Справа № 401/2675/23
Провадження № 2/401/27/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області, в складі головуючого судді Волошиної Н.Л., за участю секретаря судового засідання Яцини А.С., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у відкритому судовому засіданні в м. Світловодську справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, -

ВСТАНОВИВ:

01 серпня 2023 року представник позивача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернувся до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області з позовом та просить ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спожитий природний газ в сумі 15 469,57 грн та понесені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що позивач як суб`єкт ринку газу з 01 листопада 2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам, які використовують його для власних потреб та відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19 жовтня 2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року та ст.ст. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Позивачем в період з серпня 2020 року по квітень 2023 року поставлено відповідачу природний газ на загальну суму 15 469,57 грн, вартість якого не сплачена.

Ухвалою судді Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01 серпня 2023 року відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін по справі, призначено судове засідання. (а.с. 33-34)

Відповідач ОСОБА_1 правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до ухвали Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2023 року за клопотанням представника відповідача провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ зупинено до припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. (а.с. 71-72)

Ухвалою Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 серпня 2025 року провадження по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ поновлено, призначено судове засідання. (а.с. 87)

Представник позивача ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в судове засідання не з`явився, скерував до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав. (а.с. 144-145)

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Семенова О.В. зазначила, що відповідач позовних вимог не визнає, оскільки не укладав з газопостачальною організацією договору на надання послуг газопостачання, труби для постачання газу до свого будинку облаштував за власні кошти, відповідно не має перед позивачем будь яких обов`язків. Крім того, з 15 березня 2022 року по 30 квітня 2023 року він не проживав у будинку, так як проходив військову службу. Його неповнолітня дочка в цей період проживала зі своєю матір`ю, з якою позивач розлучений. Відповідно в будинку ніхто не проживав, показники лічильника не передавались, звідки їх взяла газопостачальна компанія відповідачеві невідомо. За таких обставин відповідач не вбачає юридичних підстав для стягнення нарахованої позивачем заборгованості.

Заслухавши представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Семенову О.В., дослідивши письмові докази у справі, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом економічної діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» є торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи. (а.с. 9-17)

Згідно даних про об`єми споживання газу, що надаються оператором ГРМ по особовому рахунку НОМЕР_1 ( ЕІС код об`єкта побутового споживача 56ХМ20І62446492В), відкритого на ім`я ОСОБА_1 , за адресою АДРЕСА_1 в період з серпня 2020 року по квітень 2023 року було спожито 2218 куб. м газу на суму 15469 грн 57 к., вартість якого споживачем не оплачена. (а.с. 19)

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19 липня 2023 року, житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 , що зареєстровано в державному реєстрі за № 109 24 жовтня 2018 року. (а.с. 26-27)

Вирішуючи позов по суті заявлених вимог, суд зазначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»визначено, що житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами (пункт 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до положень статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема, одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Такому праву споживача кореспондує обов`язок, серед інших, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11 грудня 2019 року у справі №755/14208/17-ц та від 20 вересня 2018 року у справі №751/3840/15-ц.

Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015року №2500 «Про затвердження Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» передбачено, що договір між постачальником природного газу та споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Згідно п. 3 Розділу І Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2496 та п. 1.3 Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, що укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно з п. 2 Розділу ІІ Правил № 2496 за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором.

Згідно із пунктом 4.3 Типового договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Пунктом 4.6. Типового договору визначено, що при здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) Постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Відповідно до п. 5 Розділу 1 Правил постачання природного газу об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування.

Житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , права власності на який відповідач не заперечує, забезпечується позивачем послугами постачання природного газу, має присвоєний персональний код ідентифікації споживача як суб`єкта ринку природного газу або його точки комерційного обліку, відповідно ОСОБА_1 є побутовим споживачем у розумінні п.23 ст.1 Закону України «Про ринок природного газу» .

Фактом приєднання споживача до умов типового договору є фактичне споживання природного газу, що підтверджується роздруківкою з фінансового стану по особовому рахунку відповідача із внесеними даними оператором ГРМ щодо спожитого об`єму природного газу споживачем, який складає 2 233 куб.м. за період з серпня 2020 року по квітень 2023 року на суму 15 469,57 грн. (а.с. 19)

Споживач отримував послуги постачання природного газу, що підтверджується матеріалами справи та свідчить про фактичну згоду споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання).

ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виконало свої зобов`язання та здійснило постачання природного газу до об`єкту споживача в необхідних для останнього обсягах. Внаслідок несплати коштів за використаний природний газ у відповідача наявна заборгованість.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Статтею 625 Цивільного кодексу України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

За статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Положеннями пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30 вересня 2015 року передбачено, що постачальник зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобовязані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач).

Таким чином, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Отже, доводи представника відповідача про відсутність у відповідача обов`язку сплачувати заборгованість з підстав не укладання з газопостачальною організацією договору не заслуговують на увагу суду. Перебування відповідача на військовій службі у складі ЗСУ не свідчить про неможливість використання природного газу у об`єкті постачання, відповідач не довів суду, що за належним йому об`єктом постачання природного газу не було споживання в обсягах та на суму, заявлених позивачем.

Натомість позивачем доведено, що відповідач ОСОБА_1 в порушення зобов`язання не проводив вчасно оплату за спожиті послуги , внаслідок чого утворилася заборгованість, яку позивач правомірно вимагає стягнути з відповідача.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, обставини, наведені позивачем знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, а відтак позов підлягає задоволенню.

Судові витрати у справі суд розподіляє відповідно до правил ст.141 ЦПК України.

На підставі викладеного керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» суму основного боргу за спожитий природний газ за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 15 469 (п`ятнадцять тисяч чотириста шістдесят дев`ять) грн 57 к.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» 2 684 (дві тисячі шістсот вісімдесят чотири) грн 00 к. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів шляхом подання апеляційної скарги в порядку ст.ст. 351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», , юридична адреса: вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ;

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 .

Суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області Н.Л. Волошина