Справа № 2/714/76/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" лютого 2026 р. м. Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :
головуючого-судді Єфтемій С.М.
за участю: секретаря судових засідань Постевка Г.П.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами,-
Крім цього, 22 жовтня 2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» було укладено договір позики № 8408785 у відповідності до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 10 000 грн., на строк 360 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 1,74 % на добу. Проте, відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати відсотків не виконав, у зв`язку із чим за ним утворилася заборгованість на загальну суму 15 760 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 5 300 грн., заборгованості за процентами 6 360 грн. та заборгованості за пенею, штрафами у сумі 4100 грн.
У відповідності до договору факторингу №17072025 від 17 липня 2025 року укладеного між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та позивачем ТОВ ФК «ЄАПБ», до останнього перейшло права вимоги за вказаним кредитним договором № 8408785 укладеного із відповідачем ОСОБА_1 .
Також, відповідно до договору про надання коштів у кредит № 73845619 від 11 листопада 2024 року укладеного між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», відповідач отримав кредит у розмірі 6 000 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,175 % на добу, а також комісії за надання кредиту 15 %, яка складає 900 грн. Відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення вказаного кредиту не виконав, через що за ним утворилася заборгованість на загальну суму 19 203 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 000 грн., заборгованості за відсотками 315 грн., заборгованості за пенею 11 988 грн та заборгованості за комісією у розмірі 900 грн.
Окрім цього, від 16 листопада 2024 року відповідач ОСОБА_1 повторно уклав з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» договір про надання коштів у кредит за №8786237, за умовами якого він отримав кредит у розмірі 8 500 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % на добу та зі сплати комісії у розмірі 22,21% від суми кредиту, яка складає 1887,85 грн. Оскільки відповідач свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплати відсотків не виконав, то ним утворилася заборгованість на загальну суму 14 662,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 8 500 грн., заборгованості за відсотками 24,65 грн., заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом розмірі 4250 грн. та заборгованості за комісією у сумі 1887,85 грн.
27 березня 2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27/03/25 у відповідності до умов якого, до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло права вимоги за вказаними кредитними договорами № 73845619 від 11 листопада 2024 року та №8786237 від 16 листопада 2024 року укладених із відповідачем ОСОБА_1 .
Отже, оскільки, ОСОБА_1 на порушення умов вищевказаних договорів, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманих кредитів та сплатити відсотків не виконує, за ним утворилася заборгованість на загальну суму 60 625,50 грн., а відтак, позивач як правонаступник первісних кредиторів, просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також витрати по сплаті судового збору.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 10 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Копію ухвали та позовної заяви з додатками було надіслано відповідачу.
Станом на 02 лютого 2026 року відповідачем відзив на позов суду не подано.
За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.5 ст.279 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Даний договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора W0140. У вказаному договорі також зазначені анкетні та паспортні дані позичальника ОСОБА_1 , його РНОКПП, номер мобільного телефону, електронна адреса, номер банківської картки НОМЕР_1 xx-xxxx-5016, на який банком було перераховані кредитні кошти, що у свою чергу підтверджує факт укладення відповідачем з ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП» кредитного договору в електронній формі (а.с. 10-185).
Окрім цього, 22 жовтня 2024 року ОСОБА_1 уклав з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» Договір про надання споживчого кредиту № 8408785, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 10 000 грн., строком на 360 днів. Відповідно до п.1.5.1 Договору, стандартна процента ставка становить 1,00 %. Крім цього, знижена процента ставка 0,65 % в день, застосовується, якщо споживач до 21.11.2024 року або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту (п.1.5.2 Договору ) (а.с.29).
Кредитний договір підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора С2545. У вказаному договорі також зазначені анкетні та паспортні дані позичальника ОСОБА_1 , його РНОКПП, номер мобільного телефону, електронна адреса, номер банківської картки НОМЕР_2 , на який банком було перераховані кредитні кошти, що у свою чергу підтверджує факт укладення відповідачем з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитного договору в електронній формі. (а.с. 28-38).
Також, факт надання ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» кредитних коштів також підтверджується довідкою ТОВ «ПЕЙТЕК» №20250722-1.1 від 22.07.2025 року, згідно якої вбачається, що 22.10.2024 року о 18 год. 05 хв. на картковий рахунок НОМЕР_2 було зараховано грошові кошти у розмірі 10 000 грн. (а.с. 42).
За договором факторингу № 17072025 від 17 липня року укладеного між ТОВ «АВАНС КРЕДИТ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 8408785 від 22 жовтня 2024 року (а.с. 43-45).
Відповідно до реєстру боржників №1 від 17.07.2025 року вбачається, що за ОСОБА_1 рахується заборгованість на загальну суму 15 760 грн., яка складається із заборгованості за основною сумою боргу у сумі 5 300 грн., заборгованості за процентами 6 360 грн. та заборгованості за пенею, штрафами у сумі 4 100 грн. (а.с. 48).
Також судом встановлено, що 11 листопада 2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів у кредит № 73845619 у відповідності до умов якого відповідачу було надано кредит у сумі 6 000 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,175 % на добу, а також комісії за надання кредиту 15 %, яка складає 900 грн.. (а.с. 57-63).
Окрім цього, 16 листопада 2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» також було укладено договір про надання коштів у кредит за №8786237, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 500 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % на добу та зі сплати комісії у розмірі 22,21% від суми кредиту, яка складає 1887,85 грн.
Даний договір кредиту підписаний електронним підписом позичальника, шляхом використання одноразового ідентифікатора 145656. У вказаному договорі також зазначені анкетні та паспортні дані позичальника ОСОБА_1 , його РНОКПП, номер мобільного телефону, електронна адреса, номер банківської картки НОМЕР_2 , на який банком було перераховані кредитні кошти, що у свою чергу підтверджує факт укладення відповідачем з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» кредитного договору в електронній формі (а.с. 83-90).
За договором факторингу № 27/03/25 від 27 березня 2025 року укладеного між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач набув право грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 , а саме:
-за договором про надання коштів у кредит № 73845619 від 11 листопада року 2024 на загальну суму 19 203 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 6 000 грн., заборгованості за відсотками 315 грн., заборгованості за пенею 11 988 грн. та заборгованості за комісією у розмірі 900 грн., про що свідчить реєстр боржників №2 від 27.03.2025 року;
-за договором про надання коштів у кредит № 8786237 від 16 листопада 2024 року на загальну суму 14 662,50 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 8 500 грн., заборгованості за відсотками 24,65 грн., заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4250 грн. та заборгованості за комісією у сумі 1887,85 грн., що підтверджується реєстром боржників №1 від 27.03.2025 року до вказаного договору факторингу.
Станом на день подання позову відповідач взяті на себе зобов`язання по вищевказаним кредитним договорам не виконав, у зв`язку з чим за ним рахується заборгованість на загальну суму 60 625 грн. 50 коп., яку позивач як правонаступник первісних кредиторів просив стягнути з відповідача.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).
За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Із положень ч. 1 ст. 634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якого договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч.12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію).
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.
Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.
Як вбачається з матеріалів справи відповідач з метою отримання кредитних коштів пройшов реєстрацію на сайті первісних кредиторів, шляхом заповнення відповідної заявки на отримання позики із зазначенням номеру банківської картки для перерахування коштів, що у свою чергу свідчить про його ознайомлення з усіма істотними умовами отримання позики, а договір про споживчий кредит було укладено та підписано в електронній формі, що в силу приписів ст.ст.6, 627 ЦК України, ст.ст.11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що прирівнюється до договору у письмовій формі.
Отже, суд приходить до висновку, що ТОВ «СТАР ФАЙНЕНС ГРУП», ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» уклали з відповідачем ОСОБА_1 кредитні договори в електронній формі, за яким останні надали відповідачу кредитні кошти, а останній зобов`язався повернути кошти та сплатити проценти у відповідності до умов кредитних договорів.
За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 1 ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Щодо нарахування комісії за кредитними договорами № 73845619 від 11 листопада 2024 року та №8786237 від 16 листопада 2024 року слід зазначити про наступне.
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.
Як визначено ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», нарахування комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо, включається до загальних витрат за споживчим кредитом.
На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. 1 та ч. 2 ст. Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 рок у№ 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).
Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).
Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлювлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості.
Аналізуючи умови кредитних договорів № 73845619 від 11 листопада 2024 року та №8786237 від 16 листопада 2024 року, суд приходить до висновку про правомірність дій позивача щодо нарахування заборгованості з включенням комісії, оскільки укладеним між первісними кредиторами та відповідачем кредитних договорів передбачено сплату комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіку платежів, а Правилами надання споживчих кредитів передбачено що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.
Отже, урахуванням наведених обставин з відповідача ОСОБА_1 також слід стягнути на користь позивача заборгованість за комісією на загальну суму 2 787,85 грн. (у відповідності до договору № 73845619 від 11 листопада 2024 року сума комісії складає 900 грн., а згідно договору №8786237 від 16 листопада 2024 року 1887,85 грн.)
Щодо стягнення заборгованості за процентами за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4250 грн. за договором про надання коштів у кредит № 8786237 від 16 листопада 2024 року, слід зазначити про наступне.
Відтак, як вже було зазначено вище, 16 листопада 2024 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» також було укладено договір про надання коштів у кредит за №8786237, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 8 500 грн., строком на 30 днів зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % на добу та процентів за понадстрокове користування кредитом у розмірі 5%, а також сплати комісії у розмірі 22,21% від суми кредиту, яка складає 1887,85 грн. (п.2.2 Договору).
Водночас, як вбачається з розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором первісним кредитором, а саме ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», окрім процентів за користування кредитом також було нараховано проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4250 грн., (а.с. 95), які позивач як правонаступник останнього просить стягнути із ОСОБА_1 , тобто відповідача.
Отже, зазначення в договорі про надання коштів у кредит за №8786237 від 16 листопада 2024 року двох різних процентних ставок створює неоднозначність і призводить до різного тлумачення та розуміння умов договору сторонами, зокрема позичальником.
Оскільки положення договору не дозволяють однозначно визначити справжній зміст умови щодо строку його дії та застосовуваної процентної ставки, слід застосовувати правило тлумачення «contra proferentem», відповідно до якого неоднозначні чи суперечливі умови тлумачаться на користь сторони, яка їх не формулювала (тобто проти кредитора як сторони, що склала текст договору).
У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2022 року у справі № 753/8945/19 (провадження №61-8829сво21) зазначено, що: «Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (not individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the dominant influence of one of the party).
Contra proferentem має на меті поставити сторону, яка припустила двозначність, в невигідне становище. Оскільки саме вона допустила таку двозначність. Сontra proferentem спрямований на охорону обґрунтованих очікувань сторони, яка не мала вибору при укладенні договору (у тому числі при виборі мови і формулювань). Сontra proferentem застосовується у тому випадку, коли очевидно, що лише одна сторона брала участь в процесі вибору відповідних формулювань чи формулюванні тих або інших умов в договорі чи навіть складала проект усього договору або навіть тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. У разі неясності умов договору тлумачення умов договору повинно здійснюватися на користь контрагента сторони, яка підготувала проект договору або запропонувала формулювання відповідної умови. Поки не доведене інше, презюмується, що такою стороною була особа, яка є професіоналом у відповідній сфері, що вимагає спеціальних знань (постанова Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі №613/1436/17).
Як зазначено вище, позивач, нараховуючи заборгованість за кредитом, виходив з іншого строку кредитування (більше 30 днів) та збільшеної процентної ставки ніж передбаченої у пункті 2.2 кредитного договору, що свідчить про істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків сторін договору, в той час коли відповідач, як споживач банківських послуг, є слабшою стороною цих правовідносин.
Враховуючи наведене, суд вважає, що починаючи з 15.12.2024 року в ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», як первісного кредитодавця, відсутнє право нараховувати проценти за кредитним договором, а відтак вимоу позивача в частині нарахованих процентів за понадстрокове користування кредитом у розмірі 4250 грн., слід залишити без задоволення
Щодо стягнення неустойки за кредитними договорами № 8408785 від 22 жовтня 2024 року та № 73845619 від 11 листопада 2024 року, слід зазначити про наступне.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
За змістом вказаних статей нарахування інфляційних втрат на суму боргу і 3% річних або інший розмір процентів входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання. Вони є способом захисту майнового права й інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника, який користується утримуваними грошовими коштами, що належить сплатити кредиторові.
Відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
А отже, встановлено, що неустойка (штраф, пеня) сплата яких передбачена договором, нараховані позивачем під час дії в Україні воєнного стану.
Таким чином, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача суми штрафних санкцій за договорами № 8408785 від 22 жовтня 2024 року та № 73845619 від 11 листопада 2024 року у розмірі 4100 грн. та 11 988 грн., тобто на загальну суму 16 088 грн., суперечать вимогам закону та задоволенню не підлягають.
Зважаючи на те, що відповідачем не оспорюється факт отримання кредитних коштів від первісних кредиторів та з урахуванням того, що на день розгляду справи не надано доказів про виконання свого обов`язку в частині погашення заборгованості по спірним кредитним договорам, суд приходить до висновку про часткове задоволення вимог позивача, та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за кредитними договорами на загальну суму 40 287,50 грн., а саме за:
- договором № 8408785 від 22 жовтня 2024 року укладеним з ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», на загальну суму 11 660 грн, з яких 5300 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 6360,5 грн. заборгованість за відсотками;
- договором № 73845619 від 11 листопада 2024 року укладений з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», на загальну суму 7215 грн., з яких 6000 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу, 315 грн. сума заборгованості за процентами за користування кредитом та 900 грн. заборгованість за комісією;
Відповідно до ч. ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідачки слід стягнути на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2012,10 грн. (66,45%*3028 грн).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 207, 512-516, 526, 536, 549, 611, 625, 634, 1050, 1054, 1055 ЦК України, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 274-280 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити частково.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено «09» лютого 2026 року.

Суддя: