Номер провадження 2/756/886/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.,

за участю секретаря - Погорелової В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем послуг за адресою: АДРЕСА_1 .

З 01.05.2018 по 31.10.2021 позивачем надавалися послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021, позивач є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).

Крім того, позивач на підставі Договору № 602-18 про відступлення прав вимоги (цесії) від 11.10.2018, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», отримав право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення та/або постачання гарячої води, яка утворилася до 01.05.2018.

Відповідач своєчасно не сплачувала за спожиті послуги, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 30.06.2025 становить 121143,14 грн, та складається з наступного:

-заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення - 6405,46 грн; інфляційна складова боргу - 1108,14 грн; три відсотки річних - 271,66 грн;

-заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання - 4109,60 грн; інфляційна складова боргу - 710,96 грн, три відсотки річних - 174,29 грн;

-заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення - 19861,77 грн; інфляційна складова боргу - 3436,09 грн; три відсотки річних - 842,36 грн;

-заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води - 29489,39 грн; інфляційна складова боргу - 5101,66 грн; три відсотки річних - 1250,67 грн;

-заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії - 23020,63 грн; інфляційна складова боргу - 3320,41 грн; три відсотки річних у розмірі 800,04 грн; пеня - 973,38 грн;

-заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води - 13869,14 грн; інфляційна складова боргу - 2098,92 грн; три відсотки річних - 505,91 грн; пеня - 615,53 грн;

-заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 1477,24 грн;

-заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води - 1591,53 грн;

-заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 47,11 грн;

-заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води - 61,25 грн.

У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за спожиті послуги у розмірі 121143,14 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Ухвалою Оболонського районного суд м. Києва від 01.09.2025 відкрито спрощене провадження по справі та призначено до судового розгляду.

12.11.2025 представник відповідача - адвокат Хорольський І.В. надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. В обгрунтування відзиву зазначає, що позивачем пропущено строки позовної давності. Також відповідач не погоджується з нарахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат, посилаючись на постанову КМУ № 206 від 05.03.2022.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких грунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 № 591 закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва за Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», яке починаючи з 01.05.2018 здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» укладеного Договір № 602-18 про відступлення права вимоги, за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенрго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» та КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» укладено Договір про відступлення права вимоги (цесії) № 602-18, предметом якого є право вимоги до юридичних, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців щодо виконання ними грошових зобов`язань перед кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання як такий, що підлягає стягненню із споживача (споживачів).

Відповідно до Додатку № 1 та/або додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води, за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Частиною 1 ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Правовідносини у сфері надання послуг з ЦО/ЦПГВ регулювались Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Правовідносини у сфері надання послуг з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, Постановою Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води» (далі - постанова Кабінету Міністрів України від 11.12.2019 № 1182) та Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії» (далі постанова Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830).

Відповідно до вимог вказаних вище нормативно-правових актів, послуги з ЦО/ЦПГВ та послуги з ТЕ/ПГВ, надаються споживачеві згідно з договорами, що оформлюються на основі типових договорів про надання відповідних комунальних послуг, які є договорами приєднання.

На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017, у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Позивачем, на виконання вимог чинного законодавства, на своєму веб-сайті оприлюднені типові індивідуальні договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.

Свідоцтвом повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов як договору про надання послуг з ЦО/ЦПГВ, так і договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ є, у тому числі, факт отримання послуг споживачем.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 з 28.04.2006, що підтверджується відомостями відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Оболонської РДА № 135788670 від 19.08.2025.

Цей будинок в цілому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира, в якій зареєстрована відповідач, під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло - та водопостачання, а отже, вона є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачем послуг з ТЕ/ПГВ.

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про надання послуг позивачем. Відповідач в свою чергу від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством не відмовлявся, не відключався.

Крім того, постанова судової палати у цивільних та господарських справах Верховного суду України від 20.04.2016 року (справа 6-2951цс15) містить висновок про те, що факт відсутності договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг.

Оскільки КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» надавались послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачу, який отримував вказані послуги і користувався ними за адресою: АДРЕСА_1 , у відповідача виник обов`язок оплатити ці послуги.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

У разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу (ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

З матеріалів справи вбачається, що позивач свої зобов`язання виконує належним чином, здійснює надання житлово-комунальних послуг.

Свої зобов`язання відповідач ОСОБА_1 виконує неналежно, внаслідок чого виникла заборгованість, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було.

На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду у тому числі, розрахунки заборгованості за надані послуги, з яких вбачається, що станом на 30.6.2025 за особовим рахунком НОМЕР_1 (адреса споживача: АДРЕСА_1 ) наявна заборгованість у загальному розмірі 121143,14 грн, яка складається з: заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення - 6405,46 грн; інфляційна складова боргу - 1108,14 грн; три відсотки річних - 271,66 грн; заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання - 4109,60 грн; інфляційна складова боргу - 710,96 грн, три відсотки річних - 174,29 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги з централізованого опалення - 19861,77 грн; інфляційна складова боргу - 3436,09 грн; три відсотки річних - 842,36 грн; заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води - 29489,39 грн; інфляційна складова боргу - 5101,66 грн; три відсотки річних - 1250,67 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії - 23020,63 грн; інфляційна складова боргу - 3320,41 грн; три відсотки річних у розмірі 800,04 грн; пеня - 973,38 грн; заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води -13869,14 грн; інфляційна складова боргу - 2098,92 грн; три відсотки річних - 505,91 грн; пеня - 615,53 грн; заборгованості з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії - 1477,24 грн; заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води - 1591,53 грн; заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення - 47,11 грн; заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води - 61,25 грн.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує свої обов`язки належним чином, а відповідач ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань.

Щодо доводів представника відповідача про те, що є недопустимим нарахування та стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних у період дії воєнного стану відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» від 05.03.2022, суд зазначає наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022, в зв`язку з військовою агресією рф проти України, в Україні було введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб, з подальшими його продовженнями, який триває і наразі.

Кабінет Міністрів України своєю Постановою № 1405 від 29.12.2023 скасував заборону на припинення житлово-комунальних послуг, нарахування штрафів та пені, а також на стягнення заборгованості населення за житлово-комунальні послуги.

Отже, законодавець на рівні акту Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03. 2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановив заборону нараховувати, у тому числі інфляційні втрати та 3 % річних, і такі положення до внесення змін до Постанови Кабінету Міністрів України від 05.03.2022 № 206 на підставі Постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12.2023 стосувались території міста Києва, а тому нормативно-правовий акт (постанова) Кабінету Міністрів України № 206 від 05 березня 2022 року підлягає застосуванню до врегулювання спірних правовідносин за період з 24.02.2022 до 29.12.2023.

Із долученого до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що позивачем було нараховано пеню, 3 % річних та інфляційні втрати за період з 01.02.2024 по 30.06.2025, що узгоджується з положеннями постанови Кабінету Міністрів України № 1405 від 29.12. 2023.

Отже, позивач КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО», мав повне правове підґрунтя для здійснення нарахувань 3 % річних, інфляційних втрат та пені на суму простроченої заборгованості відповідача у межах заявлених вимог за період з 01.02.2024 по 30.06.2025.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву заявив про застосування наслідків спливу позовної давності до вимог позивача.

Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої, п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання.

У частині першій статті 266 ЦК України передбачено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважаться, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (частини перша та друга статті 264 ЦК України).

Законом № 540-IX від 30.03.2020 розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, згідно якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» на всій території України встановлений карантин, який неоднаразово продовжувався, останній раз постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2023 № 383 на строк до 30.06.2023.

Крім того, п.19 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупинявся до 04.09.2025.

Оскільки з 02.04.2020 набув чинності Закон України від 30 березня 2020 року № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», відповідно до якого розділ «Прикінцеві положення» ЦК України доповнено пунктом 12, за змістом якого під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені, у т.ч. статтями 257, 258 ЦК України продовжуються на строк дії такого карантину, строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з травня 2017 року не пропущений, оскільки на час подання позовної заяви такий строк був продовжений, а в подальшому зупинений вищевказаними Законами.

Відтак, КП виконавчого органу Київради (КМДА) «Київтеплоенерго» звернулося до суду в межах строку позовної давності.

Таким чином, виходячи із вищенаведеного суд прийшов до висновку про те, що позивач виконує свої обов`язки належним чином, а відповідач ухиляється від виконання своїх зобов`язань, що є порушенням норм чинного законодавства України.

Зважаючи на наявні в матеріалах справи докази, розрахунки розміру заборгованості, суд вважає, що відомості, які вони містять, відповідають дійсним обставинам справи.

Беручи до уваги наведене та те, що відповідач не виконувала своїх зобов`язань щодо сплати грошових коштів за спожиті послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у загальному розмірі 121143,14 грн.

Інші доводи учасників справи не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини.

Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 )

на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (; адреса місцезнаходження: м. Київ, пл. І. Франка, 5) заборгованість у розмірі 121143 (сто двадцять одна тисяча сто сорок три) гривні 14 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Белоконна