Справа № 158/2896/25 Головуючий у 1 інстанції: Корецька В. В.
Провадження № 22-ц/802/209/26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за апеляційною скаргою позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2025 року в складі судді Корецької В. В.,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Діджи Фінанс» (надалі - ТОВ «Діджи Фінанс») звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 03.06.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 103690735, за умовами якого відповідач отримала у борг грошові кошти в розмірі 8000 грн., які зобов`язалася повернути та сплатити проценти за користування ними. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за цим договором виконало, надало відповідачу кредит в обумовленому розмірі. У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконала, кредит не повернула, проценти не сплатила. На підставі договору про відступлення прав вимог від 14.09.2021 № 08Т право вимоги за вказаним договором про споживчий кредит перейшло до ТОВ «Діджи Фінанс». На момент переходу права грошової вимоги до ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість відповідача склала 36520 грн., з яких: 8000 грн. тіла кредиту, 27000 грн. процентів, 1520грн. комісії.

Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 36520 грн.

Заочним рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2025 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 103690735 від 03.06.2021 у розмірі 12520 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» судовий збір в розмірі 830 грн. 29 коп. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1714 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач ТОВ «Діджи Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій вказало, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення суми заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитом не відповідає вимогам закону. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, розподілити судові витрати.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що строк кредитування обмежений 15 днями, оскільки сторонами погоджено умови щодо пролонгації дії договору.

З апеляційної скарги вбачається, що позивач оскаржує рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення відсотків у визначеному у позовній заяві розмірі, а тому, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24 жовтня 2008 року «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку», у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновки щодо не оскаржуваної частини рішення ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення.

Відповідач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (36520 грн.) менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у даній справі є 17.02.2026, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 03.06.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит №103690735 шляхом подання відповідачем в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» заявки на отримання кредиту №103690735, що також підтверджується копією анкети-заяви.

За змістом п.6.1, п.7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

Відповідно до п.1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 8000,00 грн у валюті: Українські гривні. Кредит надавався строком на 15 днів з 03.06.2021(п.1.3 договору). Згідно з п.1.4 договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) до 18.06.2021.

Комісія за надання кредиту: 1520 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту (п. 1.5.1 договору).

Пунктом 1.5.2. кредитного договору встановлено, що проценти за користування кредитом: 3000,00 грн., які нараховуються за ставкою 2,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п.1.6 договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Пунктом 1.7 договору передбачено, що тип процентної ставки за цим Договором, фіксована. Особливості нарахування процентів визначені пунктами 2.2,.2.3 цього Договору.

Позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п. 1.4. договору (пп 2.4.1).

Відповідно до додатка № 1 до кредитного договору № 103690735 від 03.06.2021 «Графік платежі» заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором мала бути сплачена 18.06.2021 в розмірі 12520,00 грн з яких: 8000 грн - кредит, 3000 грн проценти, 1520грн - комісія.

На виконання умов укладеного договору, 03.06.2021 ТОВ «Мілоан» було перераховано ОСОБА_1 на її банківську картку 8000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №28307482 від 03.06.2021, призначення платежу: «кошти згідно договору 103690735».

14.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» укладено договір відступлення прав вимоги №08Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Діджи Фінанс» право грошової вимоги до боржників, у тому числі за договором про споживчий кредит № 103690735 від 03.06.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Відповідно до витягу з додатку до Договору факторингу №08Т від 14.09.2021 ОСОБА_1 є боржником за кредитним договором № 103690735 від 03.06.2021, загальна сума заборгованості становить 36520 грн., з яких: 8000 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 27000 грн. - заборгованість за відсотками та 1520 грн. заборгованість за комісійними винагородами.

Факт підписання договору позики сторонами, його відповідності Закону України «Про електронну комерцію», отримання кредитних коштів та факту переходу від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Діджи Фінанс» прав вимоги за цим договором, сторонами не оспорюється, а встановлені в цій частині рішення суду першої інстанції обставини справи позивачем не оскаржуються.

Оскільки рішення в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту за договором про споживчий кредит № 103690735 від 03.06.2021 в сумі 8000грн та комісією не оскаржується, то відповідно до норм ст. 367 ЦПК України апеляційним судом у цій частині рішення не переглядається та на предмет законності й обґрунтованості не перевіряється.

Задовольняючи частково позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за користування кредитними коштами в розмірі 3000грн, суд першої інстанції вважав, що заборгованість за процентами нарахована позивачем поза межами строку кредитування визначеному в п. 1.3 договору (15 днів).

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Згідно зі статтею 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін «користування чужими грошовими коштами» може використовуватися у двох значеннях.

Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу.

Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України врегульовано правовідносини щодо сплати процентів саме за правомірне користування чужими грошовими коштами, коли боржник одержує можливість законно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. А саме - протягом строку кредитування, визначеному в кредитному договорі.

Про таке зазначено у правових висновках Верховного Суду, викладених в постанові від 23.05.2018 по справі № 910/1238/17.

За умовами укладеного договору про споживчий кредит № 103690735 від 03.06.2021 строк кредитування становить 15 днів, з моменту отримання кредиту (з 03.06.2021 по 18.06.2021 ).

Проценти за користування кредитом: 3000 грн., які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку кредитування (п. 1.5.2). Водночас, згідно з п. 1.6 стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п. 1.6).

У п. 2.3.1 сторони погодили, що продовження строку кредитування, зазначеного в п. 1.3 договору, може відбуватися на пільгових або стандартних (базових) умовах.

Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) товариством. Для продовження строку кредитування на пільгових умовах позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 цих Правил, у тому числі, сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту (п. 2.3.1.1).

Згідно з пунктом 2.3.1.2. Договору про споживчий кредит № 103690735 від 03.06.2021, позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз, коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду, на який продовжено строк кредитування, нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, наведеною в пункті 1.6. Договору.

У випадку, якщо Позичальник протягом періоду, на який продовжено строк кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Викладені вище умови договору свідчать про те, що сторони передбачили порядок продовження строку кредитування та умови і строк нарахування процентів за користування кредитом.

Відповідно до пункту 2.4.1 позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну передбаченого пунктом 1.4 (у даному випадку 18.06.2021), а у випадку пролонгації не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування.

У випадку, якщо станом на дату закінчення строку кредитування (настання дати повернення кредиту) будуть існувати будь-які боргові зобов`язання Позичальника за цим Договором, в тому числі, але не виключно, плата за кредит, пеня та/або інші платежі на користь Кредитодавця встановлені умовами цього Договору, то така заборгованість повинна бути сплачена Позичальником одночасно з поверненням кредиту в термін, передбачений пунктом 1.4 Договору або у дату завершення періоду пролонгації. Якщо заборгованість не буде погашена після завершення строку кредитування визначеного згідно з пунктами 1.3 та 2.3 цього Договору, виконання зобов`язань зі сплати платежів вважається простроченим Позичальником та передбачає настання наслідків обумовлених розділом 4, пунктом 3.2.5 Договору (пункт 2.4.2 Договору).

Водночас, пунктом 4.2 розділу 4 кредитного договору сторони погодили, що у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору, кредитодавець починаючи з дня наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право (не обов`язок) нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою передбаченою пунктом 1.6 Договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених статею 625 Цивільного кодексу України. У випадку нарахування процентів, вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів в розумінні частини другої статті 625 Цивільного кодексу України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої пунктом 1.6 Договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимог

Тобто в даному випадку кожен день автопролонгації є новою датою повернення кредиту.

Як встановлено судом першої інстанції та не заперечується відповідачем, станом на 18.06.2021 кредит не було повернуто, і вона продовжувала користуватись кредитними коштами.

Відповідно до відомості про щоденні нарахування та погашення заборгованості за період з 03.06.2021 по 18.06.2021, проценти за користування кредитом становили 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом - 200 грн на день, а з 19.06.2021 по 17.08.2021 проценти за користування кредитом становили 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, відповідно до пунктів 1.6, Договору про споживче кредитування, в розмірі 400 грн.

Нарахування процентів за стандартною ставкою (5,00 % від суми залишку кредиту за кожен день користування) у порядку, встановленому пунктами 1.6, 2.3.1.2 Договору у період з 19.06.2021 по 17.08.2021, здійснювалося за правилами, встановленими частиною першою статті 1048 ЦК України та в межах строку кредитування, з урахуванням пролонгації на строк, що не перевищує 60 днів.

Заявлені до стягнення відсотки ні первісним кредитором, а ні позивачем у порядку, встановленому частиною другої статті 625 ЦК України, не нараховувалися і вимоги про стягнення відсотків у якості відповідальності за порушення грошового зобов`язання (неустойки) у цій справі позивачем заявлено не було.

Враховуючи визначений кредитним договором строк кредитування (до 18.06.2021), а також визначений пунктом 2.3.1.2 договору порядок пролонгації строку кредитування з урахуванням користування ОСОБА_1 кредитними коштами після завершення строку кредитування, строк кредитування закінчився 17.08.2021 (60 днів з 18.06.2021).

За таких обставин апеляційний суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості за відсотками (плати за користування кредитом) після закінчення попередньо визначеного строку кредитування, який було пролонговано відповідно до умов договору, у розмірі 24000 грн за період з 19.06.2021 по 17.08.2021.

Тому розмір відсотків за користування кредитом у межах строку дії договору (з 03.06.2021 по 17.08.2021) складає 27000 грн. і підлягає стягнення на користь позивача.

Відповідно до статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до положень статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, зокрема, залишив поза увагою умови кредитного договору, у зв`язку з чим неправильно розрахував розмір заборгованості за процентами, що потягло за собою неправильне визначення загальної заборгованості.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Згідно з ч. 1. п. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаний з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1ст. 134 ЦПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 1 ст. 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При зверненні з позовом до суду ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило судовий збір у сумі 2422,40 грн., а при зверненні з апеляційною скаргою 3633,60 грн.

Оскільки вимога позовної заяви та апеляційної скарги ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено, то позивач має право на відшкодування витрат по сплаті судового збору у сумі 6056 грн.

На підтвердження надання правової допомоги в суді першої та апеляційної інстанції позивачем надано копію договору про надання правничої допомоги №01-05-05 від 05.05.2025; копію додаткової угоди №887 до договору про надання правничої допомоги №01-05-05 від 05.05.2025; копію акту виконаних робіт від 31.07.2025 , копію акту надання послуг№1104 від 10.12.2025, копію детального опису робіт (наданих послуг) від 10.12.2025; копію рахунку на плату №114 від 10.12.2025.

Згідно з актом виконаних робіт від 31.07.2025 вартість послуг за надання професійної правничої допомоги становить 5000 грн. У цю вартість включено правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів, з визначеною вартістю 1000 грн., складання позовної заяви, формування додатків, подання заяви шляхом надсилання поштовим відправленням. На думку апеляційного суду виконання таких робіт як правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів, формування додатків вартістю 500 грн., подання заяви шляхом надсилання поштовим відправленням вартістю 500 грн. охоплюється поняттям складання позовної заяви з визначеною вартістю 3000 грн., тому з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» необхідно стягнути 3000 грн витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

Щодо відшкодування витрат понесених на оплату професійної правничої допомоги в суді апеляційної інстанції, колегія суддів виходить з такого.

Як вбачається з вище зазначених документів, ФОП ОСОБА_2 надав, а ТОВ «Діджи Фінанс» прийняло правову допомогу загальною вартістю 4000грн., яка складається: аналіз чинного законодавств та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів, витрачений час 0,5 год, вартість 500 грн.; правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів, затрачений час 0,5 год., вартість 500 грн.; складання апеляційної скарги, затрачений час 3 год., вартість 3000грн.

Колегія суддів, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі N 753/15687/15.

При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.

У розрахунку вартості наданих послуг в апеляційному суді враховано самостійну вартість робіт за аналіз чинного законодавств та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз наявних кредитних та платіжних документів, правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів, однак на думку колегії суддів ці роботи охоплюються поняттям складання апеляційної скарги. Тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Діджи Фінанс» підлягають стягненню понесені витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн.

На підставі викладеного колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, рішення суду першої інстанції змінити: мотивувальну частину заочного рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2025 року в частині вирішення вимоги про стягнення процентів та розподілу судових витрат викласти в редакції цієї постанови, резолютивну частину рішення суду викласти в новій редакції.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» задовольнити частково.

Заочне рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2025 року в цій справі змінити.

Мотивувальну частину заочного рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2025 року в цій справі в частині вирішення вимоги про стягнення процентів та розподілу судових витрат викласти в редакції цієї постанови.

Резолютивну частину рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 03 грудня 2025 року в цій справі в частині стягнення кредитної заборгованості та стягнення судових витрат змінити, викласти резолютивну частину рішення у новій редакції.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () заборгованість за кредитним договором № 103690735 від 03.06.2021 у розмірі 36520 грн (тридцять шість тисяч п`ятсот двадцять гривень).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () 6000 грн. (шість тисяч гривень) витрат на професійну правничу допомогу в суді першої та апеляційної інстанцій..

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» () 6056 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: