Справа №: 398/7805/25
провадження №: 2/398/1241/26
УХВАЛА

Іменем України

"05" березня 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Шинкаренко І.П.,

за участю секретаря судового засідання Черткова А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ

КП «Теплокомуненерго» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 7636,02 грн. Позов обґрунтований тим, що Комунальне підприємство „Теплокомуненерго Олександрійської міської ради є підприємством, яке надає споживачам, послуги з постачання теплової енергії за рахунок власних та залучених коштів. Відповідно до ст. 11 ЦК України між відповідачем та позивачем виникли цивільні права та обов`язки, про що свідчить укладений договір №844 від 22 грудня 2020 року. Прилади опалення в приміщенні за адресою проспект Соборний 61, яке належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, серія та номер 1-986, виданий 05.12.2016 року державним нотаріусом Олександрійської міської нотаріальної контори №1 Кіровоградської області, відключені від мереж централізованого опалення тому споживачеві нараховуються плата у частині відшкодування витрат за частину обсягу теплової енергії витрачену на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, які складаються з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції). Споживач в порушення умов договору не сплачував вартість отриманої теплової енергії у встановленні строки, внаслідок чого за ОСОБА_1 станом на 01.12.2025 року рахується заборгованість в сумі 7636,02 гривень за отримані послуги з постачання теплової енергії. Посилаючись на те, що відокремлення (відключення) від мереж (систем) централізованого опалення (теплопостачання) та постачання гарячої води не звільняє власників квартир та нежитлових приміщень від обов`язку відшкодування витрат за обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень та на функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, позивач звернувся до суду із цим позовом.

Ухвалою судді від 15 січня 2026 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради є підприємством, основним видом економічної діяльності якого є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

22 грудня 2020 року мід КП «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради в особі директора Грибачової А.А. як виконавцем та ФОП ОСОБА_1 як споживачем за адресою: АДРЕСА_1 укладено договір № 844, за яким виконавець зобов`язався надати споживачу послугу з постачання теплової енергії для потреб опалення відповідної якості, а споживач зобов`язався своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послуг в строки і на умовах, визначених договором. При цьому, обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку, визначена та розподілена згідно з вимогами Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» та складається з: обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача, обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будинку, обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

З наданої до суду Інформаційної довідки № 449752220 з Державного реєстру речових прав вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 , після реконструкції квартири АДРЕСА_3 за ОСОБА_1 05 грудня 2016 року зареєстровано право власності на об`єкт нежитлової нерухомості, стоматологічний кабінет загальною площею 54,0 кв. м.

Таким чином, предметом цієї справи є стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, які надавалися за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору № 844 від 22 грудня 2020 року. Разом з тим, матеріали справи свідчать про те, що приміщення, за яким позивачем надавалися житло-комунальні послуги, використовується для здійснення підприємницької діяльності в галузі стоматології фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 .

Суд зазначає, що у статті 19 ЦПК України визначено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

В порядку цивільного судочинства можуть розглядатися будь-які справи, у яких хоча б одна зі сторін є фізичною особою, якщо їх вирішення не віднесено до інших видів судочинства, а предметом позову є цивільні, земельні, трудові, сімейні, житлові та інших права, які, на думку позивача, є порушеними, оспореними чи невизнаними.

Відповідно до положень частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

Для визначення юрисдикції суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін та правова природа спору, що виник між сторонами.

Для цілей ГПК України господарською діяльністю є діяльність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Юрисдикція таких спорів визначається залежно від суб`єктного складу правовідносин, тобто якщо споживачем послуг є фізична особа, то такі спори повинні розглядатися за правилами цивільного судочинства, а якщо споживачем послуг є юридична особа чи фізична особа-підприємець, то за суб`єктним складом такі спори мають розглядатися в порядку господарського судочинства.

Аналіз змісту поданого позову, а також доданих до нього документів, поданих позивачем на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, свідчить про те, що між сторонами виник спір щодо зобов`язальних правовідносин з надання послуг, споживачем яких виступає ОСОБА_1 саме як фізична особа-підприємець.

Так, договір зі споживачем ОСОБА_1 укладено саме як із суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем, доказів того, що доданий до позову договір втратив свою чинність матеріали справи не містять, приміщення, за яким надавалися послуги, належить до нежитлової нерухомості та є стоматологічним кабінетом після реконструкції квартири, відомостей, що підтверджували б припинення відповідачем підприємницької діяльності до суду не надано, відтак суд дійшов висновку, що спірні правовідносини виникли між суб`єктами господарювання, а відтак вказаний спір відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 20 ГПК України, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

З огляду на викладені обставини, провадження у вказаній справі підлягає закриттю у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 256, 260, 262 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Провадження у цивільній справі за позовом Комунального підприємства «Теплокомуненерго» Олександрійської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги закрити.

Роз`яснити позивачу право на звернення із цим позовом до суду в порядку господарського судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.П. Шинкаренко