Р І Ш Е Н Н Я№ 128/2977/25

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2026 р. м.Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі головуючої судді Медяної Ю.В., присяжних Бондар І.В., Гандзій О.В.,

за участі секретаря судового засідання Кравчук Ю.Ю.,

заявника ОСОБА_1 та її представника адвоката Міщенко А.Г.,

заінтересованих осіб ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Вінницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення особи померлою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького районного суду Вінницької області з даною заявою, в якій просить суд оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України з 19.01.2023.

Заява мотивована тим, що ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_4 24.02.2022 внаслідок збройної агресії російської федерації проти України в країні введено воєнний стан та розпочато мобілізацію. ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та виконував бойові завдання. 19.01.2023 в районі м. Бахмут, Донецької області по позиції, де перебував ОСОБА_4 , силами противника нанесено ракетний удар. 24.01.2023 родина ОСОБА_4 отримала сповіщення про те, що останній 19.01.2019 зник безвісті. За даним фактом відкрито кримінальне провадження за ст.115 КК України.

За результатами службових розслідувань визнано ОСОБА_4 таким, що зник безвісти 19.01.2023 за особливих обставин, і 04.07.2023 він набув статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин.

З огляду на викладене, наявні обставини, які загрожували смертю ОСОБА_4 та підтверджують його загибель.

Оголошення ОСОБА_4 померлим необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть, одноразової грошової допомоги по факту смерті військовослужбовця та оформлення спадщини.

Іншим чином встановити факт смерті ОСОБА_4 неможливо, що стало підствою для звернення язаявника до суду з даною заявою.

Розпорядженням в.о. голови Вінницького районного суду Вінницької області Оксани Бондарекно від 30.07.2025 №18 справу передано до Вінницького міського суду Вінницької області. (а.с.70)

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області справу прийнято до провадження судді Медяної Ю.В. та призначено судове засідання. (а.с.94)

Представник заінтересованої особи Міністерства оборони України подав пояснення у справі, в яких просив відмовити в задоволенні заяви, оскільки бойові дії в с. Ягідне, Бахмутської міської територіальної громади Донецької області тривали з 24.02.2022 по 27.02.2023, а з 28.03.2023 вказаний населений пункт перебуває під тимчасовою окупацією. Таким чином, бойові дії на даній території ще не завершені, а тому шестимісячний строк, встановлений ч.2 ст.46 ЦК України, ще не розпочався. (а.с.119-123)

Заявник ОСОБА_1 та її представник адвокат Міщенко А.Г. в судовому засіданні заяву про оголошення особи померлою підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у ній.

Заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в судовому засіданні просили заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи Стрижавської селищної ради Форостяна О.М. в судове засідання не з`явилася, проте подала заяву про розгляд справи у її відсутність. При розгляді заяви по суті поклалася на розсуд суду. (а.с.166)

Представники заінтересованих осіб Міністерства оборони України, військової частини НОМЕР_1 в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно та належним, про причини неявки суду не повідомили.

Представники заінтересованої особи Вінницького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про розгляд справи у його відсутність. При вирішенні питання про оголошення особи померлою покладається на розсуд суду. (а.с.193)

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні надав наступні показання. Повідомив, що він та ОСОБА_4 разом служили у військовій частині НОМЕР_3 . 19.01.2023 він бачив, як у будинок, в підвалі якого перебував ОСОБА_4 та інші військовослужбовці поцілила авіаційна бомба, унаслідок чого він був зруйнований. Свідок в момент прильоту перебував на відстані близько 300 метрів від даного будинку і зазначив, що після того з підвалу будинку ніхто з бійців не вийшов.

Допитаний в якості свідка заінтересована особа ОСОБА_3 в судовому засіданні надав наступні покази. Повідомив, що він є батьком ОСОБА_4 24.01.2023 він отримав сповіщення про те, що ОСОБА_4 зник безвісти. Відтоді він багато разів звертався до органів внутрішніх справ, прокуратури, СБУ, інших органів та осіб, як письмово так і через телефонний зв`язок щоб дізнатися де його син. Також він спілкувався з побратимами сина, які розповідали, що в будинок, в підвалі якого перебував ОСОБА_4 , влучила бомба внаслідок чого будинок було зруйновано та виникла пожежа, а з підвалу ніхто не вибрався.

В суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи немає, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.

Заслухавши пояснення учасників справи, покаання свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого повторно 24.02.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є: ОСОБА_3 , ОСОБА_2 (а.с.54)

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 , виданого 27.09.2016 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, 27.09.2016 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб. Прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_7 . (а.с.56)

Відповідно до копії витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №173 від 22.06.2022 старший солдат ОСОБА_4 прибув та приступив до виконання службових обов`язків до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_2 », які безпосередньо залучаються та беруть безпосередню участь в операції об`єднаних сил для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях з метою виконання службових та бойових завдань. (а.с.8)

З копії витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) №62 від 20.01.2023 вбачається, ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 19:00 год. внаслідок авіаційного бомбового удару та артилерійського обстрілу району зосоередження військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , що було розташоване в підвалі триповерхового будинку, будинок повністю зруйновано та знищено полум`ям. Проведені пошукові міроприємства на час складання доповіді результатів не дали. Внаслідок події зникли безвісти 17 військовослужбовців, серед яких ОСОБА_4 . За вказаним фактом призначено службове розслідування. (а.с.10)

Відповідно до акту службового розслідування за фактом зникнення безвісти 19 військовослужбовців внаслідок авіаційного удару по с. Ягідне Донецької області 19.01.2023 від 14.02.2023, згідно з бойовим накаом командира в/ч НОМЕР_1 з кінця 2022 року особовий склад військової частини проводив оборонні дії в районі АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 19:00 год. внаслідок авіаційного бомбового удару та артилерійського обстрілу району зосередження в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , що було розташоване в підвалі триповерхового будинку, будинок повністю зруйновано та знищено полум`ям, а саме: ліве крило будинку, в т.ч. ліва частина підвального приміщення. Відразу після авіаудару по будинку розпочався артилерійський обстріл з РСЗВ та ствольної артилерії. Було віддано наказ негайно розпочати пошуково-рятувальні заходи, в результаті яких було евакуйовано 12 військовослужбовців, які знаходились в правому крилі підвального приміщення даного будинку. Більшість військовослужбовців мали поранення різного ступеня тяжкості та були евакуйовані медичною службою до стабілізаційного пункту. Біля 05:00 год. 20.01.2023 було здійснено спробу розбору завалів будинку та організовано пошук поранених та загиблих, як в пошкодженому будинку так і в будинках на сусідніх вулицях. Через вибухи боєкомплекту, що знаходився в лівому крилі підвального приміщення та високої температури уламків внаслідок тривалої пожежі, великих розмірів пошкоджених плит перекриття, приступити до розбору завалів та розібрати їх вручну без спеціалізованої техніки не вийшло. Не знайшовши варіантів доступу до зруйнованого лівого крила підвального приміщення, де знаходились військовослужбовці підрозділу, було організовано евакуацію техніки. Вранці 20.01.2023 було організовано додаткову рятувально-пошукову групу і направлено її до місця події, але внаслідок важкої бойової обстановки, постійних обстрілів, розібрати завали не вийшло, спроби продовжити рятувальні роботи 20-21 січня 2023 року також були безрезультатними через прицільні обстріли ворогом.

У п. 5.2 даного акту зазначено, вважати ОСОБА_4 таким, що зник безвісти 19.01.2023 в с. Ягідне Донецької області за особливих обставин під час виконання бойових завдань при здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації. (а.с.10 на звороті-13) Аналогічні відомості містяться в п.2 витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) №72 від 14.02.2023. (а.с.13 на звороті-14 на звороті)

24.01.2023 ІНФОРМАЦІЯ_4 направив ОСОБА_1 сповіщення сім`ї №30 про те, що ОСОБА_4 зник безвісти після авіаційного та артилерійського обстрілу району зосередження в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 (а.с.57)

Згідно з копії витягу з наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №29 від 29.01.2023 ОСОБА_4 зараховано у розпорядження командира в/ч НОМЕР_1 . Наказано вважати його таким, що в умовах воєнного стану відсутній більше 10 днів до повернення у військову частину (в разі служби) або до дня набрання чинності рішенням суду про визнання його безвісно відсутнім чи оголошення померлим. (а.с.9)

Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань (ЄРДР) №0000049 від 25.01.2023, 24.01.2023 до ВП №3 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій обл. з письмовою заявою звернулась ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що відповідно до листа-сповіщення №30 від 24.01.2023 її чоловік ОСОБА_4 , який є військовослужбовцем в/ч НОМЕР_6 , зник безвісти в с. Ягідне, Бахмутського району Донецької області. (а.с.16)

З відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 №1931/1 вбачається, що в матеріалах службового розслідування, проведеного у в/ч НОМЕР_1 від 14.02.2023 №72 за фактом зникнення безвісти 19 військовослужбовців внаслідок авіаційного удару по АДРЕСА_1 19.01.2023 серед зниклих безвісті рахується і ОСОБА_4 . Військовослужбовці, які знаходились в будівлі, ймовірно загинули, але в зв`язку з тим, що провести евакуацію та розшукові дії не було можливим внаслідок сильної руйнації будівлі та обстановки, яка склалася на даній ділянці фронту, особовий склад рахується як зниклий безвісти. (а.с.19)

Згідно з відповіддю Департаменту контррозвідки СБУ №17/В-48 від 02.03.2023, ОСОБА_4 рахується в в/ч НОМЕР_1 як безвісти зниклий. Так, 19.01.2023 силами противника був нанесений ракетний удар по командно-спостережному пункту підрозділу, в результаті чого особовий склад, який перебував у підвальних приміщеннях, загинув. Провести евакуацію тіл військовослужбовців не вдалося через високу інтенсивність обстрілів та ведення ворогом наступальних дій. (а.с.22)

Відповідно до відповіді Уповноваженого з питань осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №43248/30-2025 від 05.07.2025, за інформацією ДП «Український національний центр розбудови миру», станом на 05.07.2025 підтвердження про перебування в полоні ОСОБА_4 від держави-агресор через Центральне агентство з розшуку Міжнародного комітету Червоного Хреста відсутнє. (а.с.23) Інформація про відсутність відомостей щодо перебування ОСОБА_4 в полоні також міститься у виписці ДП «Український національний центр з розбудови миру» №06-04/5929 від 30.01.2026 (а.с.207)

Згідно з довідкою про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України №45/2168 від 07.10.2023, безвісти зниклий старший солдат ОСОБА_4 дійсно брав безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в районі с. Ягідне Донецької області. (а.с.25)

Відповідно з витягом з Єдиного реєстру осіб, зниклих безвісти за особливих обставин №87 від 30.01.2026, ОСОБА_4 з 04.07.2023 перебуває в статусі особи, зниклої безвісти за особливих обставин у зв`язку зі зникненням на території бойових дій (під час воєнних дій). (а.с.209)

Відповідно до частини1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із частиною 1 статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно із частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Оголошення фізичної особи померлою це судове визнання померлою фізичної особи, щодо якої за місцем її постійного проживання немає будь-яких відомостей про місце перебування протягом встановленого законом строку.

У правовому контексті оголошення фізичної особи померлою є припущенням її смерті (praesumptio mortis), що має наслідком припинення правосуб`єктності. Суд під час оголошення фізичної особи померлою достеменно не може встановити факт її смерті, а лише припускає це на підставі непрямих доказів або у зв`язку із тривалою безвісною відсутністю.

Оголошення фізичної особи померлою є юридичною фікцією, техніко-правовим прийомом, за якого суд визнає дійсними юридичні факти і обставини, які не підтверджуються неспростовними доказами через брак останніх або їх недостатність.

Законодавець розрізняє дві підстави оголошення судом фізичної особи померлою: загальну та спеціальну.

Відповідно до частини першої статті 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

За змістом частини другої статті 46 ЦК України фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців.

У частині першій статті 46 ЦК України міститься загальна норма: «фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років» та дві спеціальні: «якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, протягом шести місяців» та «за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру».

У частині другій статті 46 ЦК України законодавець навів дві спеціальні норми: «фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій» (речення перше) та «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» (речення друге).

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України (другий сенат) від 18 червня 2020 року № 5-р(ІІ)/2020 принцип верховенства права (правовладдя) вимагає суддівської дії у ситуаціях, коли співіснують суперечливі норми одного ієрархічного рівня. У таких ситуаціях до судів різних видів юрисдикції висунуто вимогу застосовувати класичні для юридичної практики формули (принципи): «закон пізніший має перевагу над давнішим» (lex posterior derogat priori); «закон спеціальний має перевагу над загальним» (lex specialis derogat generali); «закон загальний пізніший не має переваги над спеціальним давнішим» (lex posterior generalis non derogat priori speciali). Якщо суд не застосовує цих формул (принципів) за обставин, що вимагають від нього їх застосування, то принцип верховенства права (правовладдя) втрачає свою дієвість.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 лютого 2023 року у справі № 910/18214/19 також звертала увагу на співвідношення між загальною та спеціальною нормою. Так, спеціальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у певних випадках, визначених такою нормою права, а загальна норма встановлює правила, які підлягають застосуванню у всіх випадках, крім тих, на які поширюється гіпотеза спеціальної норми. Тому загальна та спеціальна норми не суперечать одна одній, а встановлюють системне законодавче регулювання.

Законодавець запроваджує спеціальну цивільно-правову норму з метою конкретизації, деталізації та диференціації правового регулювання цивільних відносин в межах їх загального роду. Спеціальна норма походить від загальної і тісно з нею пов`язана.

Відповідно у ситуації, коли внаслідок збройної агресії рф проти України фізична особа пропала безвісти, суд має право оголосити цю фізичну особу померлою відповідно до частини другої статті 46 ЦК України саме на підставі цих приписів (за умови доведеності зазначених обставин), використовуючи ці норми як спеціальні.

Суд враховує, що приписи частини другої статті 46 ЦК України пов`язують оголошення фізичної особи померлою у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, а не у зв`язку з воєнним станом як таким.

Воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України від 12 травня 2015 року № 389-VIII «Про правовий режим воєнного стану»).

За змістом статті 1 Закону України від 06 грудня 1991 року № 1932-XII «Про оборону України» (станом на час виникнення правовідносин у цій справі):

- воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

- бойові дії форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння);

- воєнні дії організоване застосування сил оборони та сил безпеки для виконання завдань з оборони України;

- район воєнних (бойових) дій визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Відповідно бойові дії є однією із форм воєнних дій. Ці категорії співвідносять як ціле (воєнні дії) та частина (бойові дії). Тому воєнні дії, які законодавець згадує у частині другій статті 46 ЦК України, не обмежуються лише бойовими діями.

Законодавець у 2018 році вніс зміни до частини другої статті 46 ЦК України, доповнивши частини другу і третю статті 46 після слів «воєнними діями» словами «збройним конфліктом».

Із пояснювальної записки до проєкту Закону про правовий статус осіб, зниклих безвісти: «Беручи до уваги триваючий збройний конфлікт на території України та його наслідки як для населення в цілому, так і для окремих осіб, найбільш доцільним є прийняття окремого закону, який визначатиме правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечуватиме правове регулювання відносин, пов`язаних з обліком цих осіб та їх розшуком, з метою максимального подолання руйнівних наслідків конфлікту».

Збройний конфлікт це збройне зіткнення між державами (міжнародний збройний конфлікт, збройний конфлікт на державному кордоні) або між ворогуючими сторонами в межах території однієї держави, як правило, за підтримки ззовні (внутрішній збройний конфлікт) (пункт 7 частини першої статті 1 Закону України від 21 червня 2018 року № 2469-VIII «Про національну безпеку України»).

Потрібно наголосити на тому, що законодавець розмежовує категорії «воєнні дії», «збройний конфлікт» і «воєнний стан». Частина друга статті 46 ЦК України послуговується категоріями «воєнні дії» і «збройний конфлікт», а не «воєнний стан». Тому немає підстав пов`язувати початок перебігу строків, зазначених у частині другій статті 46 ЦК України, із введенням, припиненням або скасуванням воєнного стану в Україні.

Суд для з`ясування змісту припису речення другого частини другої статті 46 ЦК України «з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців» використовує телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норми права.

Телеологічний (цільовий) спосіб тлумачення норм права зосереджується на цілі та призначенні законодавчого припису, враховуючи права й законні інтереси суб`єктів і суспільні інтереси.

Мета досліджуваної правової норми полягає у забезпеченні балансу між правовою визначеністю та захистом прав зниклої особи. З одного боку, законодавець хоче запобігти поспішному оголошенню особи померлою, оскільки це може спричинити значні правові наслідки, як-от відкриття спадщини. З іншого потреба у відновленні правової визначеності стає особливо актуальною у випадках зникнення в умовах активних бойових дій, коли значно зростає ризик загибелі.

Правова мета встановлення спеціальних строків полягає в тому, що визначені частиною другою статті 46 ЦК України два роки від дня закінчення воєнних дій, збройного конфлікту або шість місяців потрібні для розшуку особи та вжиття заходів для її повернення із зони воєнних дій, збройного конфлікту або з інших держав і територій. Дворічний або шестимісячний строки обумовлені тим, що в багатьох випадках під час воєнних дій, збройних конфліктів загибель або зникнення осіб відбувається в умовах невизначеності, на територіях, де тривають активні бойові дії, або в тимчасово окупованих регіонах, що ускладнює вирішення питання розшуку фізичної особи. І навіть за наявності цих строків очевидність щодо зникнення безвісти або загибелі особи може залишатися невідомою. Однак саме для розв`язання таких проблем і застосовуються юридичні фікції.

Речення друге частини другої статті 46 ЦК України не конкретизує обставини, за яких суд може застосувати скорочений шестимісячний строк замість дворічного, зазначеного у реченні першому цієї частини. Водночас суд може послатися на шестимісячний строк у разі наявності істотних підстав для припущення, що фізична особа загинула внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту, і без обґрунтованих підстав очікувати, що з часом обставини зміняться або з`являться нові дані щодо місцезнаходження цієї особи.

Важливим під час розгляду цієї справи є історичний контекст виникнення приписів частини другої статті 46 ЦК України. Його аналіз дозволяє зрозуміти, які суспільні та правові умови стали підґрунтям для її впровадження, а також як зміни у законодавстві відбивають потреби суспільства в різні часові періоди.

У Цивільному кодексі Української РСР 1963 року був подібний припис: відповідно до частини другої статті 21 цього Кодексу військовослужбовець або інший громадянин, який пропав без вісті в зв`язку з воєнними діями, може бути в судовому порядку оголошений померлим не раніше, ніж після закінчення двох років з дня закінчення воєнних дій.

Подібне регулювання у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року склалося після Другої світової війни. У чинному ЦК України видозмінену до реалій незалежної України статтю 21 законодавець виклав у статті 46 без істотних змін, доповнивши її у частині другій реченням другим з наведенням спеціального правила із вказівкою на право суду (з урахуванням конкретних обставин) оголосити фізичну особу померлою до спливу дворічного строку, але не раніше спливу шести місяців.

Законодавець доповнив чинний ЦК України реченням другим частини другої статті 46 ЦК України задля врегулювання ситуацій, коли у суду є достатні істотні підстави вважати, що на основі доказів у конкретній справі фізична особа з надзвичайно великою вірогідністю є дійсно померлою (загиблою), і що впродовж двох років, зазначених у частині першій цієї статті, про особу не буде додаткових відомостей як про живу.

Частину другу статті 46 ЦК України потрібно тлумачити з урахуванням динамічного характеру суспільних відносин, які в умовах воєнних дій, збройних конфліктів зазнають швидких і непередбачуваних змін. Це вимагає оперативного реагування з боку суду для забезпечення ефективної охорони прав і законних інтересів осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси. Стислість строків вирішення такої категорії справ та ухвалення судових рішень у досліджуваній категорії справ стає особливо важливою в умовах, коли йдеться про встановлення правового статусу осіб, які зникли безвісти під час воєнних дій, збройного конфлікту, оскільки затримки в правовому реагуванні можуть призвести до погіршення ситуації для постраждалих осіб, їхніх родин і суспільства загалом.

За останні десятиріччя суспільні відносини зазнали докорінних змін, зокрема завдяки розвитку технологій, тому законодавець у чинному ЦК України передбачив скорочений шестимісячний строк, якого не було передбачено у Цивільному кодексі Української РСР 1963 року.

Тож тлумачення згаданої правової норми має сприяти швидкому відновленню стану правової визначеності та забезпеченню справедливості.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22 зауважила, що словосполучення «від дня закінчення воєнних дій», особливо у контексті широкомасштабної збройної агресії рф проти України, потрібно розуміти як визначення строку тривалістю в шість місяців, який потрібно обраховувати передусім від дня закінчення активних бойових дій на певній території України.

Визначення шести місяців як мінімально потрібного строку відображає необхідність обґрунтованого періоду для пошуку зниклої особи, враховуючи особливі обставини зникнення, зокрема під час активних бойових дій. Встановлення такого строку дозволяє зменшити ймовірність того, що особа, яка може бути ще живою, буде передчасно визнана померлою.

Швидкоплинні зміни суспільних відносин та життєвих обставин, зокрема на території активних бойових дій, впливають на можливість встановлення фактичного місця перебування зниклої особи. Тому, застосовуючи телеологічний підхід до тлумачення досліджуваної норми права, можна зробити висновок, що строк у шість місяців потрібно відраховувати від дня закінчення активних бойових дій на місці (території) ймовірної загибелі фізичної особи. Це забезпечує більш обґрунтований підхід до визначення моменту, коли зникнення фізичної особи (з надзвичайно високим ступенем вірогідності) можна вважати остаточним і невідворотним, що відповідає меті законодавчого регулювання забезпеченню справедливості та правової визначеності для всіх зацікавлених сторін у таких суспільних відносинах.

Оголошення фізичної особи померлою пов`язується з виникненням у її родичів та інших заінтересованих осіб прав і законних інтересів, як-от: право на спадкування майна, отримання соціальних виплат, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, припинення шлюбу, припинення зобов`язань, пов`язаних із такою особою, або інші матеріальні чи нематеріальні інтереси, пов`язані зі смертю цієї особи, тощо. Зазначене рішення також має важливе значення для правового статусу членів сім`ї, їх соціального забезпечення та можливості розпоряджатися майном особи, яка була оголошена померлою. Це оголошення має наслідки й для договірних зобов`язань, кредитних відносин і будь-яких інших правочинів, у яких брала участь особа, оскільки це може вплинути на вимоги кредиторів та інші правовідносини, пов`язані із зобов`язаннями.

Тому суд, зважаючи на конкретні обставини справи, повинен застосовувати норми права, які сприяють досягненню справедливого та передбачуваного результату. Правило про мінімальний шестимісячний строк дозволяє використовувати правові приписи до специфічних умов з огляду на активні бойові дії, соціальний контекст і правову невизначеність, яка виникає внаслідок збройної агресії рф.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Інше, звужувальне, тлумачення правила другого речення частини другої статті 46 ЦК України було б проявом надмірного формалізму і суперечило б завданням цивільного судочинства.

Отже, телеологічне тлумачення норми права дозволяє врахувати специфіку випадків зникнення фізичних осіб під час активних бойових дій і акцентувати увагу на суспільній потребі у встановленні справедливості та визначеності щодо статусу зниклої особи, але лише після спливу розумного строку для її пошуку.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11 грудня 2024 року у справі № 755/11021/22, наголошує, що законодавець, формуючи припис речення другого частини другої статті 46 ЦК України («з урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців»), після слів «шести місяців» завершив речення. Зазначене унаочнює, що правильним є таке тлумачення цього припису, що здійснюватиметься без прив`язки до моменту скасування воєнного стану, припинення воєнних дій, збройного конфлікту як такого на усій території України.

Наведене тлумачення відповідає і європейським стандартам. Так, відповідно до Рекомендації CM/Rec(2009)12 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо принципів, які стосуються осіб, зниклих безвісти, та презумпції смерті (прийнята Комітетом Міністрів Ради Європи 09 грудня 2009 року на 1073-му засіданні заступників міністрів), якщо обставини зникнення безвісти особи є такими, що дають підстави для висновку про ймовірність її загибелі, то для подання запиту бажано, щоб час, що минув з моменту зникнення або з моменту отримання останньої звістки про те, що особа жива, становив не більше одного року (пункт 2 принципу четвертого).

Суд звертає увагу, що стаття 48 ЦК України регулює правові наслідки появи фізичної особи, яка була оголошена померлою. Ця стаття передбачає механізм скасування судом рішення про оголошення фізичної особи померлою у разі, якщо вона з`являється або стає відомою інформація про її місцезнаходження. Завдяки цьому механізму законодавець також прагне забезпечити справедливість, враховуючи потребу в захисті прав людини та її законних інтересів. Стаття 48 ЦК України формує справедливий та розумний баланс між інтересами держави, суспільства та окремих осіб, у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, що є ключовим для функціонування правової системи.

. Велика Палата Верховного Суду виснує, що шість місяців, які визначені в реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, мають відраховуватися від дня закінчення активних бойових дій на місці (на території) ймовірної загибелі фізичної особи, що дозволятиме надати правову охорону людям, які постраждали від війни та у яких у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи виникають певні цивільні права та правомірні інтереси, і забезпечуватиме правову справедливість.

Конкретні воєнні дії мають територіальну і часову характеристики. Джерелом офіційної інформації про ці характеристики є Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затверджений наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 (далі Наказ № 309).

У цьому Наказі № 309 зазначені (1) території, на яких ведуться (велися) бойові дії, зокрема: (а) території можливих бойових дій; (б) території активних бойових дій; (в) території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси; (2) тимчасово окуповані рф території України. До того ж цей Наказ містить інформацію про дату початку та завершення бойових дій на відповідній території.

Отже, суди можуть використовувати дані, зокрема з Наказу № 309, для визначення часових характеристик ведення воєнних дій на конкретній території України.

Обрахування шестимісячного строку, зазначеного у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України, від дня припинення або скасування воєнного стану в Україні загалом або закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій її території суперечило б принципу правовладдя (верховенства права) та його складовій правовій визначеності.

Україна є соціальною, правовою державою (стаття 1); людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю (частина перша статті 3 Конституції України).

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (стаття 8 Конституції України). Цей принцип є однією з основних засад цивільного судочинства (пункт 1 частини третьої статті 2 ЦПК України). Суд під час розгляду справи керується принципом верховенства права (частина перша статті 129 Конституції України, частина перша статті 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (частина перша статті 263 ЦПК України).

Одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності. Він вимагає чіткості, зрозумілості й однозначності правових норм, зокрема їх передбачуваності (прогнозованості) та стабільності.

У Доповіді «Верховенство права», схваленій Європейською комісією «За демократію через право» на 86-му пленарному засіданні (Венеція, 25 26 березня 2011 року) (CDL-AD(2011)003rev), зазначено, що держава зобов`язана дотримуватись законів, які запровадила, і застосовувати їх у передбачуваний спосіб та з логічною послідовністю; передбачуваність означає, що закон має бути … проголошений наперед до його застосування, та має бути передбачуваним щодо його наслідків: він має бути сформульований з достатньою мірою чіткості, аби особа мала можливість скерувати свою поведінку (пункт 44); юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були чіткими і точними та спрямованими на забезпечення того, щоб ситуації та правовідносини залишалися передбачуваними (пункт 46); юридична визначеність також означає, що держава загалом повинна дотримуватись узятих на себе певних зобов`язань, виконувати покладені на неї певні функції чи виголошені нею перед людьми певні обіцянки (поняття «законні очікування») (пункт 48).

За висновками Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі правила поведінки, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року(C. G. and Others v. Bulgaria, заява № 1365/07, параграф 39), «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року (Oleksandr Volkov v. Ukraine, заява № 21722/11, параграф 170)).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі, тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І роль розгляду справ у судах полягає саме в тому, щоб позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року (Cantoni v. France, заява № 17862/91, параграфи 31 32), «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року (Vyerentsov v. Ukraine, заява № 20372/11, параграф 65)).

Згідно з принципом правової визначеності відрахування шестимісячного строку від дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту на усій території України не забезпечувало б достатньої передбачуваності та сталості правових відносин. В умовах триваючої збройної агресії рф проти України, що супроводжується численними випадками зникнень осіб та постійною нестабільністю, передбачити момент закінчення такої агресії неможливо. На час прийняття цієї постанови російсько-українська війна все ще триває, що посилює правову невизначеність і може ускладнювати ефективне застосування закону та забезпечення захисту прав осіб, які постраждали внаслідок воєнних дій, збройного конфлікту та у яких, у зв`язку з вірогідною смертю зниклої фізичної особи, виникають певні цивільні права та правомірні інтереси.

Як зазначено в Рішенні Конституційного Суду України від 02 листопада 2014 року № 15-рп/2004, одним із проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори, зокрема норми моралі, традиції, звичаї тощо, які легітимовані суспільством і зумовлені історично досягнутим його культурним рівнем. Справедливість є однією з основних засад права та є вирішальною у визначенні права як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Під час визначення моменту для початку відліку шестимісячного строку, встановленого реченням другим частини другої статті 46 ЦК України, суд повинен враховувати соціальний контекст та засаду справедливості. Оскільки в умовах російської агресії, яка триває на території України, ситуація в країні залишається недостатньо стабільною, будь-які правові рішення повинні бути чутливими до складних життєвих обставин, у яких опинилися люди.

Відрахування шестимісячного строку з дня припинення або скасування воєнного стану чи закінчення воєнних дій, збройного конфлікту було б непропорційним обмеженням прав та інтересів значної кількості цивільних осіб, членів сімей Захисників і Захисниць України.

У частині другій статті 46 ЦК України йдеться про воєнні дії, збройний конфлікт, а не про воєнний стан. Не можна тлумачити цей припис як такий, що його можливо застосувати стосовно оголошення особи померлою винятково після скасування воєнного стану на усій території України.

Також не можна відраховувати шестимісячний строк, передбачений частиною другою статті 46 ЦК України, від дати ймовірної загибелі фізичної особи на території ведення активних бойових дій, оскільки внаслідок триваючих активних бойових дій ситуація на певній території може бути невизначеною та непередбачуваною. Зокрема, зв`язок із особою може перерватися з різних причин, особа може бути змушена змінити місце постійного проживання, перебування або потрапити в полон, що ускладнює встановлення обставин її зникнення. В умовах воєнних дій, збройного конфлікту часто бракує достовірної інформації, що унеможливлює навіть гіпотетичне визначення дати ймовірної загибелі, а відтак і об`єктивне обчислення строків для оголошення особи померлою.

Шестимісячний строк, який у цьому випадку обраховується з дня закінчення активних бойових дій, виконує функцію своєрідного запобіжника, спрямованого на захист прав та інтересів фізичної особи, яка може перебувати в невідомому місці або тимчасово не мати змоги вийти на зв`язок з різних причин, пов`язаних з обставинами воєнних дій, збройного конфлікту. Така правова гарантія запобігає передчасному оголошенню особи померлою, враховуючи, що в умовах війни можуть бути численні фактори, які заважають встановленню фактичного місця перебування людини. Цей строк забезпечує можливість з`ясування додаткових обставин або отримання нової інформації про зниклу особу, що сприяє уникненню помилкових судових рішень, які могли б призвести до негативних правових наслідків для самої особи, її родичів і суспільства загалом.

З урахуванням конкретних обставин справи суд може розпочати відлік шестимісячного строку для оголошення особи померлою від дня настання події, яка спричинила загибель фізичної особи, у разі якщо ця подія відбулася за межами території ведення активних бойових дій, проте є наслідком воєнних дій.

У такому випадку у разі подій (наприклад, авіаударів, ракетних обстрілів, терактів, підривів на мінах, загибелі під час евакуації чи гуманітарної місії) на територіях, які формально не є зоною активних бойових дій, але мають прямий зв`язок з воєнними діями, збройним конфліктом, суд має право розпочати відлік шестимісячного строку з моменту такої події. Якщо докази, як-от: відеоматеріали, документи або показання свідків тощо, дозволяють з високим ступенем вірогідності припустити ймовірну загибель особи, зволікання у визнанні фізичної особи померлою стає невиправданим і не відповідає принципу правової визначеності.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 близько 19:00 год. внаслідок авіаційного бомбового удару та артилерійського обстрілу району зосередження в/ч НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 , що було розташоване в підвалі триповерхового будинку, будинок повністю зруйновано та знищено полум`ям, а саме: ліве крило будинку, в т.ч. ліва частина підвального приміщення, де перебував ОСОБА_4 .

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих рф, затвердженого Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376, бойові дії в с. Ягідне Бахмутської міської територіальної громади Донецької області розпочалися 24.02.2022 та закінчились 27.02.2023 (підпункт 2.2 пункту 2 Розділу І «Території активних бойових дій»). Починаючи з 28.02.2023 цей населений пункт є тимчасово окупованим (пункт 2 розділу ІІ «Тимчасово окуповані Російською Федерацією території України»).

Таким чином оскільки активні бойові дії у с. Ягідне, Бахмутської міської територіальної громади Донецької області припинилися 27.02.2023, тому відлік шестимісячного строку для оголошення ОСОБА_4 померлим необхідно проводити від дня настання події, яка спричинила його загибель, а саме з 19.01.2023, так як дана подія відбулася в межах території ведення активних бойових дій та є наслідком воєнних дій.

Заявниця звернулася до суду із заявою 29.07.2025, тож на момент звернення заявниці до суду з такою заявою сплинув шестимісячний строк, зазначений у реченні другому частини другої статті 46 ЦК України.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки матеріали справи містять належні, достатні та допустимі докази, які дозволяють зробити обгрунтоване припущення про загибель ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 , а тому заява про оголошення його померли підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, згідно зі ст. 46 ЦК України, керуючись ст. ст. 12, 13, 76-89, 133, 141, 259, 263-265, 294, 306, 308 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, військова частина НОМЕР_1 , Вінницький відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) про оголошення особи померлою - задовольнити.

Оголосити померлим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 під час захисту Батьківщини внаслідок збройної агресії російської федерації проти України.

Датою смерті ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 вважати ІНФОРМАЦІЯ_3 , місцем смерті - Україна, Донецька область, с. Ягідне.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи:

заявник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_9 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ;

заінтересована особа Міністерство оборони України, , місцезнаходження за адресою: м. Київ, просп. Повітряних Сил, 6;

заінтересована особа військова частина НОМЕР_1 , код ЄДРПОУ НОМЕР_10 , місцезнаходження за адресою: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа Вінницький відділ Державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькому районі Вінницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції, місцезнаходження за адресою: м. Вінниця, вул. Замостянська, 7.

Суддя

Присяжні