Справа №:755/3068/26
Провадження №: 2/755/4448/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"06" березня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Катющенко В.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Борківський Андрій Вікторович, про встановлення батьківства та внесення змін у актовий запис про народження, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду міста Києва 27.02.2026 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Борківський Андрій Вікторович, про встановлення батьківства та внесення змін у актовий запис про народження, яка 03.03.2026 передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Як убачається із заявлених позовних вимог, позивач просить суд:

1)встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

2)зобов`язати Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису №1955 про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного 21.11.1998 Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, зазначивши в графі відомості про батька « ОСОБА_2 », ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України».

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Так, відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що у період часу з 1997 року по 1999 рік ОСОБА_3 (матір позивача) та ОСОБА_2 проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, виконували взаємні права та обов`язки, як подружжя, піклувались один про одного, вели спільний побут та мали спільний сімейний бюджет. ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_1 (надалі - позивач). Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Оскільки батьки позивача проживали у незареєстрованому шлюбі, в актовому записі про народження позивача та його свідоцтві про народження запис про батька здійснений за вказівкою матері, при цьому ім`я та по батькові батька позивача відповідає його справжньому імені та по батькові. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 помер. За життя батька батьки позивача не задумувались над формальностями, ніхто з батьків не ставив питання про оформлення батьківства, оскільки ОСОБА_2 ніколи не заперечував факт свого батьківства і такий факт підтверджується спільним проживанням та веденням батьками позивача спільного господарства. Шлюб між батьками так і не був зареєстрований, оскільки з 2000 року вони перестали проживати разом. За життя ОСОБА_2 завжди визнавав позивача своїм сином, спілкувався з ним і після того як батьки перестали жити разом, приймав участь у вихованні позивача та його утриманні, цікавився повсякденним життям сина і його потребами. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 . У спадкодавця відсутні спадкоємці першої черги, крім позивача. Проте в січні 2026 до позивача зателефонував ОСОБА_5 , який в подальшому іменував себе як представник, в телефонній розмові повідомив позивача про існування інших спадкоємців (не назвавши їх) та відповідно наявність спору про право, надіслав позивачу смс- повідомлення з копією Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №83927405, з якого вбачається, що спадкову справу заведено ПН КМНО Борківським Андрієм Вікторовичем. 28.01.2026 позивач звернувся до ПН КМНО Борківського Андрія Вікторовича із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_2 . Оскільки позивачу не відомі особ(а)и, які звернулись із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 ,, в результаті чого заведено спадкову справу, адвокатом Кучер Ю.В. вжито заходів для отримання копії спадкової справи як доказу самостійно, проте у наданні запитуваної інформації приватним нотаріусом відмовлено.

Відповідно до статті 128 СК України, справи про визнання батьківства розглядаються в порядку позовного провадження, при цьому позов може подати як сам біологічний батько дитини, так і мати, опікун, піклувальник дитини, особа, яка утримує та виховує дитину, а також сама дитина, яка досягла 18 років.

Процедура встановлення факту батьківства регулюється статтею 130 СК України та здійснюється в порядку окремого провадження як справа про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Передумовою звернення до суду з такою заявою є смерть чоловіка - ймовірного батька, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або визнання його померлим.

Верховний Суд у постанові від 15.04.2021 у справі № 361/2653/15-ц наголосив, що звернення до суду із заявою про встановлення факту батьківства відповідно до статті 130 СК України можливе виключно у разі смерті особи, батьківство якої встановлюється, або оголошення її померлою.

Заява про встановлення факту батьківства подається тими самими особами, які мають право на звернення з позовом про визнання батьківства (за винятком самого батька дитини), та за умови, що встановлення цього факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 15.01.2025 у справі № 441/1215/24, Верховний Суд зауважив, що саме по собі зазначення у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення у якості підстави для звернення до суду в порядку окремого провадження те, що остання подається, зокрема, з метою реалізації права на спадщину, не підтверджує наявність спору про право.

З огляду на викладене убачається, що позивач звернувся до суду з позовною заявою про встановлення факту батьківства щодо особи, яка померла, передчасно, оскільки така заява має розглядатися за правилами окремого провадження, а його посилання на наявність нібито інших спадкоємців, не свідчить про наявність спору про право. При цьому, посилання позивача на висновки Верховного Суду викладені в постанові від 26.04.2022 у справі 754/11664/15 не заслуговують на увагу, оскільки позовні вимоги у вказаній справі були заявлені до спадкоємця майна померлого.

У відповідності до пункту 4 частини 3 статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Відповідно до частини 1 статті 42 ЦПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Згідно з частинами 1, 2 статті 48 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади.

За вимог статті 10-1 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», Київська міська державна адміністрація є виконавчим органом Київської міської ради є, яка паралельно виконує функції державної виконавчої влади, що є особливістю здійснення виконавчої влади в місті Києві.

Згідно частини 2 статті 11 Закону України «Про столицю України - місто-герой Київ», у районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації, а в разі утворення районних у місті Києві рад також є підзвітними і підконтрольними відповідним радам як виконавчі органи таких рад.

Натомість, органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами, є сільські, селищні, міські ради (частина 1 статті 10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»).

Таким чином, позивачу слід обґрунтувати позовні вимоги до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, як органу виконавчої влади, навівши належні обґрунтування щодо порушення, невизнання або оспорення прав та інтересів позивача за заявленими позовними вимогами про встановлення батьківства та внесення змін у актовий запис, в тому числі, які пред`явлені з метою подальшої реалізації прав позивача на спадкування.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

За таких обставин, суддя доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачу для усунення зазначених в ухвалі недоліків, які мають бути усунуті шляхом подання уточненої позовної заяви, оскільки остання не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Оболонський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Борківський Андрій Вікторович, про встановлення батьківства та внесення змін у актовий запис про народження - залишити без руху.

Надати можливість позивачу виправити недоліки в строк не більше ніж п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: