ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/202/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" березня 2026 р.

Петриківський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Караула О.А. за участі секретаря судового засідання Джунь І.Ю., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє ОСОБА_2 звернувся до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровській області про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 - тітка позивачки ОСОБА_1 .

За життя ОСОБА_3 залишила заповіт від 11 жовтня 2019 року, у якому заповідала земельні ділянки, належні їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП №040076 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, загальною площею 3,9299 га (кадастровий номер земельної ділянки -03-009-0004, -03-216-0015), які розташовані за адресою: Єлизаветівська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину на, згадані у заповіті земельні ділянки, позивачка звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимаря Єгора Володимировича, однак їй листом від 12.02.2026 №28/02-14 було відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з тим, що вона звернувся після 6 місяців з дня смерті спадкодавця та не надала документи, які б підтвердили факт прийняття спадщини. Та було рекомендовано звернутися до Петриківського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Ще за життя спадкодавеця повідомила племінницю (позивачку) про складений на її користь заповіт, відповідно до якого земельні ділянки заповідала саме Позивачці. Тому, Позивачка була переконана, що наявність складеного на її користь заповіту автоматично підтверджує її статус спадкоємця та забезпечує перехід спадкового майна без необхідності звернення до нотаріуса у встановлений законом шестимісячний строк.

Внаслідок такого помилкового тлумачення норм спадкового законодавства Позивач не подала заяву про прийняття спадщини у визначений ст. 1270 ЦК України строк. Лише після звернення до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона дізналася, що незалежно від наявності заповіту, спадкоємець зобов`язаний подати нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини, оскільки сам факт існування заповіту не є юридичним підтвердженням волевиявлення спадкоємця на прийняття спадкового майна. Таким чином, пропуск строку для прийняття спадщини був спричинений об`єктивними та поважними причинами добросовісною, але помилковою впевненістю Позивача у тому, що подання заяви про прийняття спадщини не є обов`язковим, якщо її права прямо визначені заповітом. Така помилка є поширеною у правозастосовній практиці та пов`язана з недостатньою юридичною обізнаністю особи.

Також, у період, визначений законодавством для прийняття спадщини, Позивачка доглядала за хворим дідом ОСОБА_4 , якому ІНФОРМАЦІЯ_4 був встановлений діагноз злоякісне новоутворення антрального відділення шлунку, а ІНФОРМАЦІЯ_5 він помер. В цей період позивачка проживала разом з ним та забезпечувала його повний догляд, більш того лікування та догляд за хворим дідом потребувало не тільки часу позивачки, а й коштів.

Таким чином, протягом значної частини шестимісячного строку, встановленого для прийняття спадщини, Позивачка доглядала за хворою рідною людиною.

За таких обставин пропуск строку для прийняття спадщини був наслідком тяжких сімейних обставин, а не проявом недбалості чи свідомої бездіяльності Позивача.

У зв`язку з цим Позивачка звертається до суду з проханням визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки пропуск установленого строку відбувся з поважних причин, які відповідають вимогам ч. 3 ст. 1272 ЦК України.

10.02.2026 ухвалою суду прийнято до розгляду позовну заяву позивача та визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження.

16.02.2026 до суду від приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Єгора Володимировича на виконання ухвали суду про витребування доказів надійшла належно посвідчена копія спадкової справи, яку було заведено після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с.Єлизаветівка Дніпровського району Дніпропетровської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Ухвалою суду від 03.03.2026 закрито підготовче судове засідання по справі та призначено справу до судового розгляду.

Сторона позивача в судове засідання не з`явилась, представником надано заяву якою підтримав заявлений позов та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі на підставі наявних доказів.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву згідно якої просить розглянути справу за її відсутності на підставі наявних матеріалів справи.

Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, спадкової справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_7 (підтверджено копією свідоцтва про смерть серія НОМЕР_1 від 18.03.2024).

Відповідно до копії заповіту від 11 жовтня 2019 року, ОСОБА_3 заповідала земельні ділянки, належні їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, серія ДП №040076 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, загальною площею 3,9299 га (кадастровий номер земельної ділянки -03-009-0004, -03-216-0015), які розташовані за адресою: Єлизаветівська сільська рада Петриківського району Дніпропетровської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Листом від 12.02.2025 приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Лимар Є.В. надав позивачу роз`яснення, відповідно до яких їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадщини померлої ОСОБА_3 , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, встановленого чинним законодавством України.

Відповідно до копії спадкової справи №02-14, яку було заведено після смерті спадкодавця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки с.Єлизаветівка Дніпровського району Дніпропетровської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , з заявою про прийняття спадщини зверталася лише ОСОБА_1 .

В судовому засіданні були також досліджені надані позивачем Виписки із медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_4 , з яких слідує, що останній періодично з 10.07.2024 по 19.09.2024 перебував на лікуванні з діагнозом злоякісне новоутворення антрального відділення шлунку.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть Серії НОМЕР_2 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Судом встановлено, що померлий ОСОБА_4 є дідом позивача, що підтверджується копією свідоцтва про її народження та копією свідоцтва про народження її батька ОСОБА_5 (а.с. 33-34).

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Правила ч. 3 ст.1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Листом Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

При вирішенні справ про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини слід також враховувати, що додатковий строк визначається у разі, якщо суд визнає причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними. У зазначеній категорії справ є обов`язковим обґрунтування в мотивувальній частині судового рішення поважності причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім`єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 N 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 у справі N 766/14595/16 (провадження N 61-6700св19), від 30.01.2020 у справі N 487/2375/18 (провадження N 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі N 450/1383/18.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Щодо поважності пропуску строку позивачем для прийняття спадщини то суд приходить до наступних висновків.

Днем відкриття спадщини для позивача є 18.03.2024, який тривав до 18.09.2024 включно. Позивач наголошує, що постійно здійснювала догляд за хворим дідом ОСОБА_4 , якому ІНФОРМАЦІЯ_4 був встановлений діагноз злоякісне новоутворення антрального відділення шлунку, а ІНФОРМАЦІЯ_5 він помер.

Вказані доводи позивач підтверджуються вище дослідженими доказами.

Отже, з урахуванням наведеного у позивача виникли об`єктивні та істотні труднощі для прийняття спадщини.

В ході судового розгляду встановлені обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позову та необхідність його задоволення.

Позивачем за подання позову було сплачено судовий збір у розмірі 1065 грн., який суд залишає за позивачем, оскільки вимога не стягувати судовий збір з відповідача міститься в позовній заяві.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 79 81, 141, 223, 229, 247, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 1268 1272 ЦК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Петриківської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровській області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 додатковий строк терміном в один місяць, з моменту набрання судовим рішенням законної сили, для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Реквізити сторін:

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Петриківська селищна рада () Дніпровського району Дніпропетровській області( місце знаходження: просп. Петра Калнишевського, буд. 69, смт Петриківка Дніпровського району Дніпропетровської області, 51800)

Суддя О.А. Караул