Справа № 148/3212/25
Провадження №2/148/410/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: судді Штифурко Л.А.

секретаря Лиженко Є.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

встановив:

У грудні 2025 року позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20.04.2025 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачем за допомогою веб-сайту (creditkasa.com.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", в рамках якої реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, і які у процесі обробки інформації діють як єдине ціле, було укладено електронний договір про відкриття кредитної лінії №1543-1914.Відповідачці було надано одноразовий ідентифікатор А8003.

Відповідно до умов кредитного договору кредитодавець взяв на себе зобов`язання надати відповідачці кредит для задоволення особистих потреб на наступних умовах: сума кредиту - 12500 грн.; строк кредитування - 365 днів; базовий період - 23 днів; комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту; знижена % ставка 1 % в день; стандартна % ставка 1 % в день.

Кредитодавець виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу кредит відповідно до умов кредитного договору. Відповідач, всупереч умовам кредитного договору, порушив його умови і в кінцевому підсумку не повернув кредит, а також не виконав в повному обсязі всі інші свої грошові зобов`язання перед кредитодавцем за кредитним договором, навіть після спливу строку кредитування.

27.05.2025 між позивачем та відповідачкою укладено додаткову угоду №1 до договору про відкриття кредитної лінії №1543-1914 від 20.04.2025, сторони домовилися про надання додаткових коштів у кредит у сумі 10000 грн.

Усвідомлюючи виникнення фінансових зобов`язань перед Первісним Кредитором, Відповідач здійснював часткову оплату в рахунок погашення заборгованості за Договором №1543-1914 від 20.04.2025, шляхом здійснення платежів зазначених у розрахунку заборгованості за Кредитним договором. Сплачуючи кредит, Відповідач, додатково до зазначеного вище, вчинив конклюдентні дії, що свідчать про прийняття укладеного Кредитного договору, який створив для нього певні цивільні права та обов`язки, частину з яких було реалізовано.

Станом на 22.10.2025 загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором, становить 63400 грн., що складається з: 20000 грн. - заборгованість за кредитом; 30900 грн. - заборгованість за нарахованими процентами,11000 грн. - заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК, 1500 грн. - заборгованість за комісією.

Вказані обставини стали причиною звернення позивача до суду з даним позовом, у якому він просить стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та понесені у справі судові витрати.

В судове засідання представник позивача не з`явився, хоча про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. До позовної заяви додано його клопотання, в якому він позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідачка та її представник, адвокат Острик С.О., в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суд не повідомили.

26.02.2026 від адвоката Острика С.О. до суду надійшов відзив на позов (а.с. 80-82), в якому він зазначив, що позивачем не доведено факту отримання кредитних коштів відповідачкою. В матеріалах справи відсутній первинний платіжний документ (платіжне доручення, квитанція про переказ), який би беззаперечно підтверджував факт перерахування кредитних коштів саме відповідачці. Надані виписки та розрахунки є внутрішніми документами Банку, сформованими в односторонньому порядку, і не можуть служити достатнім доказом фактичного отримання коштів. Жоден наданий Позивачем документ не є первинним документом в розумінні статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Також вважає, що позивачем не дотримано вимог законодавства про електронну комерцію при укладенні договору та не доведено факту підписання договору саме Відповідачем. В позовній заяві зазначено, що для підписання договору використано одноразовий ідентифікатор А8003. Однак, до матеріалів справи Позивачем не додано доказів надсилання цього ідентифікатора саме Відповідачу (належним чином зафіксованого в інформаційній системі скріншоту з часом відправки та номером телефону), а також не додано доказів того, що цей ідентифікатор було введено Відповідачем (логін системи). Сам по собі текст договору з написаним у ньому кодом не є доказом волевиявлення Відповідача.

Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем неправомірно нараховані проценти, комісії та процентів за ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань, не може перевищувати половини суми, одержаної споживачем за таким договором.

Як вбачається з розрахунку позивача: загальна сума отриманого кредиту (з урахуванням додаткової угоди) становить 20 000,00 грн. (12 500 + 10 000). Половина цієї суми (максимально допустимий розмір неустойки та інших платежів за порушення) становить 10 000,00 грн. Натомість Позивач вимагає стягнути: заборгованість за процентами 30 900,00 грн., заборгованість по комісії 1 500,00 грн., заборгованість за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК 11 000,00 грн.

Вважає, сума нарахованих процентів, комісії та інфляційних втрат вже навіть окремо (а тим більше в сукупності) значно перевищує дозволену законом межу в 50% від суми кредиту. Нарахування процентів за договором після спливу строку кредитування та одночасне нарахування процентів за ст. 625 ЦК України свідчить про подвійну відповідальність та є зловживанням правом.

Крім того, умова договору щодо сплати комісії (15% від суми кредиту) також підпадає під обмеження, встановлені ч. 2 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», а її нарахування у даному випадку є неправомірним, оскільки вона входить до загальних витрат за кредитом, які обмежені законом. Просить відмовити у задоволенні позову.

У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступних висновків.

Судом установлено, що 20.04.2025 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачкою ОСОБА_1 в електронній формі було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1543-1914 (надалі кредитний договір). Договір був підписаний відповідачкою за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А8003, про що свідчить його копія (а.с. 11-21).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 п. 2 кредитного договору кредитодавець відкриває для позичальника невідновлювальну кредитну лінію на умовах, визначених цим договором. Кредитодавець відкрив кредитну лінію для позичальника шляхом надання грошових коштів позичальнику на умовах строковості, зворотності, платності для задоволення особистих потреб позичальника, а позичальник зобов`язаласяся повернути кредит та сплатити нараховані кредитодавцем проценти за користування кредитом.

Згідно п. 4 кредитного договору сума кредиту складає 12500 грн., тип процентної ставки за користування кредитом - фіксована, базовий період 23 календарних дні, заявлений строк кредитування - 365 календарних днів. Дата повернення кредиту 19.04.2026. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на надлишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати повернення всієї суми кредиту, за наступною стандартною ставкою: - 1.00% за кожен день користування Сумою Кредиту, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цього договору, в цей період можливе використання Позичальником права користування Сумою Кредиту за Промо-ставкою та/або Зниженою процентною ставкою; - 0.74% за кожен день користування Сумою Кредиту, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня дії договору і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї Суми Кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).

Комісія за видачу кредиту 15% від суми кредиту. Орієнтовна загальна вартість кредиту складає 54365,43 грн. та включає в себе: суму кредиту, комісію за видачу кредиту та проценти за користування кредитом.

Вказаний Кредитний договір містить персональні дані відповідачки, зокрема, її паспортні дані, номер картки платника податків, адресу електронної пошти, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано ОСОБА_1 № НОМЕР_1 . Також в даному кредитному договорі визначено предмет, порядок та умови надання кредитного договору.

Сторони узгодили таблицю загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за договором (а.с. 30 зв.бік-31).

27.05.2025 між ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та відповідачкою ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до договору про відкриття кредитної лінії № 1543-1914 від 20.04.2025, про що свідчить її копія (а.с. 37 зв.бік-39).

За умовами вказаної угоди Кредитодавець та Позичальник підтверджують, що станом на момент укладення цієї Додаткової угоди: - сума Кредиту, яка була надана Позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї Додаткової угоди становить: 10000.00 грн. (далі - Заборгованість за отриманим кредитом); - сума нарахованих та несплачених процентів за користування Кредитом становить: 1400.00 грн.

Кредитодавець зобов`язується надати Позичальнику у Кредит додаткові грошові кошти в розмірі 10000.00 грн. Дата надання/видачі додаткових грошових коштів у Кредит: 27.05.2025. Після надання Кредитодавцем Позичальнику у Кредит додаткових грошових коштів Позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 20000.00 грн., яка складається з суми Заборгованості за отриманим кредитом та суми додаткових грошових коштів, наданих Позичальнику у Кредит на підставі цієї Додаткової угоди (далі - Сума Кредиту). Позичальник зобов`язується повернути Суму Кредиту у строк, що становить 365 (триста шістдесят п`ять) календарних днів з моменту укладення цієї Додаткової угоди, та на умовах, викладених у Договорі, з урахуванням положень цієї Додаткової угоди, сплатити проценти за користування вказаними грошовими коштами у розмірі та на умовах, передбачених Додатковою угодою, а також сплатити комісію за видачу додаткових грошових коштів у Кредит. Крім того, Позичальник підтверджує наявність власного зобов`язання перед Кредитодавцем сплатити Несплачені проценти та Несплачену комісію (у випадку їх наявності) у строки та на умовах, викладених у Договорі.

Комісія за видачу додаткових грошових коштів у Кредит становить 15.00 % від суми додаткових грошових коштів, наданих відповідно до Додаткової угоди у Кредит.

Незалежно від того, яка процентна ставка застосовувалась за користування Кредитом до укладення цієї Додаткової угоди, з дати укладення цієї Додаткової угоди нарахування процентів за користування Сумою Кредиту здійснюється на залишок Суми Кредиту за кожен день користування Кредитом, починаючи з дати видачі додаткових грошових коштів у Кредит за цією Додатковою угодою до дати фактичного повернення всієї Суми Кредиту за наступною Стандартною процентною ставкою: - 1.00% за кожен день користування Сумою Кредиту, яка застосовується протягом перших 180 календарних днів з дати укладення цієї? Додаткової угоди. В цей період можливе використання Позичальником права користування Сумою Кредиту за Промо-ставкою та/або Зниженою процентною ставкою; - 0.74% за кожен день користування Сумою Кредиту, яка застосовується у період починаючи з 181 календарного дня цієї Додаткової угоди і до закінчення строку дії Договору або до дати фактичного повернення всієї Суми Кредиту (до тієї із зазначених дат, яка настане раніше).

Сторони домовились продовжити строк кредитування до 365 днів з дати укладення цієї Додаткової угоди. З урахуванням цього строк кредитування за Договором становить: 402 днів, а строк дії Договору визначається у порядку, передбаченому Договором.

Після укладення цієї Додаткової угоди та надання додаткових грошових коштів у Кредит будуть змінені умови кредитування за Договором. У зв`язку із зазначеним після укладення цієї Додаткової угоди та отримання Позичальником додаткових грошових коштів у Кредит: - сума Кредиту становить: 20000.00 грн.; - кількість днів користування Кредитом, що залишається після укладення цієї Додаткової угоди становить 365 календарних днів.

З урахуванням зазначеного: - орієнтовна реальна річна процентна ставка за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування: 3916,66 (три тисячі дев`ятсот шістнадцять цілих, шістдесят шість сотих) процентів; -орієнтовна загальна вартість наданого кредиту за час з моменту укладення цієї Додаткової угоди до моменту закінчення строку кредитування з урахуванням Несплачених процентів та Несплаченої комісії: 86 783,28 грн.

Вказана додаткова угода укладена сторонами у електронній формі, підписання угоди зі сторони позичальника було здійснено шляхом електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2397. Відповідачкою ОСОБА_1 зазначено дату народження, свої паспортні дані, ідентифікаційний номер, адресу проживання, номер мобільного телефону, електронну адресу та номер рахунку № НОМЕР_1 .

ТОВ «ФК «Контрактовий дім» листом від 30.10.2025 №7/17304 повідомило ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про успішність операцій згідно договору з ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" №02/06/20 від 01.06.2020, зокрема операцій про перерахування коштів в сумі 12500 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 20.04.2025 та про перерахування коштів в сумі 10000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 27.05.2025, перерахування коштів відбулось через підсистему EasyPay, про що свідчить копія вказаного листа (а.с. 65-69).

Копією довідки ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про перерахування суми кредиту №1543-1914 від 20.04.2025 (а.с. 41 зв.бік) підтверджується перерахування кредитних коштів в сумі 11500 грн. та 10000 грн. ОСОБА_1 на платіжну картку № НОМЕР_1 .

Отже, ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачці кредит, відповідно до умов кредитного договору.

Натомість, доказів того, що відповідачка свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів у визначений строк виконала належним чином, матеріали справи не містять.

Відповідно до копії розрахунку заборгованості станом на 22.10.2025 за договором № 1543-1914 від 20.04.2025 відповідачкою ОСОБА_1 13.05.2025 було здійснено оплату в розмірі 7625 грн. Загальна заборгованість становить 63400 грн., що складається з: 20000 грн. основний борг; 30900 грн. залишок відсотків, 11000 грн. залишок відсотків за ст. 625 ЦК України, 1500 грн. залишок комісій (а.с. 42-44).

28.10.2025 з метою досудового врегулювання спору представником позивача на адресу відповідачки ОСОБА_1 було надіслано вимогу про усунення порушень умов договору № 1543-1914 від 20.04.2025, про що свідчить її копія вих. №1543-1914/в (а.с. 45), у якій останній повідомлялось, що у неї наявна заборгованість в розмірі 63400 грн., а саме: 20000 грн. за кредитом; 30900 грн. по процентах, 11000 грн. по процентах за ст. 625 ЦК України, 1500 грн. по комісії, яку вимагали сплатити протягом 30 днів після отримання даної вимоги та повідомлено, що у разі непогашення заборгованості ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" буде змушено звернутися до суду про стягнення з відповідачки заборгованості.

Правовідносини, що склалися між сторонами, підлягають врегулюванню наступними законодавчими нормами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір ). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до статті 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частина 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачає, що Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Відповідно до норм ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Таким чином, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис».

Статтею 18 Закону України "Про електронні довірчі послуги" визначено, що електронний підпис чи печатка не можуть бути визнані недійсними та позбавлені можливості розглядатися як доказ у судових справах виключно на тій підставі, що вони мають електронний вигляд або не відповідають вимогам до кваліфікованого електронного підпису чи печатки.

Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Частиною 1 ст. 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 цієї ж статті визначено, що до відносин за кредитним договором застосовується правове регулювання щодо відносин за договором позики.

За таких обставин зобов`язання за кредитним договором виникають з моменту передачі кредитодавцем позичальнику коштів, згідно умов кредитного договору.

Згідно вимог ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Таким виконанням щодо кредитних правовідношень є повернення кредитних ресурсів та сплата відсотків за їх використання з дотриманням визначених законодавством або договором умов, якими по відношенню до кредитних договорів є повернення, строковість, платність.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України при порушенні зобов`язання наступають правові наслідки установлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ст. 629 ЦПК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, кредитний договір № 1543-1914 від 20.04.2025 та додаткова угода до нього між ОСОБА_1 та ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" укладені з використанням інформаційно - телекомунікаційних систем дистанційно, в електронній формі, в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».

Вказаний Кредитний договір та додаткова угода містять персональні дані відповідачки, зокрема, її паспортні дані, номер картки платника податків, адресу електронної пошти, а також номер банківської платіжної картки, на який перераховуватимуться грошові кошти, реквізити якої надано ОСОБА_1 . Також в даному кредитному договорі та додатковій угоді до нього визначено предмет, порядок та умови договору. Даний договір та додаткова угода підписані електронним підписом, а саме одноразовим ідентифікатором НОМЕР_2 та А2397.

Що стосується заперечень представника відповідачки факту укладання між відповідачкою та ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" 20.04.2025 кредитного договору № 1543-1914, оскільки, як він вважає, до матеріалів справи позивачем не додано доказів надсилання цього ідентифікатора саме відповідачу (належним чином зафіксованого в інформаційній системі скріншоту з часом відправки та номером телефону), а також не додано доказів того, що цей ідентифікатор було введено Відповідачем (логін системи), суд зазначає наступне.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому, одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі, якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.

Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Як встановлено судом та слідує із матеріалів справи кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», а зазначені у ньому умови не порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів».

Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 під час розгляду справи №127/33824/19 зауважив, що без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір не був би укладений.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 14 червня 2022 року у справі №757/40395/20.

У постанові від 01 липня 2024 року у справі № 638/161/22 Верховний Суд погодився з тим, що без введення позичальником відповідних даних, здійснення його верифікації, передання ним та отримання товариством персональних даних від позивача з метою укладення договору, таке укладення кредитного договору є неможливим. А в матеріалах справи відсутні докази протиправності дій третіх осіб стосовно позивача, які стосуються підписання кредитного договору.

Стороною відповідачки не надано належних доказів того, що зазначена в договорі адреса електронної пошти належить не їй, доказів, які б спростували створення ОСОБА_1 особистого кабінету на сайті ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", доказів того, що договір укладено іншою особою.

Відповідачка, заперечуючи проти того, що вона укладала договір та отримала кредитні кошти, не спростувала того факту, що вона є держателем банківської картки, зазначеної у вищевказаному договорі та додатковій угоді до нього, на яку кредитором здійснювалось перерахування грошових коштів.

Заперечення представника відповідачки про те, що відсутні первинні документи отримання коштів відповідачкою повністю спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: копією листа від 30.10.2025 №7/17304, яким ТОВ «ФК «Контрактовий дім» повідомило ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" про успішність операцій згідно договору з ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" №02/06/20 від 01.06.2020, зокрема операцій про перерахування коштів в сумі 12500 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 20.04.2025 та про перерахування коштів в сумі 10000 грн. на платіжну картку № НОМЕР_1 27.05.2025, перерахування коштів відбулось через підсистему EasyPay (а.с. 65-69).

Зазначені реквізити банківської карти співпадають із банківськими реквізитами карти відповідачки, вказаними у Договорі № 1543-1914 від 20.04.2025 та додатковій угоді до нього.

Крім того, відповідачка, як власник відповідної картки, вказаної в кредитному договорі, не надала суду доказів, які б свідчили про неналежність їй даної картки, відсутність надходжень коштів на неї від кредитора на підставі вказаного кредитного договору.

Також, зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідачка вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору (а.с. 42-44).

З урахуванням наведеного, суд доходить висновку про факт укладення кредитного договору № 1543-1914 від 20.04.2025 та додаткової угоди до нього, погодження його сторонами всіх істотних умов договору. Доказів протилежного матеріали справи не містять, відповідачкою таких суду не надано.

Що стосується заперечень представника відповідачки про те, що позивачем неправомірно нараховано проценти та комісію за кредитним договором, суд зазначає наступне.

Відповідно до копії розрахунку заборгованості станом на 22.10.2025 за період з 20.04.2025 по 21.10.2025 за договором № 1543-1914 від 20.04.2025 загальна заборгованість відповідачки становить 63400 грн., що складається з: 20000 грн. основний борг; 30900 грн. залишок відсотків, 11000 грн. залишок відсотків за ст. 625 ЦК України, 1500 грн. залишок комісій (а.с. 42-44). Даний розрахунок підписаний представником ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" та він містить печатку товариства.

Суд доходить висновку, що проценти за користування кредитними коштами згідно даного розрахунку нараховані в розмірі, вказаному та погодженому в п 4.10 вказаного договору 1,00 % в день протягом 38 днів та в п. 2.8 додаткової угоди до даного договору 1,00 % в день в межах строку зазначеному в даному пункті (180 днів).

Відповідачкою ОСОБА_1 13.05.2025 було здійснено частковий платіж в розмірі 7625 грн.

Розмір даної заборгованості за кредитним договором відповідачкою належними та допустимими доказами не спростовано.

Жодних інших розрахунків розміру заборгованості позивачкою та її представником суду не надано.

Позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь 1500 грн. комісії, стягнення якої передбачено п. 2.6 додаткової угоди від 27.05.2025 до кредитного договору № 1543-1914 від 20.04.2025, а саме: комісія за видачу додаткових грошових коштів у Кредит становить 15.00 % від суми додаткових грошових коштів, наданих відповідно до Додаткової угоди у Кредит - 10000 грн.

Вказані умови кредитного договору щодо нарахування прроцентів та комісії за кредитним договором не можна вважати нікчемними, оскільки їх розмір сторонами договору визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому ст. 627 ЦК України.

Згідно ст. 627 та ст. 6 цього ЦКУ сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Крім того, як убачається з аналізу п. 4 ст. 1 ЗУ «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом це витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.

За приписами частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

Встановлені фактичні обставини у справі свідчать про те, що відповідачка порушила взяті на себе зобов`язання за кредитним договором № 1543-1914 від 20.04.2025, оскільки не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями відповідно до умов договору.

Тому суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог за кредитним договором № 1543-1914 від 20.04.2025 в частині заборгованості за тілом кредиту в розмірі 20000 грн.; заборгованості за процентами в розмірі 30900 грн., заборгованості за комісією в розмірі 1500 грн.

Що стосується заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України, яку позивач просить стягнути з відповідачки на свою користь, то суд вважає необхідним зазначити таке.

Так, згідно з частиною 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до положень пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК Україниу період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX на території України з 24.02.2022 введено особливий режим воєнного стану, який на даний час не припинений.

На підставі вищевикладеного вимога позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за процентами річних на підставі ст. 625 ЦК України в сумі 11000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки вона нарахована у період дії в Україні воєнного стану.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з викладеного вище, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачки ОСОБА_1 на користь ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" заборгованості за кредитним договором №1543-1914 від 20.04.2025 в розмірі 52400 грн., з яких: 20000 грн. заборгованість за кредитом; 30900 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 1500 грн. - комісія.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2065,11 грн.

На підставі викладеного, керуючись Законом України «Про електронну комерцію», Законом України "Про електронні довірчі послуги", Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», ст. ст. 207, 525, 526, 530, 599, 610-612, 625, 626, 628, 629, 639, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України, ст.ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 247, 263- 265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», місцезнаходження якого: бульвар Лесі Українки, 26, офіс 407, м. Київ, 01133, , заборгованість за кредитним договором №1543-1914 від 20.04.2025 в розмірі 52400 грн. (п`ятдесят дві тисячі чотириста гривень), з яких: 20000 грн. заборгованість за кредитом; 30900 грн. заборгованість за нарахованими процентами; 1500 грн. - комісія.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» судовий збір в сумі 2002 грн. (дві тисячі дві гривні).

Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення або проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскраження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 09.03.2026.

Суддя Л.А. Штифурко