УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року

м. Київ

справа № 442/5647/25

провадження № 61-2373ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 жовтня

2026 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 січня 2026 року

в справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про скасування судового наказу № 442/5647/25, виданого 03 вересня 2025 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області за заявою ТОВ «Газорозподільні мережі України» про стягнення з ОСОБА_1 на користь

ТОВ «Газорозподільні мережі України» 2 154, 03 грн за надані послуги

з розподілу природного газу та 242, 24 грн сплаченого судового збору, додавши до заяви клопотання про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу.

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 жовтня 2026 року, залишеною без змін постановою Львівського апеляційного суду від 21 січня 2026 року, заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернуто без розгляду.

Суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, мотивував свою ухвалу тим, що ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення пропущеного строку для подання заяви про скасування судового наказу та у заяві про скасування судового наказу боржником не зазначено підстав для поновлення пропущеного процесуального строку.

21 лютого 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 жовтня 2026 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 січня 2026 року у вказаній справі.

Підставами для скасування ухвали оскаржуваних судових рішень заявник вказує порушення норм процесуального права. Зазначає, зокрема,

що суд першої інстанції не розглянув його клопотання про надсилання йому належних документів для вивчення їх змісту та надання йому можливості написати відзив на судовий наказ. Також вказує, що оскаржувану постанову апеляційного суду заявник на день подачі касаційної скарги він не отримав.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

За приписами частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду першої інстанції про повернення заяви без розгляду не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України,

статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, визначеному

ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних

або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частиною першою статті 170 ЦПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

За приписами пункту 1 частини п`ятої статті 170 ЦПК України до заяви про скасування судового наказу додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

До заяви про скасування судового наказу додається клопотання

про поновлення пропущеного строку, якщо заява подається після спливу строку, передбаченого частиною першою статті 170 ЦПК України

(пункт 3 частини п`ятої статті 170 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 171 ЦПК України, заява боржника

про скасування судового наказу, подана після закінчення строку, встановленого частиною першою статті 170 цього Кодексу, повертається, якщо суд за заявою особи, яка її подала, не знайде підстав для поновлення строку для подання цієї заяви.

Частиною першою статті 127 ЦПК України передбачено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно з положеннями

статті 12 ЦПК України, повинна навести доводи і подати докази

на підтвердження того, що відповідний процесуальний строк пропущений

нею саме з поважних причин.

Суд апеляційної інстанції встановив, що судовий наказ № 442/5647/25, виданий

03 вересня 2025 року ОСОБА_1 отримав 15 вересня 2025 року, а заяву про скасування судового наказу подав до суду першої інстанції

14 жовтня 2025 року, тобто з пропуском строку на його скасування, встановленого частиною першою статті 170 ЦПК України.

Суди першої інстанції, з яким погодився суд апеляційний суд, установивши факт пропуску процесуального строку ОСОБА_1 та те, що у своєму клопотанні про поновлення строку для подання заяви про скасування судового наказу заявник взагалі не зазначив причин пропуску цього строку, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин пропуску строку для подачі заяви про скасування судового наказу, дійшов обґрунтованого висновку про повернення заяви про скасування судового наказу з підстав, передбачених частиною другою статті 171 ЦПК України.

Ураховуючи викладене, оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягають окремому розгляду клопотання заявника про продовження терміну

на написання відзиву та про поновлення строку на касаційне оскарження.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 жовтня 2026 року та постанову Львівського апеляційного суду від 21 січня 2026 року в справі за заявою ОСОБА_1

про скасування судового наказу відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко