Справа № 203/9126/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

Суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра Авраменко А.М., ознайомившись із матеріали позовної заяви фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «Проспект Лівобережний», третя особа Акціонерне товариство ДТЕК «Дніпровські електромережі», про визнання дій протиправними та незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2026 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська на підставі ухвали судді Центрального районного суду м. Дніпра від 15 грудня 2025 року за підсудністю надійшли матеріали вищевказаної позовної заяви, поданої для розгляду в порядку цивільного судочинства, ознайомившись із якими, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Так, за змістом ч.1 ст.187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі лише за відсутності підставі для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

Згідно п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, про що постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_1 , останній звернувся до суду із позовною заявою для розгляду її в порядку цивільного судочинства саме в якості фізичної особи-підприємця, тобто як суб`єкт господарювання. Відповідачем за позовом вказано юридичну особу ТОВ «ЖСК «Проспект Лівобережний», тобто також суб`єкт господарювання, що надає послуги з управління будинком. Предметом спору у справі є правомірність відключення від електропостачання належного позивачу нежитлового приміщення, яке позивач здає в оренду для отримання доходу, як фізична особа-підприємець, на підставі відповідного договору оренди нежитлового приміщення від 25 травня 2020 року іншій юридичній особі ТОВ «Нова Пошта». А також відновлення електропостачання та відшкодування позивачу, як суб`єкту господарювання, упущеної вимоги, моральної шкоди. При цьому як вбачається зі змісту долучених до матеріалів позовної заяви документів, в тому числі копій платіжної інструкції, акту-звіряння, схеми електропостачання, договору про постачання електричної енергії, листів АТ ДТЕК «Дніпровські електромережі», правовідносини щодо електропостачання виникли між позивачем ФОП ОСОБА_1 та АТ ДТЕК «Дніпровські електромережі», як суб`єктами господарювання.

Положеннями ст.4 ГПК України встановлено, що право на звернення до господарського суду в установленому ГПК України порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст.45 ГПК України сторонами в судовому процесі позивачами і відповідачами можуть бути особи, зазначені в ст.4 ГПК України, зокрема, юридичні особи та фізичні особи-підприємці.

Згідно ст.20 ч.1 п.п.1, 15 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності, та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці; інші справи у спорах між юридичними особами, які здійснюють господарську діяльність, та/або фізичними особами-підприємцями.

З огляду на наведені приписи ст.20 ГПК України, а також ст.ст.4, 45 ГПК України для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності.

За змістом ч.1 ст.20 ГПК України для цілей цього Кодексу господарською діяльністю є діяльність юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Комерційною господарською діяльністю (підприємництвом) є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється юридичними особами та фізичними особами - підприємцями з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб» під господарською діяльністю розуміється діяльність у сфері суспільного виробництва, спрямована на виробництво та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом. Суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законом. Суб`єктами господарювання є: господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, підприємства, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані у встановленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Частиною 2 ст.377 ЦПК України встановлено, що порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених ст.ст.19-22 ЦПК України, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

Аналізуючи встановлені фактичні обставини спірних правовідносин в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, ґрунтуючи свій висновок на наступному.

Так, з аналізу наведених норм законодавства вбачається, що загальні суди не мають чітко визначеної предметної юрисдикції та розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин у всіх випадках, за винятком справ, розгляд яких прямо визначений за правилами іншого судочинства. Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне, а по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа), по-третє, пряма вказівка закону про вирішення спору в порядку певного судочинства.

Предметна та суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена статтею 20 ГПК України, частиною першою якої унормовано, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках.

З огляду на положення частини першої статті 20 ГПК України, а також статей 4, 45 ЦПК України для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду конкретної справи має значення суб`єктний склад саме сторін правочину та наявність спору, що виник у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності. Аналогічна правова позиція щодо розмежування господарської та цивільної юрисдикції наведена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №904/1083/18.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції. Вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими. Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25 лютого 2020 року по справі №916/385/19, від 13 лютого 2019 року по справі №910/8729/18.

Стосовно спірних правовідносин у даній позовній заяві, то судом з її матеріалів встановлено, що сторонами позову виступають виключно суб`єкти господарювання, в тому числі позивач як фізична особа-підприємець, а предметом спору у справі, окрім іншого, є відновлення електропостачання належного позивачу нежитлового приміщення, яке останній використовує у своїй підприємницькій діяльності (здає в оренду як фізична особа-підприємець), як шляхом зобов`язання відновити таке електропостачання відповідача, так і третю особу у справі, саме з якою у позивача, як фізичної особи-підприємця, укладено договір про постачання електричної енергії, а також відшкодування позивачу, як суб`єкту підприємницької діяльності, упущеної вигоди та моральної шкоди. Відтак, оскільки у спірних правовідносинах учасники позову (сторони, третя особа) виступають і позиціонують себе як суб`єкти господарювання, сам спір виник з, стосується та мотивується безпосередньо господарською/підприємницькою діяльністю позивача, як фізичної особи-підприємця, суд приходить до висновку про необхідність відмови у відкритті провадження у справі за даним позовом на підставі п.1 ч.1 ст.186 ЦПК України, оскільки такий позов належить розглядати за правилами господарського, а не цивільного судочинства.

Відповідно до ст.133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду, зокрема, в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції. З цієї підстави судовий збір повертається в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що позивачем при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 3028 гривень, однак даною ухвалою судді відмовлено у відкритті провадження у справі, що за змістом норм Закону України «Про судовий збір» зумовлює виникнення у позивача права на повернення сплаченого ним судового збору в повному обсязі, приходжу до висновку про необхідність повернення позивачу судового збору у вищевказаному розмірі.

На підставі викладеного та керуючись ст.7 Закону України «Про судовий збір», ст.2 Закону України «Про особливості регулювання діяльності юридичних осіб окремих організаційно-правових форм у перехідний період та об`єднань юридичних осіб», ст.ст.4, 20, 45 ГПК України, ст.ст.19, 133, 186, 187, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-сервісна компанія «Проспект Лівобережний», третя особа Акціонерне товариство ДТЕК «Дніпровські електромережі», про визнання дій протиправними та незаконними, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення моральної шкоди відмовити.

На виконання вимог ст.186 ч.5 ЦПК України роз`яснити позивачу, що розгляд справи за його позовом віднесено до юрисдикції господарського суду.

Повернути позивачу фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 сплачений при подачі до суду позовної заяви, у відкритті провадження у справі за якою відмовлено цією ухвалою, судовий збір в розмірі 3028 гривень, перерахований згідно платіжної інструкції (код документу №8399-4490-9403-2123) від 08 грудня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили у відповідності до ст.261 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя А.М. Авраменко