Справа №639/1906/26
Провадження №2/639/1319/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

11 березня 2026 року Новобаварський районний суд міста Харкова у складі судді Баркової Н.В., розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про відшкодування шкоди шляхом зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

09.03.2026 року до Новобаварського районного суду міста Харкова засобами поштового зв`язку надійшов позов позивача ОСОБА_1 до відповідача Державної міграційної служби України, в якому позивач просить суд стягнути з Державної міграційної служби України на його користь шкоду, завдану внаслідок неоформлення та невидачі паспорта громадянина України протягом 2017-2022 років, у спосіб, яким зобов`язати Новобаварський районний відділ у місті Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області безоплатно та без використання засобів Єдиного державного демографічного реєстру оформити і видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки, із зазначенням місця проживання: АДРЕСА_1 та паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Дослідивши надані матеріали позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті провадження у вказаній цивільній справі, виходячи з наступного.

Згідно із ч 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Правила визначення компетенції судів щодо розгляду цивільних справ передбачені в частині першій статті 19 ЦПК України: суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Можна зробити висновок, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції і розглядають справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин в усіх випадках, крім справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне. По-друге, таким критерієм є суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Відповідно до ч.1 ст. 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Виходячи з приписів ч. 1 ст. 4 КАС України спір може бути переданий на вирішення адміністративного суду, якщо хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (пункт 7 частини першої статті 4 КАС України).

Отже, до справ адміністративної юрисдикції віднесені публічно-правові спори, ознакою яких є не лише спеціальний суб`єктний склад, але і їх виникнення з приводу виконання чи невиконання суб`єктом владних повноважень публічно-владних управлінських функцій.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала думку про те, що публічно-правовим вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо одної не як рівноправні, і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність, тощо. Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір. До юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, у яких хоча б один суб`єкт законодавчо вповноважений владно керувати поведінкою іншого (інших) суб`єкта (суб`єктів), а останній (останні) відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (п. 5.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 року у справі № 914/2006/17; п.п. 28-30 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.09.2018 року у справі № 823/2042/16).

Відповідачем у позові позивач зазначає Державну міграційну службу України, яка діє в цих правовідносинах як суб`єкт владних повноважень, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства. Фактично предметом позову є зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії а саме видачі паспорта у формі книжечки. Підставою позову є відмова суб`єкта владних повноважень у вчиненні зазначеної дії. І лише з цими обставинами позивач пов`язує вимогу про відшкодування шкоди.

Частиною 1 ст. 19 КАС України визначено перелік справ у публічно-правових спорах, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для класифікації спору як публічно-правового. Однак сам по собі цей факт не дає підстав ототожнювати з публічно-правовим та відносити до справи адміністративної юрисдикції будь-який спір за участю суб`єкта владних повноважень.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень, владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

В даному випадку позивачем оскаржується бездіяльність відповідача суб`єкта владних повноважень щодо ненадання ним певних адміністративних послуг видачі паспорту.

Згідно з п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч.ч.2-5 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому статтею 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду. Відмовляючи у відкритті провадження з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про те, що у відкритті провадження в порядку цивільного судочинства за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про відшкодування шкоди шляхом зобов`язання вчинити дії слід відмовити, оскільки даний спір підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Отже, позивач має право звернутися з даною позовною заявою в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.

За таких обставин суд вважає недоцільним залишати позов без руху за правилами ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 186, 260, 261, 272, 353 ЦПК України, ст.ст. 1, 2, 4, 5, 19 КАС України суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про відшкодування шкоди шляхом зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена вапеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 11.03.2026 року.

Суддя Н.В. Баркова