Справа № 444/384/12
провадження 6/216/35/26
УХВАЛА

іменем України

11 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Центрально-Міський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Цимбалістенко О.В.,

за участі секретаря судового засідання Зінченко Є.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кривий Ріг подання державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої слуби у місті Кривому Розі Криворізького району Міністерства юстиції України Кохан Дар`ї Андріївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2026 року до суду надійшло подання державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої слуби у місті Кривому Розі Криворізького району Міністерства юстиції України Кохан Дар`ї Андріївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , яке обґрунтоване тим, що на виконанні у Центрально-міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження АСВП № 34401549 з примусового виконання виконавчого листа №444/384/2012 від 01.08.2012 виданого Центрально-Міським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської Ради кошти в сумі 385779,70 грн.

02.02.2026 державним виконавцем було сформовані платіжні інструкції на рахунки боржника. Станом на 04.02.2026 на користь держави в особі Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської Ради борг становить 284281,52 грн. Таким чином, станом на 04.02.2026 ОСОБА_1 рішення суду з 03.10.2012 року в повному обсязі не виконав. Своїми діями ухиляється від зобов`язань, покладених на нього рішенням суду.

Боржник ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, на неодноразові виклики приватного виконавця не з`являється, при неодноразових виходах за місцем реєстрації боржника за адресою: АДРЕСА_1 , двері квартири на неодноразові дзвінки ніхто не відчиняв, у зв`язку з чим боржнику було залишено виклик до відділу ДВС.

Посилаючись на вказані обставини, з метою перевірки майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 , а також враховуючи необхідність проведення опису та арешту вище вказаної квартири для фактичного виконання рішення суду, державний виконавець просить суд вирішити питання про примусове входження до житла боржника: квартири за місцезнаходженням: АДРЕСА_1 , та постановити відповідну ухвалу.

Дослідивши матеріали справи та матеріали подання про примусове проникнення до житла суд зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 2 ст.439 ЦПК України суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Судом було встановлено, що на виконанні у Центрально-міському відділі державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Дніпровського управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження АСВП № 34401549 з примусового виконання виконавчого листа №444/384/2012 від 01.08.2012 виданого Центрально-Міським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави в особі Управління благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської Ради кошти в сумі 385779,70 грн.

Постановою державного виконавця від 25.09.12 відкрито виконавче провадження ВП №34401549.

У відповідності до ст. 30 Конституції України кожному гарантується недоторканість житла. Не допускається проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Положеннями частини 1, 2 ст. 311 ЦК України визначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до пунктів 4, 13, ч. 3 ст. 18 Закону «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення. Примусове проникнення на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень у зв`язку з примусовим виконанням рішення суду про виселення боржника та вселення стягувача і рішення про усунення перешкод у користуванні приміщенням (житлом) здійснюється виключно на підставі такого рішення суду; звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм ЦПК України дає підстави для висновку про законодавче збалансування прав як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

За змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи до іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій з боку боржника чи інших осіб, у яких знаходиться майно боржника.

В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про намір державного виконавця вчинити виконавчі дії з опису (фотографування) нерухомого майна та арешту майна боржника - квартири за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки відповідні процесуальні документи виконавчого провадження не були вручені останньому. Відсутні також докази перешкоджання боржником вчиненню виконавцем виконавчих дій.

Для забезпечення виконання рішення суду, виконавцем було здійснено вихід на адресу боржника зазначену у виконавчому документі, проте двері ніхто не відчинив, за адресою боржника було залишено виклик державного виконавця щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду,

Однак здійснення виходу за адресою боржника, не є належним повідомленням. Державним виконавцем за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання боржника має бути направлений письмовий виклик з вимогою з`явитися до виконавця із зазначенням часу та місця явки, а також із зобов`язанням надати пояснення з приводу невиконання вимог виконавчого документа.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що боржник отримував повідомлення про те, що буде здійснюватися входження в квартиру, чи що він перешкоджав вільному доступу державного виконавця до свого житла.

При цьому, неявка боржника без поважних причин за викликом виконавця, надає право останньому звернутися до суду і вимогами про застосування до нього (боржника) приводу (ст.18 З-ну України «Про виконавче провадженя»), однак не надає можливість проникнути до житла чи іншого володіння особи, оскільки жодним чином не свідчить про відсутність добровільної згоди особи, яка ним володіє.

Отож, суд доходить висновку, що матеріали подання не містять доказів на підтвердження того, що боржник ОСОБА_1 свідомо та умисно перешкоджає державному виконавцю у вчиненні виконавчих дій, не надаючи доступ до житлового приміщення, з метою проведення опису нерухомого майна та його арешту.

Крім цього суд звертає увагу на те, що боржником періодично сплачується заборгованість, тобто рішення суду виконується.

Відповідно дост.8Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя,до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово посилається на необхідність застосування «трискладового тесту» за ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При втручанні в право на повагу до житла мають оцінюватися такі критерії - втручання має відбуватися: 1) згідно із законом; 2) бути необхідним у демократичному суспільстві (для досягнення відповідної мети); 3) переслідувати одну із законних цілей (перелічені у пункті 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод) якщо такі дії здійснюються в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

На думку суду, вище наведене свідчить, що державним виконавцем не доведено, наявність першого та другого критерію «трискладового тесту», а саме: законність вимоги про примусове проникнення до житла та необхідність втручання у право на повагу до житла, яке належить ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні подання державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої слуби у місті Кривому Розі Криворізького району Міністерства юстиції України Кохан Дар`ї Андріївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 439 ЦПК України, ст. 30 Конституції України, ст. 321 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Центрально-Міського відділу державної виконавчої слуби у місті Кривому Розі Криворізького району Міністерства юстиції України Кохан Дар`ї Андріївни про примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів. Учасник справи, якому повну ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду складена 11 лютого 2026 року.

Суддя О.В.ЦИМБАЛІСТЕНКО