Провадження № 2/756/1072/26
оболонський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

іменем України

13 лютого 2026 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Пукала А.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фангарант Груп» про визнання умов договору непрозорими та недійсними, стягнення сум комісій за договором,

У С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із зазначеною позовною заявою, в якій просив:

- визнати умови договорів № 7 від 06.10.2022, № 0 від 22.02.2023, № 9 від 10.03.2023 непрозорими та недійсними в частині нарахування комісій;

- стягнути з ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» на користь ОСОБА_1 сплачені комісії за договорами № 7 від 06.10.2022 у сумі 7321,69 грн, № 0 від 22.02.2023 у сумі 11384,86 грн, № 9 від 10.03.2023 у сумі 4113,86 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у період з 06.10.2022 по 12.06.2024 він придбав товари та уклав із ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» через сервіс «Плати Пізніше» договори фінансування (розстрочки) № 7 від 06.10.2022, № 0 від 22.02.2023 та № 9 від 10.03.2023 для придбання товарів у розстрочку.

Позивач зазначив, що:

- за товарним чеком вартість телефону Apple iPhone 13 становила 48999 грн, однак за договором № 7 загальна вартість зобов`язань становила 56320,69 грн, тобто була збільшена на 7321,69 грн;

- за товарним чеком вартість телевізора Philips 43 становила 26378 грн, однак за договором № 0 загальна вартість зобов`язань становила 37682,86 грн, тобто була збільшена на 11384,86 грн;

- за товарним чеком вартість ігрової приставки Sony PlayStation 4 становила 9599 грн, однак за договором № 9 загальна вартість зобов`язань становила 13712,86 грн, тобто була збільшена на 4113,86 грн.

За твердженням позивача, усі зазначені договори ним сплачені в повному обсязі.

Позивач звернув увагу, що відповідач відмовив у перерахунку та поверненні коштів, посилаючись на те, що загальна сума розстрочки визначається шляхом ділення вартості товару на коефіцієнт 0,6, а отримана сума включає вартість товару та винагороду фінансової компанії.

Позивач зазначив, що хоча договори оформлені як фінансовий лізинг, за своєю суттю вони є розстрочкою на придбання товару, а застосована модель розрахунку є непрозорою, не дає можливості під час підписання договорів чітко зрозуміти фактичну переплату та призводить до істотного перевищення загальної суми зобов`язань над вартістю товару за чеками. У зв`язку з цим позивач просив визнати умови договорів у частині нарахування комісій непрозорими та недійсними і стягнути з відповідача сплачені суми комісій.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2025 року відкрито провадження у справі.

Судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (в порядку письмового провадження).

Відповідач подав до суду відзив, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з таких підстав.

Відповідач зазначив, що 06.10.2022 позивач (покупець) і ТОВ «НРП» (продавець) уклали договір № 7 у системі «ПлатиПізніше»: товар передано позивачу, оплата - за графіком. Загальна сума платежів становила 56320,69 грн і підлягала сплаті 3 рівними щомісячними платежами. Права вимоги за цим договором, за твердженням відповідача, відступлені йому на підставі договору факторингу № від 30.04.2015, який є чинним та не потребує пролонгації. 06.10.2022 о 14:37 позивач оформив на moyo.ua заявку на Apple iPhone 13 Pro Max 128Gb Sierra Blue, після чого договір укладено в електронній формі відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (ст. 12) та п. 13.4 договору.

22.02.2023 позивач і ФОП ОСОБА_2 уклали договір № 0 у системі «ПлатиПізніше»: товар передано, оплата - за графіком. Загальна сума платежів - 37682,86 грн, 9 рівних щомісячних платежів. Права вимоги, за твердженням відповідача, перейшли до нього за договором факторингу № від 01.06.2021. 22.02.2023 о 16:13 позивач оформив на stylus.ua заявку на Philips 43PUS8507/12; договір укладено електронно відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (ст. 12) та п. 13.4 договору.

10.03.2023 позивач і ФОП ОСОБА_3 уклали договір № 9 у системі «ПлатиПізніше»: товар передано, оплата - за графіком. Загальна сума платежів - 13712,86 грн, 9 рівних щомісячних платежів. Права вимоги, за твердженням відповідача, відступлені йому за договором факторингу № від 16.09.2021, який є чинним та не потребує пролонгації. 10.03.2023 о 06:44 позивач оформив на gameshop.com.ua заявку на Sony PlayStation 4 Slim 500 Gb Б/У (гарантія 6 місяців); договір укладено електронно відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» (ст. 12) та п. 13.4 договору.

На думку відповідача, вказані правочини є договорами прямого лізингу, оскільки з їх умовами постачальник передає товар, а позивач сплачує платежі рівними частинами. Кредитні кошти не надавалися, відсотки не нараховувалися, у т.ч. після переходу прав вимоги.

Відповідач зазначив, підписуючи зазначені договори, позивач, керуючись ст. 3, 627 ЦК України, добровільно погодився з усіма істотними умовами та взяв на себе відповідні зобов`язання. На думку відповідача, позивач, як дієздатна особа, був належно поінформований про розрахункову загальну суму платежів, строки дії договорів, плату за користування товаром та відповідальність за порушення умов договорів, оцінив свій майновий стан та визнав умови договорів прийнятними, про що свідчить його підпис.

Відповідач наголосив, що при укладенні договорів у системі «ПлатиПізніше» позивачу як споживачу була надана вся необхідна, доступна та достовірна інформація, зокрема щодо загальної суми платежів, строків дії договорів, плати за користування товаром та відповідальності за порушення умов.

20.10.2025 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він звернув увагу на листування між сторонами, зокрема на адресу позивача відповідачем було направлено інформаційний лист, в якому було зазначено, що «коефіцієнт 0,6 використовується для розрахунку загальної суми розстрочки згідно з умовами обраного пакету фінансування. Загальна сума розстрочки визначається шляхом ділення вартості товару на коефіцієнт 0,6. Отримана сума включає вартість товару та винагороду фінансової компанії».

Також позивач зазначив, що загальна сума зобов`язань за договором істотно перевищує фактичну вартість товару, а модель розрахунку є непрозорою, не відповідає принципу чесного інформування споживача та не дозволяє в момент підписання договору чітко зрозуміти фактичну переплату. Винагорода компанії (фактично - приховані відсотки) нараховується в розмірі, який суттєво перевищує допустимий рівень для військовослужбовців, визначений законодавством.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що 06.10.2022 між ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше № 7 на придбання товару в розстрочку - телефону Apple iPhone 13.

Відповідно до п. 8.1 договору клієнт отримує товари (послуги) у постачальника на умовах цього договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання цього договору всі існуючі і майбутні права позичальника за цим договором відступають на користь Процесинг-центра.

Згідно з п. 2 договору розрахункова загальна сума платежів становить - 56 320,69 грн, у тому числі платіж при укладенні договору - 14 080,17 грн.

Відповідно до товарного чеку, виданого магазином, вартість придбаного товару складає 48 999 грн. Суд встановив, що різниця між вартістю товару за чеком та загальною сумою зобов`язань за договором № 7 становить 7321,69 грн.

22.02.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше № 0 на придбання товару в розстрочку телевізор Philips 43.

Відповідно до товарного чеку виданого магазином вартість придбаного товару складає 26 378 грн. Різниця між вартістю товару за чеком та загальною сумою зобов`язань за договором № 0 становить 11304,86 грн.

10.03.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» та ОСОБА_1 було укладено договір про отримання товарів в системі ПлатиПізніше № 9 на придбання товару в розстрочку - ігрової приставки Sony PlayStation 4.

Відповідно до товарного чеку виданого магазином вартість придбаного товару складає 9 599 грн. Різниця між вартістю товару за чеком та загальною сумою зобов`язань за договором № 9 становить 4113,86 грн.

Позивач звертався до відповідача із вимогою перегляду умов договорів та повернення сплачених сум, а відповідач повідомив про відмову та зазначив, що загальна сума розстрочки визначається із застосуванням коефіцієнта 0,6, що підтверджується матеріалами листування сторін.

Як встановлено судом, спірні договори від 06.10.2022 № 7, від 22.02.2023 № 0, від 10.03.2023 № 9 є аналогічними за змістом та укладені у зв`язку з придбанням товарів в системі ПлатиПізніше. Договори укладено в електронній формі, відповідно до положень п. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію». Сторони не оспорювали факту укладення договорів, а тому вказане не потребує додаткового доказування відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до умов вказаних договорів у розділі 1 «Товари/послуги» визначено товари, які придбані позивачем. Як передбачено договорами, клієнт отримує товари (послуги) у постачальника на умовах договору та згідно обраного клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (послуг) клієнту. В момент підписання цього договору всі існуючі і майбутні права постачальника за цим Договором відступаються на користь Процесинг-центра (п. 8.1). Отже, про відступлення прав вимоги за договором позивач повідомлений у письмовій формі згідно п. 8.1 Договору, а також умов на першій сторінці Договору.

Порядок отримання товарів (послуг) Клієнтом визначається цим Договором та Правилами отримання товарів в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018, що є невід`ємною частиною цього Договору. Клієнт ознайомлений з копією Правил в електронній формі на сайті paylater.com.ua (п. 8.2). Якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього договору клієнтом та постачальником. У разі якщо момент підписання цього договору не співпадає у часі з моментом надання клієнту товарів (послуг), клієнт може отримати товари (послуги) на підставі іншого первинного документа (накладної або акту). При цьому, датою отримання клієнтом товарів (послуг) вважається дата підписання клієнтом відповідного первинного документа (накладної або акту). Підпис клієнта на цьому Договорі та/або накладній (акті) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації (п. 9.1).

Позивач підписом підтвердив ознайомлення та таким чином погодження з умовами договорів та був обізнаний про особу, на користь якої має сплачувати грошові кошти за отриманий товар та поставив у договорі свій підпис, погодившись із запропонованими умовами.

У розділі 14 визначено графік сплати щомісячних платежів, в якому вказано дату платежу, плановий розмір платежу, залишок боргу до сплати, залишок боргу після сплати.

Як зазначено у п. 4 договорів «Умови пакету фінансування» вид договору: для товарів - прямий лізинг.

Як зазначив позивач, він отримав товари та сплатив суми, визначені договорами.

Оцінюючи доводи позовної заяви щодо правової природи вказаних договорів, суд виходить з положень п. 4 договорів, яким передбачено умови пакету фінансування - прямий лізинг.

Відповідно до частини першої статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у володіння та користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно із частиною другою статті 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" за договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).

Відповідно до частини другої статті 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 2 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу.

Економічна сутність лізингу полягає у фінансуванні лізингодавцем господарської діяльності орендаря, при якому останній купує для лізингоодержувача на його прохання необхідне майно, передаючи його у експлуатацію, отримуючи від нього лізингові платежі, і залишаючи за собою право власності на це майно. Передача майна в експлуатацію (орендну) є визначальною у відносинах лізингу, додаткову роль відіграють відносини купівлі-продажу. Відносини купівлі-продажу як передують передачі майна у користування, так можуть бути і завершальними у відносинах лізингу.

Проте існують і суттєві відмінності між лізингом і схожими на нього формами кредитних відносин. При комерційному кредитуванні у користування передаються товари одночасно з передачею права власності на них, тобто, передається споживна вартість товару, оплата якого відстрочена у часі. При лізингу право користування майном відокремлено від права власності на нього. Лізингодавець зберігає за собою право володіння майном, передаючи орендарю право на його використання. За це орендар (лізингоодержувач) здійснює погоджені з лізингодавцем лізингові платежі. Після закінчення строку лізингу його об`єкт може бути як переданий у власність лізингоодержувача, так і залишитись у власності лізингодавця. І комерційному кредиту, і лізингу властивий взаємозв`язок торговельної і кредитної угоди. При комерційному кредитуванні сама угода зумовлена актом купівлі-продажу товару, вона виникає тому, що виникла торговельна угода. За умови лізингу такий тісний взаємозв`язок з купівлею-продажем відсутній. Крім того, на відміну від комерційного кредиту, кредит, отриманий лізингодавцем на придбання предмету лізингу (кредит на організацію лізингової операції), часто є опосередкованим банківським кредитом. До складу лізингових відносин безумовно входять відносини кредитні.

Згідно з частиною другою статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Отже, виходячи з аналізу норм чинного цивільного законодавства, договір фінансового лізингу за своєю правовою природою є змішаним і містить елементи договорів оренди (найму) та купівлі-продажу, про що свідчить зміст договору та правила статті 628 ЦК України.

Таким чином, проаналізувавши надані суду докази та зміст спірних договорів, суд прийшов до висновку, що вказані договори за своєю правовою природою є договорами лізингу, як і зазначено у самих договорах, а отже, посилання позивача на те, що вони є договорами кредиту, є необґрунтованими.

У зв`язку з викладеним відсутні підстави для застосування до них положень Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» в частині застосування пільг до кредитних зобов`язань.

Також відсутні підстави вважати умови вказаних договорів непрозорими, адже сума договорів, графік платежів на їх виконання, найменування товару, з приводу якого вони укладені бути чітко та однозначно передбачені пп. 1, 2, 14 договорів, позивач був ознайомлений з вказаними умовами, що підтверджується його підписом, жодних додаткових нарахувань відповідач не здійснював. Суд відхиляє посилання позивача на неможливість зрозуміти розмір переплати за договорами у порівнянні з вартістю товару, адже такий розмір визначається простою арифметичною операцією, і позивач в момент підписання не був позбавлений можливості оцінити вказані умови.

Відповідно до частин першої, другої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими згідно із частиною третьою статті 18 Закону № 1023-ХІІє, зокрема, умови договору про: виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); встановлення жорстких обов`язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв`язку з розірванням або невиконанням ним договору (пункти 2-4); надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі (пункт 11); визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору (пункт 13).

Аналізуючи норму ст. 18 Закону № 1023-ХІІ, можна дійти висновку, що умови договору кваліфікуються як несправедливі за одночасної наявності таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов`язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Оцінюючи умови укладених договорів, на предмет їх відповідності положенням § 2 глави 16 розділу IV, ст. 806, ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», суд зазначає наступне.

Даний договір відповідає положенням цивільного законодавства та вимогам профільного закону щодо зазначення у ньому всіх істотних умов, необхідних для такого виду договорів.

Так, договір укладено у письмовій формі, посвідчено підписами сторін: лізингодавцем, лізингоодержувачем, продавцем належним чином. У п. 8.1 договору, як зазначалось вище, позивач був повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні. Під час укладання договору враховані вимоги, визначені у ст. 13 Закону України «Про фінансовий лізинг» особливості укладення договору фінансового лізингу з фізичною особою. Також даний договір відповідає положенням ст. 14 Закону України «Про фінансовий лізинг», у тому числі містить найменування та опис об`єкта лізингу, в якому визначені індивідуальні ознаки об`єкта, що дає змогу його чітко ідентифікувати, строк, порядок та графік сплати лізингоодержувачем лізингових платежів, який містить загальну суму, що підлягає сплаті, розмір, строки та кількість таких платежів (у тому числі авансового платежу), інших платежів, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору фінансового лізингу; грошове зобов`язання визначено у гривні, будь-яких додаткових комісій за обслуговування договору не передбачено.

Всі інші умови договору відповідають положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», містять необхідний баланс між інтересами, правами та обов`язками всіх сторін договору, несправедливі положення у відношенні позивача даний договір не містить, умови даного договору не завдають істотної шкоди споживачеві.

Щодо доводів відповідача про завищений розмір переплати, суд звертає увагу на те, що згідно із ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Разом з тим, як вбачається з умов договорів, розмір платежів був чітко та однозначно визначений договорами.

Враховуючи положення чинного законодавства України про принцип свободи договору, відповідач мав можливість не вступати у відносини, пов`язані з придбанням товарів, якщо дійсно вважав плату за одержання товару завищеною, а умови несправедливими, натомість, відповідач погодив зі своєї сторони такі умови договору, підписавши його зміст без будь-яких застережень. Підписавши договір, позивач засвідчив, що погодився на отримання товару та сплату платежів за графіком, що визначені договорами.

Суд звертає увагу, що умови договорів не можна вважати несправедливими, оскільки розмір платежів визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 ЦК України, при укладенні договорів відповідач був повідомлений про розмір платежів, порядок їх сплати та інші суттєві обставини, і добровільно уклав ці договори та отримав товари.

Частина 2 ст. 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом третім вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування.

Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 12 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення.

Суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав, як споживача, за договорами, які би стали підставою для визнання їх недійсними. Достатніх доказів на підтвердження обставин, викладених позивачем, суду не надано.

Враховуючи наведене, а також те, що позивач погодився з умовами договорів і що ці умови не порушують принципів добросовісності та рівності сторін, є справедливими, підстави для визнання договорів недійсними з мотивів, викладених позивачем, не встановлені. Позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження позовних вимог, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про необхідність відмовити в їх задоволенні в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 264, 265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп" про визнання умов договору непрозорими та недійсними, стягнення сум комісій за договором - відмовити.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Фангарант Груп", , адреса: м. Київ, проспект Степана Бандери, буд. 21 (корпус В), офіс 1.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя Андрій ПУКАЛО