УХВАЛА

16 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 485/940/25

провадження № 61-1674ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Сакари Н. Ю. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Ступак О. В.

розглянув касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Третьяк Гаіни Олександрівни, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив:

розірвати договір оренди землі від 28 грудня 2017 року № 3600018;

стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» (далі - ТОВ «ЮТС-Агропродукт») орендну плату за 2022-2024 роки у розмірі 34 629 грн, а саме: за 2022 рік - 11 543 грн, за 2023 рік - 11 543 грн, за 2024 рік - 11 543 грн.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 25 вересня 2025 року позов задоволено частково.

Розірвано договір оренди земельних ділянок: площею 3,1853 га, кадастровий номер :17:000:0011; площею 2,81 га, кадастровий номер :02:000:0002, укладений між ТОВ «Ютс-Агропродукт» та ОСОБА_1 від 28 грудня 2017 року, право оренди за яким перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога - Плюс» на підставі договору від 17 квітня 2025 року № 1704/25-21.

Стягнено з ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 23 086 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельних ділянко від 28 грудня 2017 року за 2023-2024 роки, з відрахуванням податків.

Здійснено розподіл судових витрат.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року апеляційну скаргу ТОВ «Ютс-Агропродукт» задоволено, рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості з орендної плати за 2023,2024 роки та розподілу судових витрат скасовано, ухвалено в цій частині нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено.

Здійснено розподіл судових витрат.

У лютому 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Третьяк Г. О., на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції залишити в силі.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про строкові платежі і видачі ціна позову визначається сукупністю всіх платежів або видач, але не більше ніж за три роки.

Також, за змістом пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України у позовах про розірвання договору найму (оренди) ціна позову визначається сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

У позовах, що складаються з кількох самостійних вимог ціна позову визначається загальною сумою всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 176 ЦПК України).

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Відповідно до змісту оскаржуваних судових рішень розмір орендної плати становить 44 972,76 грн (14 990,92 х 3), розмір заборгованості - 34 629,00 грн, отже ціна позову складає 79 601,76 грн, яка станом на 01 січня 2026 року не перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328*250= 832 000,00 грн).

Враховуючи зазначене вище, постанова Миколаївського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року не підлягає касаційному оскарженню відповідно до положень частини третьої статті 389 ЦПК України, тому у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали містять посилання на випадок, передбачений підпунктами а), в) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності якого судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягають касаційному оскарженню, якщо касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника.

Однак, в чому саме полягає фундаментальне значення саме даної справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовано не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин, з урахуванням сталої судової практики Верховного Суду щодо правовідносин про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості, заявником не обґрунтовано.

Аргументи касаційної скарги, що вказана справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для заявника, є необґрунтованими, оскільки не містять належних доводів та міркувань винятковості цієї справи для суспільства та ОСОБА_1 .

Під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Згідно з положеннями частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року, § 45; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 37).

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення у справі з ціною позову, яка не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яке не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представникаОСОБА_1 - адвоката Третьяк Гаіни Олександрівни, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості.

Копію ухвали надіслати заявнику.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Судді Н. Ю. Сакара

О. М. Осіян

О. В. Ступак