ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 534/1263/25 Номер провадження 22-ц/814/1204/26Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика»

на рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06 листопада 2025 року, ухвалене суддею Солохою О.В., повний текст рішення складений - дата не вказана

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

15.05.2025 ТОВ «Бізнес Позика» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024, що становить 63 917,73 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 21 500 грн; суми прострочених платежів по процентах - 42 210,63 грн; суми прострочених платежів за комісією - 207,10 грн; стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 1-10).

Позовна заява мотивована тим, що 07.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено договір №496325-КС-002 про надання кредиту шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». ТОВ «Бізнес Позика» 07.05.2024 направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти договір №496325-КС-002 про надання кредиту. 07.05.2024 ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договору №496325-КС-002 про надання кредиту на умовах, визначених офертою. Зі своєї сторони ТОВ «Бізнес Позика» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор UA-3995 на номер телефону НОМЕР_1 (який зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), котрий боржником було введено/відправлено. Таким чином, 07.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 було укладено договір №496325-КС-002 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених договором кредиту та правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0,80696667 процентів за кожен день користування кредитом. Пунктом 2. кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів. Пунктом 3. кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору. ТОВ «Бізнес Позика» свої зобов`язання за договором кредиту виконало та надало позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 (котру позичальником вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті). Також, 18.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №496325-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 7 000 грн. До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №496325-КС-002 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за договором №496325-КС-002 позичальника ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №496325-КС-002 позичальника ОСОБА_1 , відповідач на виконання умов договору здійснила часткову оплату за договором №496325-КС-002 на загальну суму 8 120 грн. Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у боржника станом на 23.04.2025 утворилася заборгованість за договором №496325-КС-002 про надання кредиту у розмірі 63 917,73 грн, що складається з: - суми прострочених платежів по тілу кредиту - 21 500 грн; - суми прострочених платежів по процентах - 42 210,63 грн; - суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; - суми прострочених платежів за комісією - 207,10 грн.

Рішенням Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06 листопада 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за договором №496325-КС-002 від 07.05.2024 у сумі 41 993,96 грн, що складається з заборгованості за кредитом - 21 500 грн, заборгованості за відсотками - 20 493,96 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 1591,91 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що у довідці про стан заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №496325-КС-002 від 07.05.2024 станом на 23.04.2025 зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 по відсотках складає 42 210,63 грн, при цьому, детального розрахунку нарахування процентів суду не надано, як і не надано доказів продовження терміну дії кредитного договору. З огляду на що, суд першої інстанції вважав за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 відсотки в сумі 20 493,96 грн, які складаються із сума процентів за користування кредитом - 19 041,36 грн та суми несплачених процентів - 1452,60 грн, що нараховані відповідно до умов кредитного договору та в межах строку дії кредитного договору. Враховуючи те, що суд першої інстанції встановив факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем коштів за цим договором та факт неповернення відповідачем у відповідності до умов вказаних у договорі та у строки визначені сторонами, а також доведено, що відповідач ОСОБА_1 була повідомлена про умови кредитування, суд першої інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості підлягають частковоиу задоволенню. Так, з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню заборгованість за договором №496325-КС-002 від 07.05.2024 в загальній сумі 41 993,96 грн, що складається з заборгованості за кредитом - 21 500 грн, заборгованості за відсотками - 20 493,96 грн. Суд першої інстанції дійшов до висновку, що положення п.2.5. договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 про сплату комісії за надання кредиту та п.5 додаткової угоди №1 до кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 є нікчемними в силу ст. 228 ЦК України, а тому у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача комісії за кредитним договором №496325-КС-002 від 07.05.2024 в сумі 207,10 грн слід відмовити.

В апеляційній скарзі ТОВ «Бізнес Позика», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині стягнення заборгованості по процентах.

Апеляційна скарга мотивована тим, що, сторони уклали договір №496325-КС-002 про надання кредиту (кредитний договір) на наступних умовах: 2.1. кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика». 2.2. тип кредиту: кредит. 2.3. строк, на який надається кредит: 16 тижнів. 2.4. стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 0,80696667, фіксована. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.5. комісія за надання кредиту: 2 250,00 грн. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. 2.7. строк дії договору: до 22.10.2024. Відповідно до п.3.2.2. договору визначено: сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору (за виключенням дострокового повернення кредиту), унаслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів, то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору, та до закінчення терміну дії договору. В пункті 3.2.3 договору сторони визначили обов`язковий графік платежів за договором, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Згідно графіку платежів було погоджено, що якщо позичальник сплачує заборгованість згідно графіка платежів (без порушень), то треба сплатити по договору 31 800 грн, з яких по процентах - 14 550 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховується кожного дня проценти, зменшується. Також, 18.05.2024 між ТОВ «Бізнес Позика» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду №1 до договору №496325-КС-002 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію». Відповідно до умов додаткової угоди ТОВ «Бізнес Позика» надає позичальнику додатково кредит в сумі 7 000 грн. В пункті 6.1 додаткової угоди до договору сторони визначили новий обов`язковий графік платежів за договором, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка. Згідно нового графіку платежів було погоджено, що якщо позичальник сплачує заборгованість згідно графіка платежів (без порушень), то треба сплатити по договору 45 793,96 грн, з яких по процентах - 19 041,36 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховується кожного дня проценти, зменшується. Отже, загальна сума до сплати дійсно становила би 45 793,96 грн, з яких по процентам - 19 041,36 грн лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів. Однак, боржником було сплачено лише частково (на суму 8 120 грн) на погашення кредиту за договором № 496451-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки, що чітко і заздалегіть було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 договору. Згідно обов`язкового графіку платежів відповідач мав третій плановий платіж 18.06.2024 у розмірі 3 810 грн, однак платіж не був зроблений (як і всі наступні), тому з 19.06.2024 почалося прострочення заборгованості за кредитом, а після спливу 7 днів, починаючи з 26.06.2024, почалося нарахування процентів за користування кредитом по збільшеній (стандартній) процентній ставці - у відповідності до пункту 3.2.2 договору. Відповідно у період з 15.04.2024 по 20.05.2024 включно проценти нараховувалися по зниженій (пільговій) процентній ставці. У період з 26.06.2024 по 22.10.2024 включно проценти нараховувалися по стандартній процентній ставці - 2,00000000%, як це було погоджено сторонами заздалегідь, при укладенні договору, а не по штрафній (як про те вказав суд першої інстанції). Отже, відповідачем встановлений графік погашення заборгованості не виконувався, за весь період дії кредитного договору було сплачено лише частково по кредиту, у наслідок чого, починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу, почалося нарахування процентів за стандартною ставкою - 2,00000000%, а саме з 26.06.2024 по 22.10.2024 включно і після 22.10.2024 не нараховувалися. Таким чином, проценти за користування кредитом у загальній сумі 42 210,63 грн включають в себе: нараховані за зниженою (пільговою) процентною ставкою 1,16395000% - у сумі 3 728,13 грн у період з 15.04.2024 по 20.05.2024 (включно) плюс нараховані за стандартною процентною ставкою 2,00000000% - у сумі 38 482,50 грн у період з 26.06.2024 по 22.10.2024 (включно). Крім того, з розрахунку видно, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувалися та не входять до складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 22.10.2024 не нараховувалися і як видно, що вже 23.10.2024 становили 42 210,63 грн - з врахуванням здійснених платежів. На підставі викладеного вбачається, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем по кредитному договору №496325-КС-002, повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статтей 1048 та 1056-1 ЦК України.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що 07.05.2024 ТОВ «Бізнес позика» направило ОСОБА_1 пропозицію (оферту) укласти договір №496325-КС-002 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) (а.с. 12-16).

07.05.2024 ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію укласти договір №498740-КС-004 про надання кредиту (Споживчий кредит. Електронна форма) з ТОВ «Бізнес позика» (а.с. 19-23).

07.05.2024 між ТОВ «Бізнес позика» (за договором - кредитодавець) та ОСОБА_1 (за договором - позичальник) укладено договір про надання кредиту №4496325-КС-002 (Споживчий кредит. Електронна форма), який підписано електронним підписом позичальника шляхом використання одноразового ідентифікатора UA-3995, про що свідчить п. 8 договору (а.с. 22-26).

У реквізитах та підписах сторін договору зазначено прізвище, ім`я, по батькові відповідача ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ; відомості про паспорт; ідентифікаційний номер відповідача ( НОМЕР_3 ); номер електронного платіжного засобу: НОМЕР_4 , а також засоби зв`язку з позичальником: телефонний - НОМЕР_5 ; електронний - .

Відповідно до п.2.1 договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти в розмірі 15 000 грн на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВ «Бізнес Позика».

Умовами договору визначено тип кредиту: кредит; строк, на який надається кредит: 24 тижні; стандартна процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована; знижена процентна ставка за кредитом: в день 0,80696667, фіксована; фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Комісія за надання кредиту 2 250 грн. Нараховується одноразово при видачі кредиту. Розмір комісії, встановлений цим пунктом договору, залишається незмінним протягом усього строку (терміну) договору. Встановлений договором розмір комісії не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Супровідні послуги відсутні, тарифи не змінні впродовж дії договору, зміна будь-яких умов здійснюється шляхом укладання додаткового договору до договору, який сторони погодили іменувати в своїх відносинах додатковою угодою. Загальний розмір наданого кредиту: 15 000 грн. Термін дії договору: до 22.10.2024; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 42 008,59 грн. Орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 27 008,59 грн. Орієнтовна реальна річна процентна ставка: 14 310,84 процентів. Денна процентна ставка 1,07 процентів. Дата видачі кредиту: 07.05.2024. Дата повернення кредиту: 22.10.2024. Мета (цілі) отримання кредиту: для придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, що не пов`язані з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Цей кредит є споживчим кредитом (п.2.2-2.14 договору).

Згідно із п.3.1 договору кредитодавець зобов?язаний протягом 3 (трьох) робочих днів з дня укладення договору надати позичальнику кредит в сумі вказаній в п. 2.1. договору, шляхом безготівкового переказу кошів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору.

Протягом строку (терміну) кредитування процентна ставка за кредитом (надалі - проценти за користування кредитом), нараховуються за ставкою вказаною у п. 2.4 договору на залишок заборгованості по кредиту, наявної на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, в залежності від дотримання позичальником графіку платежів, що вказаний в п. 3.2.3. та додатку №1 до договору і розраховується в порядку описаному нижче. У разі якщо погашення кредиту здійснюється згідне погодженого сторонами графіку платежів, що наведений в п. 3.2.3, та додатку №l до договору, чи в разі дострокового повернення суми наданого кредиту, то зобов?язання позичальника по сплаті процентів за користування кредитом розраховуються відповідно до зниженої процентної ставки, що вказана в п. 2.4. договору 3.2.2, сторони домовились, що у разі якщо повернення кредиту не здійснюється згідно погодженого графіку платежів, що наведений в н. 3.2.3. та додатку №1 до договору, (за виключенням дострокового повернення кредиту), у наслідок чого виникає прострочка по кредиту, та строк цієї прострочки більше семи календарних днів то умови про нарахування процентів за користування кредитом за зниженою процентною ставкою втрачають чинність і до відносин між сторонами застосовуються правила нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, що вказана в п. 2.4. договору. При цьому, нарахування процентів за стандартною процентною ставкою починається з восьмого календарного дня, від дня простроченого платежу, передбаченого графіком платежів, що вказаний в п.3.2.3. та додатку №l до договору, та до закінчення терміну дії договору (п.3.2, 3.2.1,.3.2.2 договору).

В пункті 3.2.3 договору викладено графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватися і застосовуватиметься знижена процентна ставка.

Пунктами 6.1-6.2 договору визначено, що сторони несуть відповідальність за порушення умов договору відповідно до Цивільного кодексу України, Закону України «Про споживче кредитування», інших нормативно-правових актів законодавства України та цього договору. Закінчення строку (терміну) дії договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення та/або невиконання умов договору, які мали місце під час дії договору.

Згідно із п.6.3 договору, у разі прострочення позичальником дати сплати чергового платежу, визначеного графіком платежів, кредитодавець має право нараховувати штраф за кожний випадок такого порушення строків сплат на початок наступного дня після дня обов?язкового платежу, визначеного графіком платежів, що встановлюється у розмірах, що наведені нижче, та Правил: у разі прострочки на 1 день, розмір штрафу встановлюється в розмірі - 10% від загальної суми простроченої заборгованості; у разі прострочки на 2 дні, розмір штрафу встановлюється в розмірі - 20% від загальної суми простроченої заборгованості; у разі прострочки на 3 дні, розмір штрафу встановлюється в розмірі - 30% від загальної суми простроченої заборгованості.

Відповідно до п.6.4. договору, розмір кожного окремого штрафу в залежності від наявної загальної суми прострочених платежів починаючи з 4 дня заборгованості: якщо розмір загальної прострочки менше 300 грн - розмір штрафу 100 грн; розмір загальної прострочки від 300 грн - до 2 650 грн включно - розмір штрафу 700 грн; розмір загальної прострочки більше 2 650 грн - до 5 300 грн включно - розмір штрафу 1300 грн; розмір загальної прострочки більше 5 300 грн - до 7 800 грн включно - розмір штрафу 1400 грн; розмір загальної прострочки більше 7 950 грн - розмір штрафу 1900 грн; розмір загальної прострочки більше 7 950 грн - розмір штрафу 3 600 грн.

Пунктами 7.4.4-7.4.7 договору визначено, що позичальник ознайомлений з договором та правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об?єм зобов?язань, вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та, відповідно, уклав договір з вільним волевиявленням. Позичальник до моменту укладення цього договору отримав всю необхідну інформацію про кредитного посередника кредитодавця відповідно до ст. 6 Закону України «Про споживче кредитування». Позичальник отримав від кредитодавця всі документи та інформацію, які позичальник запросив у кредитодавця до моменту укладення договору. Вказаний позичальником (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок, а також інший поточний (картковий) рахунок, який у разі потреби може бути надано позичальником кредитодавцю, належать саме позичальнику і жодні треті особи не мають до нього доступу чи жодних прав щодо нього.

Згідно із п.7.10-7.11 договору, договір укладається з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційне, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію» шляхом пропозиції укласти договір (оферти) кредитодавцем та її прийняття (акцептування) позичальником. Договір укладається в порядку, передбаченому Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, а також іншими актами законодавства України. Спочатку договір підписує позичальник одноразовим ідентифікатором, який був згенерований та надісланий на фінансовий номер позичальника кредитодавцем, потім договір підписує уповноважений представник кредитодавця кваліфікованим електронним підписом з кваліфікованою електронною позначкою часу.

Відповідно до п.7.12 договору спосіб перерахування позичальнику кредиту: в безготівковій формі, шляхом переказу коштів (однією або декількома транзакціями) на поточний (картковий) рахунок позичальника, який відповідає банківській платіжній картці, що наведена в розділі 8 договору.

Пунктом 7.13. договору визначено, що до правовідносин, пов?язаних з укладенням, виконанням, невиконанням цього договору, включаючи правовідносини з нарахування та сплати неустойки, застосовується строк позовної давності тривалістю у десять років (ст.257, 259 ЦК України).

Згідно із п.7.16 договору, невід?ємною частиною цього договору є додаток №1 - таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, та додаток №2 таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки (графік платежів) розрахований за умови застосування стандартної процентної ставки за користування кредитом.

Суд першої інстанції наголосив, що згідно п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Суд першої інстанції вказав, що без ідентифікації клієнта, без перевірки правильності введення коду направленого на мобільний телефон клієнта, кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений.

Таким чином, договір №496325-КС-002 від 07.05.2024 укладено відповідно до положень ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», тобто шляхом пропозиції на його укладення однієї сторони та її прийняття іншою стороною та підписанням зі сторони позичальника електронним підписом одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до підтвердження, наданого ТОВ «ПрофітГід», в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів 07.05.2024 на суму 15 000 грн на картку отримувача № НОМЕР_4 ОСОБА_1 згідно кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 (а.с. 51).

Додатковою угодою №1 до договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 підтвердили, що сума неповернутого ОСОБА_1 кредиту становить 15 000 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом 1452,60 грн, сума нарахованої та несплаченої комісії становить 2 250 грн. Вказаною додатковою угодою сторони погодили, що кредит збільшується на 7 000 грн та кредитодавець, на умовах викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути, кредит збільшений на 7 000 грн у строки та на умовах викладених в договорі. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 22 000 грн. На дату укладення додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вносяться до графіку платежів (п.6.1 цієї додаткової угоди) та підлягають сплаті відповідно до графіку платежів. Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту будуть змінені умови кредитування за договором. У зв?язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: загальна сума отриманого кредиту становить: 22 000 грн (п.1 та п.2. додаткової угоди); орієнтовна реальна річна процентна ставка: 37 818,09 процентів; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 60 573,69 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту: 1050,00 грн. Враховуючи умови п.1-п.5 додаткової угоди сторони домовились внести наступні зміни до договору: викласти п. 3.2.3 договору в новій редакції, а саме: «3.2.3 сторони встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (а.с. 38-40).

Відповідно до вказаного графіку загальна сума процентів за користування кредитом складає 19 041,36 грн, несплачені проценти 1452,60 грн, несплачена комісія 2 250 грн, комісія за надання додаткової суми кредиту 1050 грн.

Відповідно до підтвердження, наданого ТОВ «ПрофітГід», в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів 18.05.2024 на суму 7 000 грн на картку отримувача № НОМЕР_4 ОСОБА_1 згідно додаткової угоди №1 від 18.05.2024 до кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 (а.с. 52).

Як убачається з інформації, наданої АТ «А-банк» на виконання ухвали Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 03.06.2025, банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . Згідно наданої виписки про рух коштів за період з 07.05.2024 по 22.10.2024, убачається зарахування грошових коштів на вказану картку 07.05.2024 в сумі 15 000 грн та 18.05.2024 в сумі 7 000 грн (а.с. 67-102).

Всупереч умовам кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 та додаткової угоди №1 від 18.05.2024 до кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024, відповідач ОСОБА_1 не виконала своїх зобов`язань.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором №496325-КС-002 від 07.05.2024, загальна заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором складає 63 917,73 грн, яка складається з заборгованості за кредитом - 21 500 грн, заборгованості за відсотками - 42 210,63 грн, заборгованості по комісії - 207,10 грн (а.с. 32-36).

Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу ТОВ «Бізнес позика» заборгованості за кредитним договором №496325-КС-002 від 07.05.2024 матеріали справи не містять, з огляду на що вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 21 500 грн є обґрунтованою.

Вирішуючи питання про стягнення відсотків за користування кредитом у сумі 42 210,63 грн, суд першої інстанції зазначив наступне.

Як убачається з підписаної сторонами додаткової угоди №1 від 18.05.2025 до кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024, сторонами було погоджено, що загальна сума процентів за користування кредитом складає 19 041,36 грн, сума несплачених процентів складає 1452,60 грн (а.с. 38-40).

У довідці про стан заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором №496325-КС-002 від 07.05.2024 станом на 23.04.2025 зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 по відсотках складає 42 210,63 грн (а.с. 37), при цьому, детального розрахунку нарахування процентів суду не надано, як і не надано доказів продовження терміну дії кредитного договору.

Щодо стягнення заборгованості за комісією за договором №496325-КС-002 від 07.05.2024 у сумі 207,10 грн, суд першої інстанції зазначив наступне.

Пунктом 2.5 договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 передбачено комісію за надання кредиту в сумі 2 250 грн та п.5 додаткової угоди №1 до кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 комісія за надання додаткової суми кредиту в сумі 1050 грн.

Отже, суд першої інстанції дійшов до висновку, що положення п.2.5 договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 про сплату комісії за надання кредиту та п.5 додаткової угоди №1 до кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 є нікчемними в силу ст.228 ЦК України.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України «Про електронні документи та електронний документообіг» та «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Пунктом 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Одноразовий ідентифікатор алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (п. 12 ч. 1 ст. 3 цього Закону).

Ці правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст. 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

За змістом положень ст. 652 ЦК України договір є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України, передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом положень ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до ст. 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

16.10.2011 набрав чинності Закон України №3795-VI від 22.09.2011 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким частину четверту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» доповнено нормою наступного змісту: кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

За загальним правилом, передбаченим ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 2, 3 ст. 215 ЦК України визначено, що недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Рішенням Конституційного Суду України від 10.11.2011 №15-рп/2011 у справі щодо офіційного тлумачення положень п. 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) підтверджено, що положення п. 22, 23 ст. 1, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Частиною 4 ст. 42 Конституції України передбачено, що держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Згідно зі ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 №168 банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо).

Згідно із ч. 3 ст. 13 ЦК України не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах.

Відповідно до ст. 3 ЦК України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що зокрема підтверджується змістом ч.3 ст. 509 цього Кодексу. Отже, законодавець, навівши у тексті ЦК України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

Виходячи зі змісту вказаних норм, надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком банку, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту - це обов`язок банку за кредитним договором, тому такі дії банку не є послугами, що об`єктивно надаються клієнту-позичальнику.

Частиною 1, 2 ст. 228 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 09.12.2019 у справі №524/5152/15-ц (провадження №61-8862сво18) дійшла висновку про те, що положення кредитного договору про сплату позичальником на користь банку комісій є в силу ст. 228 ЦК України нікчемними. У той же час Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.06.2019 у справі №916/3156/17 дійшла висновку, що визнання нікчемного правочину недійсним за вимогою сторони не є належним способом захисту прав, оскільки не призведе до реального відновлення порушених прав позивача, адже нікчемний правочин є недійсним у силу закону.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за нарахованими процентами, виходячи з наступного.

Предметом позову є стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованості за договором №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024, що становить 63 917,73 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 21 500 грн; суми прострочених платежів по процентах - 42 210,63 грн; суми прострочених платежів за комісією - 207,10 грн.

Предметом апеляційного перегляду є законність і обгрунтованість рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06 листопада 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» процентів у розмірі 20 493,96 грн згідно умов договору №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Згідно ч.1 ст. 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частин 1,2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Загальні правила щодо форми договору визначено статтею 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 у справі №127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію», згідно ст. 3 якого електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього (ч. ч. 4, 5 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому ст. 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до ч. 8 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Положеннями ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей вищевказаного договору, щодо дійсності якого заперечує відповідач, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного цифрового підпису позичальника лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 було укладено договір №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок, зареєстрований для цієї мети в особистому кабінеті (а.с. 12-26).

Вказаний договір було укладено дистанційно, в електронній формі, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано накладенням електронного підпису, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, які були надіслані ОСОБА_1 .

Так, згідно матеріалів справи встановлено, що договір №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024 підписано відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом шляхом введення одноразового ідентифікатора UA-3995, тобто з дотриманням вимог ч.ч. 6,8 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію».

Відповідно до п.п. 2.1. п.2. договору, кредитодавець надає позичальнику грошові кошти у розмірі 15 000 грн на засадах строковості, поворотності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісію за надання кредиту у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п.п. 2.3. п.2. договору, строк, на який надається кредит: 24 тижні.

Відповідно до п.п.2.7. п.2. договору, строк дії договору до 22.10.2024.

Таким чином, кредитним договором визначено строк його дії до 22.10.2024.

Відповідно до п.п. 2.4. п.2. договору, стандартна процентна ставка за кредитом: в день 2,00000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 15 000 грн підтверджується листом ТОВ «ПрофітГід», в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів 07.05.2024 на суму 15 000 грн на картку отримувача № НОМЕР_4 ОСОБА_1 згідно кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 та (а.с. 51).

18.05.2024 ТОВ «Бізнес позика» та ОСОБА_1 додатковою угодою №1 до договору №496325-КС-002 підтвердили, що сума неповернутого ОСОБА_1 кредиту становить 15 000 грн; сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом 1452,60 грн, сума нарахованої та несплаченої комісії становить 2 250 грн. Вказаною додатковою угодою сторони погодили, що кредит збільшується на 7 000 грн та кредитодавець, на умовах викладених в договорі, збільшує суму кредиту, а позичальник отримує збільшення суми кредиту та зобов`язується повернути, кредит збільшений на 7 000 грн у строки та на умовах викладених в договорі. Після збільшення суми кредиту, загальна сума отриманого (відповідно до договору та додаткової угоди) та неповернутого позичальником кредиту та додаткового кредиту складатиме 22 000 грн. На дату укладення додаткової угоди несплачені проценти, а також несплачена комісія вносяться до графіку платежів (п.6.1 цієї додаткової угоди) та підлягають сплаті відповідно до графіку платежів. Після укладення цієї додаткової угоди та збільшення суми кредиту будуть змінені умови кредитування за договором. У зв?язку із зазначеним після укладення цієї додаткової угоди та отримання позичальником додаткових грошових коштів у кредит: загальна сума отриманого кредиту становить: 22 000 грн (п.1 та п.2. додаткової угоди); орієнтовна реальна річна процентна ставка: 37 818,09%; орієнтовна загальна вартість наданого кредиту: 60 573,69 грн. Комісія за надання додаткової суми кредиту: 1050,00 грн. Враховуючи умови п.1-п.5 додаткової угоди сторони домовились внести наступні зміни до договору: Викладено п. 3.2.3 договору в новій редакції, а саме: 3.2.3 сторони встановили наступний графік платежів, припускаючи, що позичальник буде його дотримуватись і застосовуватиметься знижена процентна ставка (а.с. 38-40).

Відповідно графіку платежів загальна сума процентів за користування кредитом складає 19 041,36 грн, несплачені проценти 1452,60 грн, несплачена комісія 2 250 грн, комісія за надання додаткової суми кредиту 1050 грн (а.с. 39).

Факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів згідно додаткової угоди підтверджується листом ТОВ «ПрофітГід», в рамках договору про надання фінансових платіжних послуг з переказу коштів №ПГ-5 від 04.11.2020 та на підставі платіжної інструкції (замовлення) відправника, ТОВ «ПрофітГід» було здійснено успішний переказ грошових коштів 18.05.2024 на суму 7 000 грн на картку отримувача № НОМЕР_4 ОСОБА_1 згідно додаткової угоди №1 від 18.05.2024 до кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 (а.с. 52).

Крім того, факт отримання ОСОБА_1 грошових коштів за кредитним договором та додатковою угодою підтверджується, інформацією наданою АТ «А-банк» згідно якої, банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 . Згідно наданої виписки про рух коштів за період з 07.05.2024 по 22.10.2024, убачається зарахування грошових коштів на вказану картку 07.05.2024 в сумі 15 000 грн та 18.05.2024 в сумі 7 000 грн (а.с. 67-102).

Кредитодавець виконав своє зобов`язання за кредитним договором та надав відповідачу кредитні кошти згідно умов кредитного договору.

Відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» вказані договори прирівнюється до укладених в письмовій формі.

Виходячи із вищенаведених положень чинного законодавства та встановлених фактичних обставин справи, вбачається, що відповідачем було укладено в електронній формі договір №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024 та додаткову угоду до договору на загальну суму 22 000 грн, отримано кредитні кошти за договором у вказаному розмірі на зазначений відповідачем картковий рахунок, зареєстрований позичальником в особистому кабінеті. При цьому, вказаний договір підписаний електронним підписом, використання якого є неможливим без проходження попередньої реєстрації та отримання одноразового ідентифікатора, та без здійснення входу на веб-сайт за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету.

З врахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що матеріалами справи підтверджується, що між сторонами укладено кредитний договір, відповідач ознайомилася і погодився з умовами договору, а подані позивачем паперові копії електронних документів є допустимими письмовими доказами відповідно до ч.13 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Разом з цим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за нарахованими відсотками згідно договору №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024 у розмірі 20 493,96 грн.

Згідно зі статтями 526, 530, 610 ЦК України та частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 свої обов`язки за договором №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024 та додаткової угоди до вказаного договору не виконала, допустила заборгованість за кредитом, який згідно наданого позивачем розрахунку становить 63 917,73 грн, яка складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 21 500 грн; суми прострочених платежів по процентах - 42 210,63 грн; суми прострочених платежів за комісією - 207,10 грн (а.с. 32-36).

Згідно умов договору №496325-КС-002 про надання кредиту від 07.05.2024 та додаткової угоди до нього, позичальника було повідомлено, що у разі надання позичальнику кредиту, останній за договором споживчого кредитування зобов`язаний буде сплачувати відсотки, розмір та порядок нарахування яких визначено в договорі, з яким ОСОБА_1 ознайомилася та без будь-яких заперечень підписала в електронному вигляді. Крім того, ОСОБА_1 було повідомлено, що орієнтована загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом складатиме 60 573,69 грн.

При цьому, вказаним договором встановлено, що заявлений строк кредитування складає 24 тижні з дня отримання кредиту, до 22.10.2024. При цьому, стандартна ставка процентна ставка за кредитом: в день 1,50000000, фіксована. Знижена процентна ставка за кредитом: в день 0,80696667, фіксована. Орієнтовна реальна річна процентна ставка 9 205,22%. Денна процентна ставка 1,07%.

Таким чином, ОСОБА_1 була повідомлена про загальні витрати, які будуть понесені нею у разі отримання кредиту у відповідній фінансовій установі, зокрема, повідомлено про реальну переплату за кредитом, тобто, розмір відсотків, які повинні бути повернуті разом із грошовими коштами, наданими фінансовою установою у кредит.

Отже, ОСОБА_1 , підписуючи кредитний договір, усвідомлювала, що загальна сума отриманого кредиту складає 22 000 грн, вказані кошти вона отримує строком на 24 тижні, під час вказаного строку діє процентна ставка у розмірі 1,50000000% від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредиту, тобто у разі внесення коштів з метою погашення заборгованості за тілом кредиту, розмір коштів, які підлягатимуть сплаті як відсотки, порівняно зменшуватиметься. Разом з тим, умови договору та правила надання кредиту не позбавляють ОСОБА_1 права на дострокове повернення кредиту зі сплатою процентів за фактичний час користування кредитом.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ОСОБА_1 була належним чином ознайомлена та погодилася з умовами надання кредиту, на підставі чого 07.05.2024 між сторонами укладено договір №496325-КС-002 про надання кредиту, в якому відображені умови надання кредиту, остання з відповідним договором погодилася, про що свідчить її електронний підпис.

На момент укладення кредитного договору ОСОБА_1 не зверталася до ТОВ «Бізнес Позика» із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодилася з усіма умовами такого договору.

Більше того, не дивлячись на своє гарантоване право (п.п.4.2.5. п.4.2.) на розірвання договору протягом чотирнадцяти днів з дня його підписання, користувалася коштами позивача, до позивача із відповідною заявою не зверталася.

За змістом статей 6, 626, 627, 628 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Ураховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, ОСОБА_1 мала можливість не вступати у кредитні відносини з ТОВ «Бізнес Позика», якщо дійсно вважала встановлений розмір відсотків за користування коштами несправедливим, натомість, ОСОБА_1 погодила зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши кредитний договір, ОСОБА_1 засвідчила, що погодилася на отримання кредитних коштів саме на умовах, що визначені договором.

Колегія суддів не вбачає підстав вважати текст кредитного договору незрозумілим та/або таким, що вводить в оману споживача, зокрема, в частині визначення розміру та порядку сплати відсотків за користування кредитом.

Згідно графіку платежів було погоджено, що якщо позичальник сплачує заборгованість згідно графіка платежів (без порушень), то треба сплатити по договору 31 800 грн, з яких по процентах - 14 550 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховується кожного дня проценти, зменшується (а.с. 13).

Згідно нового графіку платежів до додаткової угоди від 18.05.2024 було погоджено, що якщо позичальник сплачує заборгованість згідно графіка платежів (без порушень), то треба сплатити по договору 45 793,96 грн, з яких по процентах - 19 041,36 грн, оскільки з кожним платежем сума загального боргу, на яку нараховується кожного дня проценти, зменшується (а.с. 39).

Таким чином, загальна сума до сплати дійсно становила би 45 793,96 грн, з яких по процентам - 19 041,36 грн лише у випадку належного виконання позичальником зобов`язань та погашення обумовлених сум згідно з графіком платежів.

Разом з тим, боржником було сплачено лише частково (на суму 8 120 грн) на погашення кредиту за договором №496451-КС-001 про надання кредиту, чим порушено зобов`язання, встановлені договором, що цілком закономірно призвело до подорожчання кредиту і збільшення процентної ставки, що чітко і заздалегіть було погоджено сторонами кредитного договору у пункті 3.2.2 договору.

Відповідно до обов`язкового графіку платежів ОСОБА_1 мала здійснити третій плановий платіж 18.06.2024 у розмірі 3 810 грн, однак платіж не був здійснений (як і всі наступні), тому з 19.06.2024 почалося прострочення заборгованості за кредитом, а після спливу семи днів, починаючи з 26.06.2024, почалося нарахування процентів за користування кредитом по стандартній процентній ставці у відповідності до пункту 3.2.2 договору.

Відповідно в період з 07.05.2024 по 20.05.2024 включно проценти нараховувалися по зниженій (пільговій) процентній ставці.

У період з 26.06.2024 по 22.10.2024 включно проценти нараховувалися по стандартній процентній ставці - 1,50000000%, як це було погоджено сторонами при укладенні договору, а не по штрафній.

Отже, відповідачем встановлений графік погашення заборгованості не виконувався, за весь період дії кредитного договору було сплачено лише частково по кредиту, у наслідок чого починаючи з восьмого дня прострочення першого платежу почалося нарахування процентів за стандартною ставкою - 1,50000000%, а саме з 26.06.2024 по 22.10.2024 включно і після 22.10.2024 не нараховувалися.

Крім того, з розрахунку заборгованості вбачається, що штрафні санкції за неналежне виконання умов договору не нараховувалися та не входять до складу позовних вимог, а проценти за користування кредитом після 22.10.2024 не нараховувалися і вже 23.10.2024 становили 42 210,63 грн з урахуванням здійснених платежів.

Відмовляючи у задоволення позовної вимоги про стягнення комісії, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що положення п.2.5 договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 про сплату комісії за надання кредиту та п.5 додаткової угоди №1 до кредитного договору №496325-КС-002 від 07.05.2024 є нікчемними в силу ст. 228 ЦК України.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про стягнення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 21 500 грн та відмову у стягненні комісії, однак помилково зменшив розмір заборгованості за нарахованими відсотками до 20 493,96 грн, мотивувавши це тим, що позивачем не надано детального розрахунку нарахування процентів, як і не надано доказів продовження терміну дії кредитного договору. Судом першої інстанції не враховано, що розрахунок заборгованості, наданий позивачем по кредитному договору №496325-КС-002, повністю відповідає умовам договору, а розмір нарахованих процентів відповідає нормам статтей 1048 та 1056-1 ЦК України. У частині виконання зобов`язань договір діє до повного та належного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Тобто, позивач мав право нараховувати відсотки в межах строку кредитування, що судом першої інстанції враховано не було, у зв`язку з чим дійшов до помилкових висновків про часткове задоволення позовних вимог.

Враховуючи зазначене, висновки суду першої інстанції про часткове задоволення позову в частині стягнення відсотків прийняті з неправильним застосуванням норм матеріального права, що у відповідності до ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення в цій частині нового рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ст. 382 ч.1 п. 4 п.п. «в» ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Згідно з матеріалів справи, позивач ТОВ «Бізнес Позика» при зверненні до суду першої інстанції сплатило 2 422,40 грн судового збору (а.с. 11), до суду апеляційної інстанції - 3 633,60 грн (а.с. 140), а всього 6 056,00 грн.

У зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Бізнес Позика» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 056,00 грн.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1, 2, 368 ч. 1, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» - задовольнити.

Рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06 листопада 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 20 493,96 грн та в частині стягнення судових витрат у розмірі 1591,51 грн - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 42 210,63 грн - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Позика» заборгованість за нарахованими процентами у розмірі 42 210,63 грн та судовий збір у розмірі 6 056 грн, а всього 48 266,63 грн.

В іншій частині рішення Горішньоплавнівського міського суду Полтавської області від 06 листопада 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 09 березня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов