Справа № 243/3322/24
Провадження № 2/243/334/2026
РІШЕННЯ

Іменем України

06 березня 2026 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Дюміної Н.О.

при секретарі Петрусі Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1

вимоги позивача: про стягнення заборгованості,

учасники справи: представник позивача Левицька А.В.,

представник відповідача Фабро Є.А.,

негайно після закінчення судового розгляду, ухвалив рішення про наступне:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

1. 01 травня 2024 до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з урахуванням уточнених позовних вомг представник позивача обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що 26.08.2020 між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем було укладено Договір № 3238299 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Відповідно до основних умов договору розмір кредиту становить 9000 грн.; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом.

11 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № /3 від 28.08.2020 року.

10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № /3 від 28.08.2020.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, однак відповідач всупереч чинному законодавству та умовам договору, належним чином покладені на неї обов`язки перед банком не виконала, порушила умови кредитного договору і має прострочену заборгованість, яка станом на 08.04.2024 складає 259 559,88 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8999,99 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 259559,88 грн. Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач вважає, що загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 163 664,99 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8999,99 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 154 665,00 грн .

На підставі наведеного, посилаючись на ст.ст. 530, 610-612, 1048-1050, 1054 ЦК України, представник позивача просить суд ухвалити рішення яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № /3 від 15.08.2020 у розмірі 163664,99 грн та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.

2. 16.10.2025 року представником відповідача надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги не визнаються в повному обсязі. З огляду на наступне. Позивач не надав суду повних реєстрів, він не виконав свого процесуального обов`язку, встановленого статтею 81 ЦПК України, та не довів свого статусу кредитора у спірних правовідносинах. Ця обставина є самостійною та безумовною підставою для відмови у задоволенні позову через пред`явлення його неналежним позивачем. Крім того, Договір позики № /3 та додатки до нього (Акцепт оферти, Пропозиція) чітко встановлюють строк користування кредитом 30 днів. Це період, на який грошові кошти були надані Позичальнику як позика і за який нараховується плата за користування (проценти). Строк дії Договору 3 роки. Це загальний строк, протягом якого договірні відносини вважаються чинними, що не є тотожним строку, за який нараховується плата за користування коштами. Однак Велика Палата Верховного Суду у своїй фундаментальній постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 сформулювала висновок, який має вирішальне значення для цієї справи: право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом (як плату за користування коштами згідно зі ст. 1048 ЦК України) припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Застосовуючи цю позицію до обставин справи, строк кредитування сплив через 30 днів після отримання коштів 26.08.2020, тобто 25.09.2020. З цієї дати право первісного кредитора, а отже і його правонаступників, нараховувати проценти за ставкою 1.75% на день як плату за користування кредитом припинилося. Після спливу цього строку кредитор міг би претендувати лише на стягнення відповідальності за прострочення грошового зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України (3% річних та інфляційні втрати), а не на договірні проценти. Таким чином, кредитодавець може розраховувати на стягнення тіла кредиту в розмірі 9 000,00 грн., відсотків у сумі 4725,00 грн., а також може просити стягнути 3% річних та інфляційні витрати на вказану суму. Крім того представник відповідача зазначає, що відповідачка є особою з інвалідністю та звільнена від сплати судового збору.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

3. 21.10.2025 рок представником позивача надіслано відповідь на відзив. Зазначає, що відповідач у відзиві на позовну заяву стверджує, що після спливу 30-денного строку кредитування кредитор втрачає право на нарахування договірних процентів. Після його закінчення кредитор може вимагати лише 3% річних та інфляційні втрати за ст. 625 ЦК України. Отже, проценти 1,75% на день могли нараховуватися лише за перші 30 днів 4725,00 грн, а далі лише відповідальність за прострочення, а не плата за користування коштами. Згідно із п.6.2. Правил Розмір процентів за користування поточним Фінансовим кредитом залежить від суми та строку отриманого Фінансового кредиту, а також від здійснення Позичальником Пролонгації, а також у випадку неналежного виконання умов Договору та нараховується за один календарний день від залишку суми Основного боргу в день такого нарахування згідно загальних умов надання першого та наступного кредиту, вказаних в Договорі. Згідно із п.7.3.4 Правил У випадку належного виконання Позичальником умов Договору та здійснення Позичальником Пролонгації в строк (дату повернення кредиту) повернення кредиту, якшо Відсоткова ставка дорівнює 1,75 % за один день користування кредитом - на період до дня здійснення Пролонгації в розмірі Відсоткової ставки встановленої Договором, на період Пролонгації застосовується Номінальна відсоткова ставка. Умови пролонгації Договору передбачені у п. 7.2 Правил Пролонгація кредиту здійснюється в разі дотримання наступних передумов. Таким чином, в період з 26.08.2020 року по 23.09.2020 рік (28 днів) було ТОВ «ІНФІНАНС» було нараховано відсотки за відсотковою ставкою 1.75 %, загальна сума нарахованих відсотків за вказанийй період складає 4567 грн (відповідно до розрахунку первісного кредитора ТОВ «ІНФІНАНС»). Надалі відповідачем 23.09.2020 року було здійснено пролонгацію Договору шляхом сплати нарахованих відсотків за попередній період, а саме відповідачем було внесено платіж на суму 4567,51 грн (4567,50 на погашення заборгованості за нарахованими відсотками та 0,01 грн на погашення заборгованості за тілом кредиту). В зв`язку із чим відповідачем була здіснена пролонгація Договору відповідно до п.п.7.2, 7.3.4 Правил (відповідно до розрахунку первісного кредитора ТОВ «ІНФІНАНС»). В подальшому, а саме в період з 24.09.2020 року по 23.10.2020 рік відсотки нараховувались за відсотковою ставкою 1,75 % на умовах пролонгації договору, передбачених п.п.7.2, 7.3.4 Правил (відповідно до розрахунку первісного кредитора ТОВ «ІНФІНАНС»). Надалі відповідач припинив вносити платежі на погашення суми заборгованості за Договором та продовжив користування кредитними коштами, з зв`язку із чим первісним кредитором ТОВ «ІНФІНАНС» в період з 24.10.2020 року по 11.02.2022 рік було здійснено нарахування відсотків за користування кредитом відповідно до п.7.3.6 Правил, за максимальною відсотковою ставкою 3,5% за один день користування кредитом (відповідно до розрахунку первісного кредитора ТОВ «ІНФІНАНС»). Отже, станом на 11.02.2022 рік загальна сума нарахованих на непогашених відсотків за користування кредитом становила 154 665,00 грн. Загальна сума нарахованих відсотків ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 11.02.2022 року по 09.01.2023 рік становить 104894,88 (відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ»). А, отже, загальна сума відсотків за користування кредитом, які були нараховані ТОВ «ІНФІНАНС» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за період з 24.09.2020 року по 09.01.2023 рік та непогашені відповідачем становить 259 559,88 грн (154 665,00 + 104 894,88= 259 559,88). Після відступлення права вимоги від ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» до позивача ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», останнє відсотки за користування кредитними коштами не нараховувало. Однак, звертаємо увагу Суду, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги від ТОВ «Інфінанс» до ТОВ «Вердикт Капітал», тобто тільки - 154665,00 грн.

4. 29.10.2025 року представником відповідача надіслано письмові заперечення. З яких вбачається, що аргументи представника зазначені в відповіді на відзив не визнаються стороною відповідача в повному обсязі. Крім того заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, у зв`язку із не співмірністю та необґрунтованістю.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

5. 29.10.2025 року представником відповідача заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу.

ІІІ. Процесуальні дії у справі.

6.Ухвалою суду від 06 травня 2024 було відкрито було відкрито спрощене позовне провадження у справі, по справі призначено судове засідання.

7.Ухвалою суду від 06 червня 2024 року прийняти до провадження уточнену позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

8.26 липня 2024 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області винесено заочне рішення у справі №243/3322/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позовні вимоги задоволено повністю.

9.Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 02 жовтня 2025 року заочне рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 липня 2024 року у справі №243/3322/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості скасовано.

IV. Фактичні обставини, встановлені Судом, та зміст спірних правовідносин.

10.Судом встановлено, що 26.08.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно Заявки анкети №3238299 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики від 26.08.2020 року, що акцептована відповідачем 26.08.2020 року, шляхом підписання електронним підписом (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, ст. 12, п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України), в якості аналога власноручного підпису позичальника.

11.Відповідно до основних умов договору розмір кредиту становить 9000 грн.; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом.

12.ТОВ «Інфінанс» свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу суму кредиту у розмірі 9000,00 грн.

13.11 лютого 2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № /3 від 15.08.2020 року.

14.10 січня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір відступлення права вимоги № 10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором № /3 від 15.08.2020.

15.Факт укладення вказаного договору підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників за Договором № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023.

16.Відповідно до реєстру боржників до Договору факторингу №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло грошової вимоги до відповідача в сумі 268559,87 грн, яка складається з 8999,99 грн сума заборгованості за основним зобов`язанням, 259559,88 грн сума заборгованості за нарахованими процентами.

17.Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 08.04.2024 року виникла заборгованість, складає 259 559,88 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8999,99 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 259559,88 грн.

18.Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач вважає, що загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 163 664,99 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8999,99 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 154 665,00 грн .

V. Оцінка Суду.

19.Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

20.

21.Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

22.Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

23.Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

24.Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

25.Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

26.Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

27.При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

28.Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

29.Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

30.Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

31.За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

32.Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

33.Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

34.Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

35.В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

36.Згідно зі статтею 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

37.Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

38.Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

39.У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

40.Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

41.Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

42.Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

43.Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

44.Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

45.Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

46.За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

47.Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

48.Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

49.Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.

50.Статтею 1081 ЦК України передбачено, що клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

51.Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним з найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі (постанова Верховного Суду від 26 травня 2022 року у справі №362/3705/20).

52.Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц).

53.Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

54.Судом встановлено, що 26.08.2020 між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та отримання кредиту згідно Заявки анкети №3238299 на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики від 26.08.2020 року, що акцептована відповідачем 26.08.2020 року, шляхом підписання електронним підписом.

55.Відповідно до основних умов договору розмір кредиту становить 9000 грн.; строк користування кредитом 30 днів; строк дії договору 3 роки; відсоткова ставка 1,75 % за один день користування кредитом.

56.Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідач добровільно погодився на визначені у ньому умови, взяв на себе відповідні зобов`язання.

57.Факт укладення договору відповідачем не заперечується.

58.Матеріалами справа підтверджується, що між сторонами існують зобов`язальні правовідносини, які виникли за кредитним договором від 26.08.2020 року, укладеним між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 , після відступлення права вимоги за цим договором перейшли позивачу на умовах договору відступлення права вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року.

59.Унаслідок невиконання зобов`язання за кредитним договором від 26.08.2020 року заборгованість відповідача станом на день укладання договору відступлення прав вимоги № 10-01/2023 від 10.01.2023 року становить 259 559,88 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8999,99 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 259559,88 грн.

60.Проте враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач вважає, що загальна сума заборгованості за кредитним договором становить 163 664,99 грн, з яких: заборгованість за кредитом (за тілом кредиту) 8999,99 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення прав вимоги 154 665,00 грн.

61.Таким чином враховуючи, що матеріали справи не містять підтвердження виконання відповідачкою свого зобов`язання по поверненню тілі кредиту, тому зазначена вимога підлягає задоволенню в повному обсязі в сумі 8999,99 грн.

62.Щодо стягнення відсотків, суд зазначає наступне.

63.Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

64.У ч.1 ст.638 ЦК України закріплена норма, згідно з якою договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

65.Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

66.Відповідно до ч.ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

67.В постанові від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

68.Наявні в матеріалах справи Правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового кредиту містять положення щодо пролонгації кредиту в разі дотримання наступних передумов: на момент продовження строку поточного кредиту строк дії договору фінансового кредиту не закінчився; позичальником повністю сплачено нараховані проценти ( у разі відповідної вимоги товариства неустойка та штрафні санкції) за основним боргом до дня здійснення продовження строку дії поточного кредиту.

69.Пролонгація кредиту здійснюється виключно за умови попередньої оплати нарахованих процентів за користування кредитом ( у разі наявності, сплати неустойки та штрафних санкцій на вимогу товариства ) за фактичну кількість днів користування кредитом.

70.Умови пролонгації Договору передбачені у п. 7.2 Правил Пролонгація кредиту здійснюється в разі дотримання наступних передумов, а саме: 1 на момент подовження строку поточного кредиту строк дії Договору фінансового кредиту не закічився. 2. Позичальником повністю сплачено нараховані проценти (у разі відповідної вимоги Товариства - неустойка та штрафні санкці) за Основним боргом до дня здійснення дродовження строку ді поточного кредиту. 3. Пролонгація кредиту здійснюється виключно за умови попередньої оплати нарахованих процентів за користування кредитом (у разі наявності, сплати неустойки та штрафних санкцій на вимогу Товариства) за фактичну кількість, днів користування кредитом.

71.Водночас, матеріали справи не містять доказів того, що саме ці Правила були надані відповідачці для ознайомлення та були погоджені нею при підписанні анкети-заяви та погодженні умов кредитування.

72.У самій заяві відсутня інформація про можливість пролонгації строку дії договору.

73.Отже, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Правила надання грошових коштів у позику та за відсутності у анкеті-заяві домовленості сторін про можливість пролонгації строку кредитування, долучені до матеріалів справи Правила не можуть розцінюватись як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з ОСОБА_1 кредитного договору.

74.За відсутності погоджених між сторонами умов про можливість збільшення строку кредитування, неможливо стверджувати про те, що нарахування позивачем заборгованості зі сплати відсотків у розмірі 154 665,00 грн здійснено згідно з умовами укладеного між сторонами кредитного договору.

75.Надані позивачем Правила, враховуючи їх мінливий характер, не можна вважати складовою частиною кредитного договору, оскільки вони не підписані ОСОБА_1 . Лише факт безпосереднього підписання позичальником Правил може свідчити про прийняття нею запропонованих їй умов кредитування. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди та обумовили у письмовому вигляді усі істотні умови договору, в тому числі й умови щодо збільшення строку кредитування.

76.З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, у вищезазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов і правил надання банківських послуг, оскільки зазначені Умови та правила становлять значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для їх розуміння.

77.Таким чином, при укладенні договору з відповідачкою банк не дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України Про захист прав споживачів щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

78.Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та надав би можливість покласти на слабшу сторону- споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору.

79.Як свідчать матеріали справи, позивач нараховував проценти поза межами погодженого строку кредитування, який становить 30 днів, що не узгоджується з вимогами законодавства.

80.Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за нараховані відсотки у розмірі 4725 грн нараховані протягом погодженого строку кредитування.

81.З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором від 26.08.2020 року підлягають частковому задоволенню.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

82.Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 3 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів.

83.Статтею 141 ЦПК України закріплено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

84.За положеннями частин першої та тринадцятої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

85.Відповідно до частини шостої статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

86.Відповідно до пункту 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

87.Як вбачається з матеріалів справи, згідно довідки МСЕК серії 12 ААВ № 787715 відповідачці ОСОБА_2 з 22 квітня 2024 року встановлено другу групу інвалідності по 01 червня 2025 року. Іншої довідки про продовження інвалідності суду не надано, тому оскільки позовні вимоги задоволені частково в розмір 5,11 %, тому з відповідача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 205,85 грн.

88.Щодо витрат на професійну правничу допомогу.

89.Положеннями статті 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

90.Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

91.Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

92.За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

93.За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

94.Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

95.Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

96.Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

97.У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

98.Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

99.Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

100.Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18).

101.На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15, провадження № 14-280цс18).

102.Встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано: заявку на надання юридичної допомоги №398 від 01.03.2024 та акт виконаних робіт від 08.03.2024, за змістом яких вбачається, що правова допомога надана на загальну суму 25 000 грн, з яких - надання усної консультації з вивчення документів 2 год/4000 грн; - підготовка пропозицій 3 год/6000,00 грн; складання позовної заяви про стягнення боргу 5 год/15000 грн., а також платіжну інструкцію № від 12.05.2023, що підтверджує перерахування адвокатському об`єднанню «Лігал Ассістанс» 75000 грн за надання правової допомоги.

103.Отже, зазначене підтверджує фактичне здійснення позивачем ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу, надану адвокатом у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

104.Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

105.Аналогічна позиція відображена в постанові Верховного Суду від 28 вересня 2023 року у справі № 686/31892/19.

106.У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

107.Також, у постанові Верховного Суду від 13 травня 2021 року у справі № 903/277/20 зазначено, що оцінка обґрунтованості, пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, беручи до уваги, зокрема критерії реальності понесення адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, співмірності, а також підтвердженість таких витрат належними та допустимими доказами вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

108.У відзиві на позовну заяву відповідач заперечував проти стягнення з нього витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, вважав розмір витрат є неспівмірним складності справи та підлягає зменшенню.

109.З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

110.Тому, виходячи з положень частини третьої статті 141 ЦПК України, враховуючи співмірність складності справи та обсягу і складності виконаної адвокатом роботи, виходячи з її конкретних обставин, апеляційний суд вважає, що зазначені позивачем витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25 000,00 грн є завищеними.

111.З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи її доцільність, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, апеляційний суд дійшов висновку про необхідність зменшити їх розмір та стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ТОВ «Коллект Центр» судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись положеннями ст.ст. 11, 514, 526, 610, 612, 626, 1046-1056-1, 1077, 1079 ЦК України, ст.ст. 12, 81, 133, 141, 265,280 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

2. Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306, заборгованість за Кредитним договором № /3 від 15.08.2020 року за кредитом (тілом кредиту) у розмірі 8 999 (вісім тисяч дев`ятсот дев`яносто дев`ять) гривень 99 копійок, заборгованість по відсоткам у розмірі 4725 (чотири тисячі сімсот двадцять п`ять) гривень 00 копійок, судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 205 (двісті п`ять) гривень 85 копійок та витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч )гривень 00 копійок.

3. В задоволенні решти вимог відмовити.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 10 березня 2026 року.

Суддя Н.О. Дюміна