Справа № 346/5402/25
Провадження № 2/346/493/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 р.м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Третьякової І.В.

за участю секретаря - Гжибовського А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Коломия в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області про визнання права власності на спадкове майно, -

У С Т А Н О В И В:

21.10.2025р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , через свого представника Юркевич Х.М., звернулися до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом, в якому просили:

- визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 2/3 частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що спірне домоволодіння належало до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_5 , а його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 були членами колгоспного двору. Таким чином, кожному з них належало по 1/3 частці у вказаному домоволодінні. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 помер і після його смерті спадщину прийняла його дружина ОСОБА_3 . До складу спадкової маси ввійшли три земельні ділянки з кадастровими номерами: №:001:0516, № :02:002:0139 та № :02:003:0284, на які спадкоємиця отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а також частка у житловому будинку, яку ОСОБА_3 за свого життя переоформити не встигла. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_3 померла і спадщину після неї за заповітом прийняв ОСОБА_1 . Позивач звернувся до нотаріальної контори та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами нотаріус відмовив, вказавши, що дане нерухоме майно зареєстровано за головою колгоспного двору ОСОБА_5 і частки голови та членів колгоспного двору не виділені, а тому рекомендовано звернутися до суду. Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем майна покійної матері ОСОБА_3 , якій належала 1/3 частка, як члену колгоспного двору та ще 1/3 частка, яка була нею успадкована після смерті ОСОБА_5 , позивач просив визнати за ним право власності на 2/3 частки даного майна. Позивач ОСОБА_2 в обгрунтування своїх вимог вказала, що ще 1/3 частка спірного домоволодіння належала її батьку ОСОБА_4 , як члену колгоспного двору. ІНФОРМАЦІЯ_5 батько помер і після його смерті відкрилася спадщина зокрема і щодо вказаної частки в домоволодінні. ОСОБА_2 спадщину прийняла, але з тих же причин, що і ОСОБА_1 , нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва на право на спадщину. Таким чином, просила визнати за нею право власності на 1/3 частку вказаного об`єкту нерухомості.

Ухвалою від 22 жовтня 2025 року відкрито загальне провадження у справі. Витребувано у приватного нотаріуса Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф. копію спадкової справи №13/2025, яка була заведена після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 . Витребувано у державного нотаріуса Коломийської ДНК Мануляк І.В. копію спадкової справи №124/2020 після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 та копію спадкової справи №716/2009 після смерті ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2025 року підготовче провадження у справі було закрито та призначено її до розгляду по суті.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з`явилися, їхній представник ОСОБА_6 подала до суду письмове клопотання в якому просила розглянути справу без їхньої участі та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, 17.02.2026р. П`ядицька сільська рада подала до суду письмове клопотання, в якому просила розглянути справу без участі їхнього представника та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають повному задоволенню виходячи з наступного.

З матеріалів справи судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Зі свідоцтва про право приватної власності на домоволодіння від 18.06.1989 р. слідує, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_5 . Свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Коломийської районної рали №125 від 14.06.1989 р.

Згідно даних технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого станом на 24.03.2025р. та виписки з інвентаризаційних матеріалів вбачається, що домоволодіння по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку літ. «А» загальною площею 36,0 кв.м., житловою 15,1 кв.м., спорудженого 1957 р., літньої кухні літ. «Б», навісу літ. «В», комори літ «Г», стайні літ. «Д», стодоли літ «Ж», навісу літ. «З», вбиральні літ. «И», погрібу літ. «К», криниці та огорожі №1-6.

Згідно довідки, виданої Великокам`янським старостинським округом П`ядицької сільської ради від 11.08.2025р. №278, господарство за адресою: АДРЕСА_1 відноситься до колгоспного двору. Станом на 01.07.1990р. за вказаною адресою були зареєстровані: ОСОБА_5 , 1936 р.н. (голова двору), ОСОБА_3 , 1939 р.н. (дружина), ОСОБА_4 , 1965 р.н. (син).

Таким чином, судом було встановлено, що домоволодіння в АДРЕСА_1 , відносилось до майна колгоспного двору.

Відповідно до частини першої статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, яка була чинною до 1991 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу).

Згідно із частиною другою статті 120 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться у користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент.

Колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Наведене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 21 листопада 2018 року у справі № 308/3775/14-ц.

Частиною першою статті 112 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, передбачено, що майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам.

Виходячи зі змісту цієї статті, кожен член колгоспного двору є учасником спільної сумісної власності на все майно двору незалежно від того, чи брав він участь у його придбанні. Нетривале перебування працездатного члена колгоспного двору в складі двору або незначна участь працею та коштами у веденні господарства можуть бути підставою для зменшення його частини.

До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2018 року у справі № 688/21/17-ц.

Як роз`яснено у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося.

Отже, всі члени колгоспного двору, які були такими станом на 15 квітня 1991 року, мали право спільної сумісної власності на майно колгоспного двору. До аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22 січня 2019 року у справі № 713/1310/17-ц.

В даній справі встановлено, що станом на 15.04.1991р. ОСОБА_5 , його дружина ОСОБА_3 та їхній син ОСОБА_4 були членами колгоспного двору, а тому кожному із них належало по 1/3 частці в домоволодінні за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , актовий запис № 25, складений виконкомом Великокам`янської сільської ради, Коломийського району Івано-Франківської області.

Після його смерті відкрилася спадщина, заяву про прийняття якої 30.11.2009р. подала дружина спадкодавця ОСОБА_3 (а.с. 87) на підставі якої була заведена спадкова справа № 716/2009. Того ж дня син спадкодавця ОСОБА_4 подав заяву про відмову від спадщини після смерті батька на користь ОСОБА_3 .

Згідно довідки, виданої виконкомом Великокам`янської сільської ради в 2009р. № 178/02-19/07 вбачається, що на момент смерті ОСОБА_5 разом з ним проживали: дружина ОСОБА_3 , 1939 р.н., син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , невістка ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 та онука ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 . Заповіт від імені померлого ОСОБА_5 не виконкомом сільської ради не посвідчувався.

07.04.2011р. ОСОБА_3 звернулася до Першої Коломийської райдержнотконтори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Того ж дня їй було видано свідоцтва про право на спадщину за законом на три земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Великокам`янської сільської ради, Коломийського району, Івано-Франківської області, з кадастровими номерами: №:001:0516, № :02:002:0139 та № :02:003:0284, які належали померлому ОСОБА_5 на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 407101, серії ЯЗ № 407102 та серії ЯЗ № 407103.

Відомостей про отримання ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину на належну спадкодавцю частку в житловому будинку АДРЕСА_1 матеріали спадкової справи №716/2009 не містять.

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 , актовий запис № 1, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом П`ядицької сільської ради.

З довідок, виданих виконкомом П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 73 та № 74 від 19.02.2025р. вбачається, що ОСОБА_3 на момент смерті була зареєстрована та постійно проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею на момент смерті ніхто зареєстрований не був та не проживав. Заповіт від імені ОСОБА_3 посвідчувався Великокам`янським старостинським округом П`ядицької сільської ради за реєстровим № 90 від 05.10.2021р., який не змінювався та не скасовувався.

Згідно заповіту від 05.10.2021р. ОСОБА_3 все своє майно та належній їй права, які належатимуть їй на момент складання заповіту та майно і права, які належатимуть їй в майбутньому, вона заповіла ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

20 січня 2025р. ОСОБА_1 подав приватному нотаріусу Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф. заяву про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_3 , внаслідок чого була заведена спадкова справа № 13/2025 (а.с. 158).

31.07.2025р. ОСОБА_1 подав нотаріусу заяву в якій просив видати йому свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок АДРЕСА_1 , а також на три земельні ділянки для ведення товарного с/г виробництва, розташовані на території Великокам`янської сільської ради.

31 липня 2025р. позивачу, як спадкоємцю за заповітом були видані три свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки площами 0,7755 га., 0,3730 га та 0,0252 га. з кадастровими номерами: №:001:0516, № :02:002:0139 та № :02:003:0284. Вказане майно зареєстровано за ОСОБА_1 (а.с. 26-32).

При цьому, постановою від 20.02.2025р. приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Досин Н.Ф. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в АДРЕСА_1 . Своє рішення нотаріус обґрунтувала тим, що право власності на вказане майно було зареєстровано за головою колгоспного двору, частка померлого спадкодавця в житловому будинку не виділена і державна реєстрація права власності на частку померлого спадкодавця у вищевказаному житловому будинку не зареєстрована.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 , ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Велика Кам`янка, Коломийського району, Івано-Франківської області.

З довідок, виданих виконкомом П`ядицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області № 148/15-08/08 та № 704 від 14.08.2020р. вбачається, що ОСОБА_4 на момент смерті був зареєстрований та постійно проживав в АДРЕСА_1 . Разом з ним на момент смерті проживала його мати ОСОБА_3 . Заповіт від імені ОСОБА_3 не посвідчувався.

З матеріалів спадкової справи № 124/2020 слідує, що 07.10.2020р. з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулася його донька ОСОБА_2 (а.с. 110, 111).

23.12.2020р. мати спадкодавця - ОСОБА_3 подала заяву про відмову від спадщини на користь доньки померлого ОСОБА_2 (а.с. 117).

У вересні 2022 року ОСОБА_2 подала нотаріусу заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину щодо нерухомого майна, яке належало покійному.

21.09.2022р. державним нотаріусом Мануляк І.В. було видано ОСОБА_2 свідоцтва про право на спадщину за законом на:

- земельну ділянку площею 0,3819 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокам`янської сільської ради та належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 411035, кадастровий номер :02:003:0256;

- земельну ділянку площею 0,4012 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокам`янської сільської ради та належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 411034, кадастровий номер :02:002:0256;

- земельну ділянку площею 0,1043 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокам`янської сільської ради та належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 411032, кадастровий номер :02:003:0075;

- земельну ділянку площею 0,6560 га., з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Великокам`янської сільської ради та належала померлому ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 411033, кадастровий номер :02:001:0866.

Право власності за спадкоємицею на вищевказані земельні ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с. 35-42).

Постановою від 23.09.2022р. державний нотаріус Мануляк І.В. відмовила ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 . Відмова нотаріуса мотивована тим, що вказане майно зареєстровано за померлим головою колгоспного двору ОСОБА_5 . Частки померлого голови та інших членів не виділено. Колгоспний двір не є суб`єктом цивільних правовідносин, а тому не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом було встановлено неможливість оформлення спадкових прав позивачів на житловий будинок в нотаріальній конторі, а тому їхні права підлягають захисту в судовому порядку.

На день відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 правовідносини щодо спадкування врегульовуються положеннями книги шостої ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

За положеннями ст.. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст.. 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст.. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

В ст.. 1261 ЦК України вказано, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч.1 ст.. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269, ч.1 ст. 1270 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частиною 1-2 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Отже, в даній справі вбачається, що житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 відносилось до майна колгоспного двору та належало на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та їхньому сину ОСОБА_4 (кожному по 1/3 частці). Після смерті ОСОБА_5 в 2009р., його частку в спірному домоволодінні успадкувала ОСОБА_3 , внаслідок чого стала власницею 2/3 частин даного майна. В 2020 році помер ОСОБА_4 і після його смерті мати покійного - ОСОБА_3 від прийняття спадщини відмовилася на користь доньки спадкодавця ОСОБА_2 , яка успадкувала 1/3 частку будинку за законом. ОСОБА_3 померла в січні 2025р., і після її смерті єдиним спадкоємцем за заповітом є її син ОСОБА_1 , який у встановлений законом строк прийняв спадщину. Таким чином, судом встановлено, що позивачі набули майнові права на домоволодіння в порядку спадкування, однак не змогли оформити їх в нотаріальній конторі через належність спадкової маси до майна колгоспного двору та не виділені частки його членів. Відтак, суд вважає, шо позовні вимоги є належним чином обґрунтованими та доведеними, а тому підлягають повному задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 15, 16, 316, 328, 392, 1216-1218, 1222, 1223, 1233-1236, 1247, 1268, 1296, 1297, п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» ст.. 4, 12, 13, 81, 141, 263-265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (РНОКПП НОМЕР_4 ) в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 2/3 (дві треті) частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 ;

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (РНОКПП НОМЕР_5 ) в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/3 (одну третю) частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду безпосередньо або через Коломийський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 06 березня 2026 року.

Суддя: Третьякова І. В.