Номер провадження: 22-ц/813/3881/26
Справа № 501/345/24
Головуючий у першій інстанції Пушкарський Д. В.
Доповідач Карташов О. Ю.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.01.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Карташова О.Ю.

суддів Кострицького В.В., Коновалової В.А.

за участю секретаря судового засідання - Рудуман А.О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду

апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дубінчук Жанна Михайлівна

на рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 лютого 2025 року

у цивільній справі позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про встановлення факту нецільового використання коштів, сплачених як аліменти на утримання неповнолітньої дитини, внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України

ВСТАНОВИВ:

ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог

У січня 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Іллічівського міського суду Одеської області з позовом в якому просить:

- встановити факт нецільового використання аліментів ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачених ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 у період з квітня 2023 року по листопад 2023 року на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 використовувати аліменти, що сплачуються ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виключно за цільовим призначенням;

- встановити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 порядок сплати 50% частини аліментів шляхом внесення 50% частини суми аліментів від розміру аліментів, визначених судом, на утримання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 на особистий рахунок ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 19 липня 2019 року. Від шлюбних відносин у сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась донька ОСОБА_3 , яка за взаємною згодою, сторін проживає з відповідачкою.

На підставі судового наказу від 10 квітня 2023 року, виданого Іллічівським міським судом Одеської області по справі №501/1256/23 з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 03 квітня 2023 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Сума аліментів, що виплачується позивачем складає 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, тобто 28300,00 грн у 2023 році. Заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини у позивача відсутня.

Позивач звертався до органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області із заявою про перевірку цільового витрачення аліментів, сплачених на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , однак керівником служби у справах дітей було затверджено висновок в якому за результатами інспекційного відвідування визнано цільовим використання аліментів на дитину.

Позивач з таким висновком не погоджується, вказує, що орган опіки та піклування перевіряв витрати аліментів на утримання дитини за 7 місяців. Загальна сума аліментів, які отримала відповідачка за цей період складає 198100,00 грн (28300,00 грн х 7 місяців). Але з квитанцій, чеків, які додані до висновку, вбачається, що за сім місяців на одяг дитини відповідачка витратила в магазині «Антошка» 5851,70 гривень, що в середньому складає 836,00 гривень на місяць (5851,70 гривень: 7 місяців), на лікування 4185,2 гривень (підтверджені призначеннями та обстеженнями): 7 місяців складає 598,00 гривень на місяць. Тобто, підтверджені відповідачкою 1434,00 гривень на місяць. Чеки на суму 1127,00 гривень, 850,00 гривень та 1182,00 гривень - не зрозумілі витрати.

Таким чином, позивач вважає, що відповідачка використовує аліменти, які він виплачує дитині на її утримання, не за цільовим призначенням, і тому вважає, доцільним поділити аліменти на дві частини, а саме - 50% відповідачці на утримання дитини, та 50% у вигляді накопичення на особистий рахунок дитини в відділені Державного ощадного Банку України.

За вказаних обставин позивач був вимушений звернутись до суду з вказаним позовом.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 24.02.2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області) про встановлення факту нецільового використання коштів, сплачених як аліменти на утримання неповнолітньої дитини, внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, - відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду вмотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту нецільового використання відповідачем аліментів, а посилання позивача на те, що відповідач не надала квитанції за всіма витратами на дитину не може бути беззаперечним доказом на підтвердження нецільового використання сплачених позивачем аліментів.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дубінчук Ж.М. подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення вимог матеріального та процесуального законодавства України при ухваленні рішення, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області про встановлення факту нецільового використання коштів, сплачених як аліменти на утримання неповнолітньої дитини, внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України задовольнити в повному обсязі.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Скаржником в апеляційній скарзі зазначається, що він категорично не згоден з висновком служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області, щодо визнання аліментів на дитину яким їх визнано цільовим. Акцентується увага на тому, що докладені до висновку квитанції, роздруківки витрат, чеки магазинів не доводять цільової витрати аліментів, а навпаки доводить їх витрачання не по цільовому призначенню. Крім того, надані чеки підтверджують тільки частину витрат сплачених аліментів. На думку позивача, відповідачка використовує аліменти, які він виплачує дитині на її утримання, не за цільовим призначенням, а тому вважає, що доцільне та в першу чергу, в інтересах дитини, буде поділити аліменти на дві частини, а саме 50% відповідачці на утримання дитини та 50% у вигляді накопичення на особистий рахунок дитини в відділенні Державного ощадного Банку України.

Скаржником наголошується, що він не просить зменшувати розмір аліментів, які з нього стягуються на користь дитини, а хоче лише забезпечити майбутнє своєї дитини.

Щодо відзиву на апеляційну скаргу

Ознайомившись зі змістом апеляційної скарги, відповідачка ОСОБА_2 в інтересах якої діє адвокат Котик М.Ф., надали на неї відзив, в якому зазначається, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту нецільового використання відповідачем аліментів, а посилання на те, що відповідач не надала квитанції за всіма витратами на дитину не може бути беззаперечним доказом на підтвердження нецільового використання сплачених позивачем аліментів.

На думку сторони відповідачів, доводи позивача ґрунтуються на припущеннях та власній оцінці, як краще витрачати кошти на дитину, а тому не повинні братися судом до ваги.

На підставі викладеного, просять у задоволенні апеляційної скарги відмовити повністю, а оскаржуване рішення залишити без змін.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

Представник позивача ОСОБА_1 адвокат Дубінчук Ж.М. в судовому засіданні підтримала доводи та вимоги апеляційної скарги, просила задовольнити їх у повному обсязі.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Котик М.Ф. просив розглядати справу без участі відповідача та її представника.

Явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому її розгляді, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи, думку учасників справи, які прийняли участь у судовому засіданні, про можливість розгляду справи за відсутності інших учасників, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників які не з`явились.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 07 вересня 2007 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 19 листопада 2019 року було розірвано (а.с.11,13).

Сторони мають спільну дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.12).

Згідно судового наказу від 10 квітня 2023 року, виданого Іллічівським міським судом Одеської області (справа №501/1256/23) з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , починаючи з 03 квітня 2023 року і до повноліття дитини, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.14).

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 13.10.2023 (а.с.15), заборгованість у позивача по сплаті аліментів на утримання дитини, станом на 30.09.2023, - відсутня.

На а.с.22, 23-25, 26 знаходяться копії чеків та консультаційний висновок дитячого невролога у відношенні ОСОБА_3 , встановлено діагноз ротацизм, призначено лікування.

Згідно звіту про здійснені відрахування (а.с.57-58) за період квітень 2023 року - березень 2024 року, з позивача щомісячно утримуються аліменти на утримання дитини в розмірі 10 прожиткових мінімумів на дитину. Станом на 31.03.2024 заборгованості не має.

Позивач ОСОБА_1 звернувся до органу опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області із заявою від 13 листопада 2023 року про перевірку цільового витрачення аліментів, сплачених на утримання дитини ОСОБА_3 (а.с.17).

Головними спеціалістами служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області було проведено інспекційне відвідування сім`ї ОСОБА_2 щодо цільового витрачання аліментів на дитину ОСОБА_3 , за результатами якого складено висновок від 29.11.2023 (а.с.18, 19-20). З наданого висновку вбачається, що одержувач аліментів забезпечує потреби дитини відповідно до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку.

Факту нецільового витрачання аліментів на дитину у ході перевірки органом опіки та піклування, - не встановлено.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Згідно з положенням частини третьої статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

Застосовані норми права та мотиви, з яких виходить апеляційний суд

Положення статей 180, 181, 182 СК України визначають, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками такого обов`язку визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 186 СК України,у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадбанку України.

Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2019 року, справа № 711/11054/17.

Згідно з ч. 3 ст. 19 СК України,звернення за захистом до органу опіки та піклування не позбавляє особу права на звернення до суду.

Порядок здійснення органами опіки та піклування контролю за цільовим витрачанням аліментів на дитину затверджено наказом Міністерства соціальної політики України від 15 листопада 2018 року № 1713, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України 28 січня 2019 року за № 102/33073.

Факт нецільового витрачання аліментів може бути виявлено у ході перевірки органом опіки та піклування та відображено у складеному ним висновку.

Відповідно до загального порядку перевірки органом опіки та піклування цільового витрачання аліментів у ході проведення інспекційного відвідування здійснюється обстеження умов проживання дитини для визначення рівня задоволення її індивідуальних потреб. При цьому береться до уваги розмір аліментів, що сплачуються на дитину. Якщо розмір аліментів, що сплачується на дитину, не перевищує розміру двох прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку (на кожну дитину), оцінюється рівень забезпечення її базових потреб: забезпечення харчуванням, необхідними ліками у разі потреби, одягом та взуттям відповідно до сезону, іграшками та іншими засобами для розвитку та навчання дитини відповідно до її віку. У разі якщо розмір аліментів складає понад два прожиткових мінімуми для дитини відповідного віку (на кожну дитину), підтвердженням цільового використання аліментів на дитину можуть бути: наявність облаштованих відповідними меблями та речами місць для сну та відпочинку дитини; її розвитку та навчання; приміщень для прийняття їжі та санітарно-гігієнічних потреб; обладнання для занять спортом;музичних інструментів; відвідування дитиною навчальних курсів, гуртків та секцій; відкриття на ім`я дитини банківського рахунку; витрати на оздоровлення та лікування дитини, придбання засобів реабілітації тощо. Під час проведення інспекційного відвідування звертають увагу на зовнішній вигляд дитини, її загальний стан та самопочуття, інші ознаки, що можуть свідчити про неналежний рівень задоволення її індивідуальних потреб з урахуванням віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку (хворобливий вигляд, невідповідність ваги та зросту віку дитини, занедбаність, відсутність продуктів харчування тощо).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.1 ст. 81 ЦПК України).

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч. 2 ст. 80 ЦПК України). Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. 1 та ч. 2 ст. 89 ЦПК України).

Згідно висновку Служби у справах дітей Чорноморської міської ради Одеського району Одеської області від 29.11.2023 року, копію якого додано позивачем до позовної заяви, за результатами проведеного інспекційного відвідування щодо цільового витрачання аліментів на дитину, встановлено, що одержувач аліментів забезпечує потреби дитини до суми коштів, сплачених на дитину платником аліментів, розмір яких становить понад два прожиткових мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, факту нецільового витрачення аліментів на дитину у ході перевірки органом опіки та піклування не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, щодо нецільового витрачання аліментів відповідачкою, суд не приймає до уваги, оскільки вони не підтверджені у встановленому цивільним процесуальним законом жодними належними та допустимими доказами.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позовних вимог, оскільки матеріалами справи не підтверджено факту не цільового використання відповідачем аліментів, і з висновком про відмову у задоволенні вимоги, оскільки не встановлено не цільового використання коштів.

Загалом, доводи скаржника не спростовують висновків місцевого суду, які ґрунтуються на правильному встановленні обставин, правильному застосуванні норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, суд першої інстанції з дотриманням вимог статей 89, 263-264 ЦПК України повно та всебічно з`ясував обставини справи, надав належну правову оцінку доводам сторін і наданим ними доказам.

Висновки суду відповідають обставинам справи, які встановлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, п. п. 29 - 30).

Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burg and others v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Згідно із ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстави для перерозподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Дубінчук Жанна Михайлівна, залишити без задоволення.

Рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 24 лютого 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий О.Ю. Карташов

Судді В.В. Кострицький

В.А. Коновалова