Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
"13" лютого 2026 р. Справа153/1868/25
Провадження2-др/153/1/26
Ямпільський районний суд Вінницької області в складі головуючого судді Швеця Р.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін заяву представника позивача - адвоката Андрущенка М.В., про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
27.01.2026 до суду надійшла заява від представника позивача - адвоката Андрущенка М.В., про ухвалення додаткового рішення про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу. Заява мотивована тим, що у зв`язку із розглядом даної справи позивач поніс витрати пов`язані з правничою допомогою в сумі 5000 грн. До вказаної заяви представником подані докази на підтвердження розміру понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ухвали судді Ямпільського районного суду Вінницької області від 28.01.2026 заяву прийнято до розгляду та призначено її розгляд проводити в порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Ознайомившись з матеріалами справи, змістом заяви та доданими до неї документами, суд приходить до такого висновку.
При зверненні з позовом до суду представник позивача вказав, що попередньо визначений розмір витрат на правову допомогу складає 5000 грн. та зазначив, що відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України після ухвалення рішення протягом п`яти днів подасть до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на правничу допомогу разом з підтвердженням розміру судових витрат.
При цьому, судом в рішенні від 19.01.2026 не було вирішено питання про стягнення витрат на правову допомогу.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч.2 ст.270 ЦПК України).
Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно з ч.ч.2, 3 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), відповідно до якої заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (справа "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, справа "Баришевський проти України" від 26.02.2015). А також висновки ЄСПЛ, викладені у справах: "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014, за змістом яких заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим; "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду якої ЄСПЛ вирішив, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Водночас принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.
Такого висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц.
Статтею 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.
Суд встановив, що відповідно до Договору №06-05/2025 про надання правничої допомоги від 06.05.2025 ТОВ «Іннова Фінанс» та адвокат Андрущенко М.В. домовились, що виконавець зобов`язується надавати на користь замовника послуги правничого та консультаційного характеру, а замовник приймати та в порядку визначеному цим договором сплачувати такі надані послуги.
Згідно п.3.2 Договору за результатами надання послуг сторони складають акти приймання-передачі наданих послуг, в яких визначається перелік послуг, їх деталізація та вартість (а.с.61-62).
Пунктом 3 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позовні вимоги в даній справі задоволено частково, тому судові витрати, які складаються із витрат на професійну правничу допомогу підлягають стягненню з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог.
Підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, судом не встановлено, заперечень від Сандульського В.В. щодо розміру правничої допомоги не надходило. Зазначений розмір витрат є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом та обсягом наданих послуг.
За таких обставин подана заява про ухвалення додаткового рішення підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 133-141, 259, 268, 270 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача - адвоката Андрущенка М.В., про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ІННОВА НОВА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини вимог щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Додаткове рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому додаткове рішення не було вручене у день його проголошення чи складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому додаткового рішення суду.
Повний текст додаткового рішення складено 13.02.2026.
Суддя Р.В. Швець