кожного місяця наступного за звітним, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі.

За змістом п. 2.7 кредитного договору за надання кредиту позичальник сплачує комісію 3% від суми кредиту, встановленої в п 1.1 договору.

Відповідно до п. 4.9 кредитного договору позичальник зобов`язується за повне або часткове прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним та/або інших платежів за договором сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 200,00 грн за перший прострочений платіж та 500,00 грн за кожний наступний прострочений поспіль платіж.

Заявою, яка є додатком №2 до кредитного договору, ОСОБА_1 просив перерахувати належну йому суму кредиту після утримання комісії, а саме 50052,00 грн, на реквізити банківського рахунку (№ картки НОМЕР_1 , банк «Приватбанк»).

Платіжною інструкцією №1283 від 13.01.2022 року ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» перерахувало ОСОБА_1 50052,00 грн. Призначення платежу перерахування коштів, видача кредиту згідно з кредитним договором № 6226860 від 13.01.2022 року, ПІБ ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 . Без ПДВ.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.04.2024 року у ОСОБА_1 утворилася заборгованість у сумі 134814,75 грн з яких: 42718,02 грн заборгованість за тілом кредиту; 27364,68 грн заборгованість по відсотках; 53664,00 грн заборгованість по комісії; 8034,34 грн інфляційні втрати; 3033,71 3% річних.

Разом з тим, апеляційний суд вважає необхідним зазначити, що з п. 2.5 копії договору №6226860 від 13.01.2022 року вбачається, що комісійна винагорода сплачується за послуги, пов`язані з обслуговуванням кредитної заборгованості, проте, з тексту договору не вбачається переліку додаткових та супутніх послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з обслуговуванням кредиту, які надаються відповідачу та за які позивачем встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Отже, за правилами ч. 1 та ч. 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» такі умови кредитування є нікчемними, а тому в частині стягнення з відповідача на користь позивача нарахованої комісії в розмірі 53664,00 грн слід відмовити за безпідставністю.

Окрім того, оскільки нарахування 3% річних та інфляційних втрат здійснено за період з 01.03.2022 року по 31.03.2024 року, тобто у період дії воєнного стану, вимоги про їх стягнення є такими, що суперечать діючому законодавству України.

За наданим відповідачем розрахунком його заборгованість за спірним договором становить 65000,44 грн, та складається з: 39106,02 грн - заборгованості за кредитом (тіло); 25894,42 грн - заборгованості по відсотках.

Перевіряючи наведені сторонами розрахунки, апеляційним судом встановлено, що відповідачем за період з 01.02.2022 року по 28.02.2022 року сплачено щомісячну комісію за обслуговування кредиту, за умовами, які визнані нікчемними, відтак, зазначену суму слід направити на погашення заборгованості за тілом кредиту, отже заборгованість за тілом кредиту з врахуванням усіх проведених відповідачем платежів становить 40654,02 грн (51600,00 8881,98 2064,00).

Відповідно, враховуючи зміну розміру заборгованості за тілом кредиту, заборгованість за процентамистановить у загальному розмірі 26854,46 грн, що складається з:

період з 13.01.2022 року по 14.02.2022 року 1226,67 грн (51600,00 х 28 х 32)/(365 х 100);

період з 15.02.2022 року по 01.08.2022 року, враховуючи погашення у розмірі 1381,98 грн, - 6168,99 грн (51600,00 х 28 х 167)/(365 х 100);

період з 02.08.2022 року по 30.08.2022 року, враховуючи погашення у розмірі 1500,00 грн, - 1037,89 грн (51600,00 х 28 х 29)/(365 х 100);

період з 31.08.2022 року по 30.09.2022 року, враховуючи погашення у розмірі 2500,00 грн - 1050,02 грн (51600,00 х 28 х 31)/(365 х 100);

період з 01.10.2022 року по 30.06.2023 року, враховуючи погашення у розмірі 2500,00 грн, - 8723,38 грн (51600,00 х 28 х 273)/(365 х 100);

період з 01.07.2023 року по 01.04.2024 року, враховуючи погашення у розмірі 1000,00 грн, - 8607,51 грн (51600,00 х 28 х 276)/(365 х 100).

Таким чином, на думку апеляційного суду, вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором №6226860 від 13 січня 2021 року є обґрунтованими в розмірі 67508,48 грн, що складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 40654,02 грн; заборгованості за процентами 26854,46 грн.

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність заборгованості за кредитним договором та її стягненні, проте помилився у визначенні розміру заборгованості, оскільки не врахував наведені вище обставини.

Відтак, доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат.

Відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За подання позовної заяви ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» сплачено судовий збір в розмірі 3028,00 грн (а.с. 40), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1516,27 грн.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 3634,00 грн (а.с. 142), з позивача ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1814,27 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Данілов Дмитро Ігорович, задовольнити частково.

Рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року змінити.

Викласти 2 та 3 абзац резолютивної частини рішення Покровського міського суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2025 року в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет», , заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №6226860 від 13 січня 2021 року в розмірі 67508,48 грн (шістдесят сім тисяч п`ятсот вісім гривень 48 копійок), яка складається з: простроченої заборгованості за сумою кредиту 40654,02 грн; заборгованості за процентами 26854,46 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет», , судовий збір в суді першої інстанції в розмірі 1516,27 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю» Фінансово-кредитний супермаркет», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , судовий збір в суді апеляційної інстанції в розмірі 1814,27 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повне судове рішення складено 10 березня 2026 року.

Суддя: