Провадження №4-с/369/24/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., за участі секретаря судового засідання Лисяк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області надійшла скарга ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 на дії державного виконавця.

У своїй скарзі скаржник просив суд: визнати дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р.Р. по складенню розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 65083767 станом на 01.12.2024 неправомірними; скасувати як незаконну Довідку-розрахунок заборгованості із сплати аліментів у виконавчому провадженні № 65083767 станом на 01.12.2024; зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити відомості щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників аліментів; зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) негайно усунути всі наслідки та скасувати всі рішення підставою для яких є неправомірний розрахунок сум аліментів; зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснювати розрахунок сум аліментів, виходячи виключно з фактичних даних що міститимуть: - факт отримання доходу, - регіон отримання доходу, - місяць, в якому було отримано дохід.

Свої вимоги скаржник мотивував тим, що 17.12.2024 року, ОСОБА_1 отримано довідку-розрахунок (далі - довідка) заборгованості із сплати аліментів у виконавчому провадженні № 65083657 станом на 01.12.2024.

Скаржник вважає, що довідку складено з порушенням законодавства з наступних підстав.

Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020 року у справі № 208/6136/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2015 року, а починаючи з 08 липня 2017 року в розмірі частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

08.04.2021 старшим державним виконавцем Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Хайдарі Рустамом Рахмановичем за виконавчим листом № 208/6136/15 від 30.03.2021 р. відкрито виконавче провадження № 65083767.

У виконавчому провадженні, зокрема, винесені наступні постанови:

1.Постанову про арешт коштів боржника ВП № 65083767 від 01.06.2021.

2.Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 65083767 від 01.06.2021.

3.Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю ВП № 65083767 від 01.06.2021.

4.Постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ВП № 65083767 від 01.06.2021.

5.Постанову про тимчасове обмеження боржника у праві полювання ВП № 65083767 від 01.06.2021.

Примусові заходи, що були застосовані до скаржника, є наслідком проведеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального Вишневого міжрегіонального управління Міністерства юстиції розрахунку, який, в свою чергу, є підставою для застосування заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилися їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч. 1, ч. 3 ст. 195 СК України).

При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (далі Постанова № 146).

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, згідно з якою розрахунок заборгованості зі сплати аліментів обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати…, а також інших документів, що відображають отримання боржником доходу…

Крім того, для з`ясування реальних грошових сум заробітку (доходу) боржника, державний виконавець згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження витребовує в уставленому порядку декларацію про доходи та майно боржника. Однак, в матеріалах виконавчого провадження № 65083767 відсутня інформація про витребування декларації про доходи ОСОБА_1 .

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу XXI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, виданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітку плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Тобто як Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 так і ст. 195 Сімейного кодексу України чітко передбачено встановлення наявності джерела доходів боржником.

З 11 серпня 2015 року по теперішній час, ОСОБА_1 не працює та не отримує заробітку (доходу) в будь-якому вигляді, в тому числі, що перераховані в Постанові № 146, на підтвердження чого надано копію трудової книжки.

Також, згідно п. 13 Постанова № 146, утримання аліментів проводиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Враховуючи, що заробітку (доходу) ОСОБА_1 за період з 11 серпня 2015 року по теперішній час не отримує, відповідно утримання з цього заробітку (доходу) податків не здійснювалося. Заборгованість зі сплати податків відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

ОСОБА_1 , станом на грудень 2024 року не зареєстрований, та ніколи не був зареєстрований, в якості фізичної особи підприємця, а, відтак, місце реєстрації фізичної особи ОСОБА_1 не є місцем отримання доходу, тобто не є «відповідною місцевістю» в розумінні закону.

Тому незрозуміло яким чином державним виконавцем була визначена місцевість, в якій на думку судового виконавця, було отримано дохід з листопада 2015 року і по теперішній час. Згідно відомостей про реєстрацію місця проживання за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 я, ОСОБА_1 , зареєстрований лише з 22 лютого 2017 року. До того часу ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 .(копія паспорту з відмітками про реєстрацію додається).

З огляду на викладене взагалі не зрозуміло з чого виходив судовий виконавець при здійсненні розрахунку з листопада 2015 року по лютий 2017 року по регіону Київська область.

Норма ч. 2 ст. 195 СК України ніяким чином не відміняє і не спростовує дію норми ч. 1 ст. 195 СК України, а лише унормовує питання проведення розрахунку сум аліментів для вказаних категорій осіб.

Тобто законом не передбачено, що в разі, якщо особа офіційно не працевлаштована потрібно ігнорувати норму ч. 1 ст. 195 СК України та здійснювати розрахунок виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної (якої?) місцевості.

При здійсненні розрахунку проігноровано норму ч.1 статті 195 Сімейного кодексу України якою передбачено, що заборгованість за аліменти, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Тобто норма ч. 2 ст. 195 СК України не передбачає і не може передбачати нарахування сум при відсутності фактичних даних про отримання боржником доходів. Навпаки, в нормі цієї статті чітко визначені фактичні дані що мають бути підставою для нарахування заборгованості.

А саме: - факт отримання доходу, - місцевість в якої отримано дохід, - період отримання доходу.

Вкотре звертаю увагу, що протягом визначеного періоду, а саме з 11 серпня 2015 року по теперішній час, ОСОБА_1 не отримував заробітку (доходу) в будь-якому вигляді, а відтак немає, і не може бути, будь-яких доказів в матеріалах виконавчого провадження № 65083767 про отримання мною будь-якого заробітку (доходу).

Також вказаною нормою закону не передбачено, що розрахунок заборгованості здійснюється «роками». Навіть затверджена в установленому порядку типова форма довідки-розрахунку передбачає щомісячний розрахунок заборгованості. Середня заробітна плата для окремої місцевості також має щомісячний вимір.

Тобто, довідка-розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 65083767 станом 01.12.2024 складена на підставі лише власних необґрунтованих припущень державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), без належних підтвердних документів та фактичних даних про отримання скаржником одного з видів доходу передбаченого в постанові №146, необґрунтовано припускаючи те, що скаржник, нібито, протягом визначеного періоду, щомісячно, з 2015 року і по теперішній час, отримує дохід саме в Київській області, що не відповідає дійсності.

Також при визначенні питання отримання доходу скаржник вважає за необхідне приймати до уваги постанову Верховного суду у справі №758/10761/13-ц, пров. № 61-19815сво19, від 25.01.2021 щодо нарахування сум аліментів на кошти отримані боржником від реалізації майна. Суд дійшов висновку, шо вказані суми не є доходом, а є еквівалентом ринкової вартості майна, що належало боржнику і не підлягають врахуванню при визначені сум аліментів. Тобто само визначення доходу є доволі вузьким в розумінні закону.

В той же час законодавець ототожнює поняття доходу та заробітку. Так, Київський апеляційний суд, в справі №753/1727/16-ц від 01.10.2020, зазначив, що непрацюючі платники аліментів або фізичні особи-підприємці мають сплачувати аліменти у розмірі, який вираховується із чистого «доходу», тобто з такого з якого вже утримано податки та збори.

Відповідно таке рішення корелює з інструкцією з організації примусового виконання рішень згідно з якою розрахунок обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати… інших документів, що відображають отримання боржником доходу…

З урахуванням викладеного, а також норм Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1992 року № 146, Закону України «Про виконавче провадження», висновків Верховного Суду щодо порядку нарахування аліментів, яке здійснюється після відрахувань із заробітної плати та інших видів доходів боржника податків, дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині здійснення розрахунку заборгованості по аліментам за відсутності передбачених законом підстав є неправомірними.

Не існує і не може бути жодної законодавчої норми або судової практики, яка вказувала би на те, що необхідно здійснювати розрахунок заборгованості по аліментам в частці від заробітку (доходу) при відсутності такого заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, чинним законодавством передбачена можливість звернутись до суду із вимогою визначення стягнення аліментів в твердій грошовій формі або в будь-якій інший спосіб.

Аналіз норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, скаржник вважає, що розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 65083767 станом на 01.12.2024 здійснено державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) необґрунтовано, сума встановленої заборгованості не відповідає дійсності та не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки викликає обґрунтовані сумніви у достовірності проведених розрахунків, вбачається факт штучного створення заборгованості з метою застосування відносно скаржника обмежень та стягнень, що є недопустимим.

Враховуючи викладене, скаргу щодо визнання дій державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по складанню розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 65083767 станом на 01.12.2024 скаржник вважає обґрунтованою, а дії державного виконавця неправомірними.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18.02.2025 року відкрито провадження у справі, призначено судове засідання.

У судове засідання 28.05.2025 року скаржник, стягувач та державний виконавець не з`явилися, причини неявки суд не повідомили, про дату та час судового розгляду повідомлялися належним чином, неявка яких у відповідності до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України, не перешкоджає розгляду скарги.

Відповідно до ст. 447 ЦПК України право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, мають сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України).

У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Відповідно до постанови КЦС ВС від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складання повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явилися всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дана ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явилися всі учасники такої справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

За змістом частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

За ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

При розгляді скарги встановлено, що 17.12.2024 року, ОСОБА_1 отримано довідку-розрахунок (далі - довідка) заборгованості із сплати аліментів у виконавчому провадженні № 65083657 станом на 01.12.2024.

Скаржник вважає, що довідку складено з порушенням законодавства з наступних підстав.

Згідно рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 13.10.2020 року у справі № 208/6136/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, з ОСОБА_1 стягнуто на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4 аліменти у розмірі частки усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 11 серпня 2015 року, а починаючи з 08 липня 2017 року в розмірі частки усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

08.04.2021 старшим державним виконавцем Вишневого ВДВС у Бучанському районі Київської області ЦМУ МЮ (м. Київ) Хайдарі Рустамом Рахмановичем за виконавчим листом № 208/6136/15 від 30.03.2021 р. відкрито виконавче провадження № 65083767.

У виконавчому провадженні, зокрема, винесені наступні постанови:

1.Постанову про арешт коштів боржника ВП № 65083767 від 01.06.2021.

2.Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами ВП № 65083767 від 01.06.2021.

3.Постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування зброєю ВП № 65083767 від 01.06.2021.

4.Постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ВП № 65083767 від 01.06.2021.

5.Постанову про тимчасове обмеження боржника у праві полювання ВП № 65083767 від 01.06.2021.

Примусові заходи, що були застосовані до скаржника, є наслідком проведеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального Вишневого міжрегіонального управління Міністерства юстиції розрахунку, який, в свою чергу, є підставою для застосування заходів.

Відповідно до ч. 3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилися їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом (ч. 1, ч. 3 ст. 195 СК України).

При визначені розміру аліментів ураховуються такі доходи платника аліментів як: основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до заробітної плати, премії та винагороди, пенсії, стипендії, допомоги по безробіттю, дивіденди та інші доходи, визначені в Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 (далі Постанова № 146).

Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, згідно з якою розрахунок заборгованості зі сплати аліментів обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати…, а також інших документів, що відображають отримання боржником доходу…

Крім того, для з`ясування реальних грошових сум заробітку (доходу) боржника, державний виконавець згідно вимог Закону України «Про виконавче провадження» при відкритті виконавчого провадження витребовує в уставленому порядку декларацію про доходи та майно боржника. Однак, в матеріалах виконавчого провадження № 65083767 відсутня інформація про витребування декларації про доходи ОСОБА_1 .

Відповідно до пунктів 3, 4 розділу XXI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати, квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, виданих стягувачем чи боржником, заяв та (або) розписок стягувача, інформації про середню заробітку плату працівника для цієї місцевості, інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Тобто як Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5 так і ст. 195 Сімейного кодексу України чітко передбачено встановлення наявності джерела доходів боржником.

З 11 серпня 2015 року по теперішній час, ОСОБА_1 не працює та не отримує заробітку (доходу) в будь-якому вигляді, в тому числі, що перераховані в Постанові № 146, на підтвердження чого надано копію трудової книжки.

Також, згідно п. 13 Постанова № 146, утримання аліментів проводиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Враховуючи, що заробітку (доходу) ОСОБА_1 за період з 11 серпня 2015 року по теперішній час не отримує, відповідно утримання з цього заробітку (доходу) податків не здійснювалося. Заборгованість зі сплати податків відсутня.

Відповідно до ч. 2 ст. 195 СК України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

ОСОБА_1 , станом на грудень 2024 року не зареєстрований, та ніколи не був зареєстрований, в якості фізичної особи підприємця, а, відтак, місце реєстрації фізичної особи ОСОБА_1 не є місцем отримання доходу, тобто не є «відповідною місцевістю» в розумінні закону.

Тому незрозуміло яким чином державним виконавцем була визначена місцевість, в якій на думку судового виконавця, було отримано дохід з листопада 2015 року і по теперішній час.

Згідно відомостей про реєстрацію місця проживання за місцем свого постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 я, ОСОБА_1 , зареєстрований лише з 22 лютого 2017 року. До того часу ОСОБА_1 проживав та був зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Суд погоджується з доводами скаржника взагалі не зрозуміло з чого виходив судовий виконавець при здійсненні розрахунку з листопада 2015 року по лютий 2017 року по регіону Київська область.

Норма ч. 2 ст. 195 СК України ніяким чином не відміняє і не спростовує дію норми ч. 1 ст. 195 СК України, а лише унормовує питання проведення розрахунку сум аліментів для вказаних категорій осіб.

Тобто законом не передбачено, що в разі, якщо особа офіційно не працевлаштована потрібно ігнорувати норму ч. 1 ст. 195 СК України та здійснювати розрахунок виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

При здійсненні розрахунку проігноровано норму ч.1 статті 195 Сімейного кодексу України якою передбачено, що заборгованість за аліменти, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном.

Тобто норма ч. 2 ст. 195 СК України не передбачає і не може передбачати нарахування сум при відсутності фактичних даних про отримання боржником доходів. Навпаки, в нормі цієї статті чітко визначені фактичні дані що мають бути підставою для нарахування заборгованості.

А саме: - факт отримання доходу, - місцевість в якої отримано дохід, - період отримання доходу.

Протягом визначеного періоду, а саме з 11 серпня 2015 року по теперішній час, ОСОБА_1 не отримував заробітку (доходу) в будь-якому вигляді, а відтак немає, і не може бути, будь-яких доказів в матеріалах виконавчого провадження № 65083767 про отримання мною будь-якого заробітку (доходу).

Також вказаною нормою закону не передбачено, що розрахунок заборгованості здійснюється «роками». Навіть затверджена в установленому порядку типова форма довідки-розрахунку передбачає щомісячний розрахунок заборгованості. Середня заробітна плата для окремої місцевості також має щомісячний вимір.

Тобто, довідка-розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 65083767 станом 01.12.2024 складена на підставі лише власних необґрунтованих припущень державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), без належних підтвердних документів та фактичних даних про отримання скаржником одного з видів доходу передбаченого в постанові №146, необґрунтовано припускаючи те, що скаржник, нібито, протягом визначеного періоду, щомісячно, з 2015 року і по теперішній час, отримує дохід саме в Київській області, що не відповідає дійсності.

Також при визначенні питання отримання доходу скаржник вважає за необхідне приймати до уваги постанову Верховного суду у справі №758/10761/13-ц, пров. № 61-19815сво19, від 25.01.2021 щодо нарахування сум аліментів на кошти отримані боржником від реалізації майна. Суд дійшов висновку, шо вказані суми не є доходом, а є еквівалентом ринкової вартості майна, що належало боржнику і не підлягають врахуванню при визначені сум аліментів. Тобто само визначення доходу є доволі вузьким в розумінні закону.

В той же час законодавець ототожнює поняття доходу та заробітку. Так, Київський апеляційний суд, в справі №753/1727/16-ц від 01.10.2020, зазначив, що непрацюючі платники аліментів або фізичні особи-підприємці мають сплачувати аліменти у розмірі, який вираховується із чистого «доходу», тобто з такого з якого вже утримано податки та збори.

Відповідно таке рішення корелює з інструкцією з організації примусового виконання рішень згідно з якою розрахунок обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей отриманих із звіту про здійснені відрахування та виплати… інших документів, що відображають отримання боржником доходу…

З урахуванням викладеного, а також норм Постанови Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1992 року № 146, Закону України «Про виконавче провадження», висновків Верховного Суду щодо порядку нарахування аліментів, яке здійснюється після відрахувань із заробітної плати та інших видів доходів боржника податків, дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в частині здійснення розрахунку заборгованості по аліментам за відсутності передбачених законом підстав є неправомірними.

Не існує і не може бути жодної законодавчої норми або судової практики, яка вказувала би на те, що необхідно здійснювати розрахунок заборгованості по аліментам в частці від заробітку (доходу) при відсутності такого заробітку (доходу).

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Таким чином, чинним законодавством передбачена можливість звернутись до суду із вимогою визначення стягнення аліментів в твердій грошовій формі або в будь-якій інший спосіб.

Аналіз норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного, суд погоджується з доводами скаржника, що розрахунок заборгованості по аліментам у виконавчому провадженні № 65083767 станом на 01.12.2024 здійснено державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) необґрунтовано, сума встановленої заборгованості не відповідає дійсності та не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки викликає обґрунтовані сумніви у достовірності проведених розрахунків, вбачається факт штучного створення заборгованості з метою застосування відносно скаржника обмежень та стягнень, що є недопустимим.

Враховуючи викладене, суд вважає скаргу щодо визнання дій державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) по складанню розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 65083767 станом на 01.12.2024 обґрунтованою, а дії державного виконавця неправомірними.

Враховуючи подані учасниками докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог скарги.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника) (ч. 2 ст. 451 ЦПК України).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260-261, 447-451 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_1 , суб`єкт оскарження: Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: ОСОБА_2 на дії державного виконавця задовольнити повністю.

Визнати дії державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Хайдарі Р.Р. по складенню розрахунку заборгованості по аліментах у виконавчому провадженні № 65083767 станом на 01.12.2024 неправомірними.

Скасувати Довідку-розрахунок заборгованості із сплати аліментів у виконавчому провадженні № 65083767 станом на 01.12.2024.

Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виключити відомості щодо ОСОБА_1 з Єдиного реєстру боржників аліментів.

Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) негайно усунути всі наслідки та скасувати всі рішення підставою для яких є неправомірний розрахунок сум аліментів.

Зобов`язати Вишневий відділ державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) здійснювати розрахунок сум аліментів, виходячи виключно з фактичних даних що міститимуть: - факт отримання доходу, - регіон отримання доходу, - місяць, в якому було отримано дохід.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Ухвала набирає законної сили у прядку встановленому ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Повну ухвалу складено: 09.03.2026 року.

Суддя А.В. Янченко