Справа № 404/7742/25
Номер провадження 2/404/2748/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Фортечний районний суд міста Кропивницького в складі:

головуючого судді Іванової Н.Ю.

при секретарі - Коцюбі Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_1 , мотивуючи позов тим, що остання не виконує умови кредитного договору, тому просив стягнути з неї заборгованість у загальному розмірі 31 109,91 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

Ухвалою судді від 26 серпня 2025 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд.

19 вересня 2025 року до суду від представника відповідача, адвоката Сікорської І.С. надійшов відзив на позовну заяву. Вказано, що в матеріалах справи відсутні належні тв. Допустимі докази, що підтверджували б наявність у позивача права вимоги до відповідача. У матеріалах справи відсутні первинні бухгалтерські документи, зокрема копії меморіальних ордерів, заяв на видачу готівки, платіжних доручень, виписки по картковому рахунку, тощо, на підтвердження перерахування на рахунок відповідача грошових коштів. Відповідач не отримувала грошових коштів за кредитним договором.

Вказано, що відсутність у документах, які були складені під час укладення відповідачем з кредиторами договорів про надання фінансового кредиту реквізитів платіжної банківської картки відповідача унеможливлює виконання взятих кредиторами на себе зобов`язань за вказаними договорами щодо перерахування на рахунок відповідача кредитних коштів. Позивач не довів заявлених позовних вимог.

Вважає, що з наданих позивачем додатків до позовної заяви неможливо встановити отримання відповідачем кредитних коштів, дійсний розмір заборгованості, періоди за які така заборгованість була нарахована, суми та часу внесення відповідачем платежів тощо. Позивачем також неправомірно нараховано проценти.

23 вересня 2025 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив. Вказано, що 6 листопада 2023 р. між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , було укладено договір позики № 76683251, електронний підпис одноразовим ідентифікатором JBUOHm5uDQ.

При підписанні документів на телефонний номер клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці. Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи клієнта.

Товариством було перераховано грошові кошти відповідно до п. 28. договору позики на банківську карту № НОМЕР_1 - позичальником особисто зазначена картка банку на яку йому краще перерахувати кошти.

Позивачем доведено факт укладання вищевказаних договорів відповідачем в електронній формі, тому позовні вимоги позивача є законними та обґрунтованими, а відповідач намагається уникнути виконання взятих на себе зобов`язань.

Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі.

Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладеного кредитного договору протягом чотирнадцяти днів з моменту отримання копії примірника договоруне скористався. .

На даний час відповідачем не сплачено заборгованість за договором позики. Відповідач і надалі продовжує порушувати умови договору, тим самим порушує Цивільне законодавство. Позивач разом з позовною заявою було надано отримані від первісного кредитора додаткові докази, а саме: детальний розрахунок заборгованості ОСОБА_1 , за укладеним договором. ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідача. Всі нараховані відсотки, нараховувались виключно первісним кредитором відповідно до умов укладеного договору.

Згідно договору, підписаного відповідачем, прямо зазначено, що відповідач підтверджує, що ознайомлена, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, які розміщені на сайті кредитодавця, а також отримав від кредитодавця до укладення цього договору інформацію, зазначену в частині другій статті 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Жодних заперечень з приводу того, що відповідач не погодився з Правилами надання коштів у позику, відповідачем при укладенні договорів висловлено не було.

Перерахування коштів на платіжну карту відповідача за укладеним договором було безпосередньо здійснено оператором онлайн-послуг платіжної інфраструктури, які не здійснює операцій з готівковими грошима, а перекази коштів здійснюються виключно у безготівковій формі, видаткові касові ордери на суму переказу не складаються. Також умовами угод з банками-екваєрами, від яких фактично надходять на картки клієнтів кошти до переказу, передбачено надходження від компанії загальних сум поповнення карток за визначений період, а не сум окремих транзакцій.

Ухвалою суду від 30 вересня 2025 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, подана заява про розгляд справи за відсутності представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила у задоволенні позову відмовити.

За приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Судом установлено, що 06 листопада 2023 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем було укладено договір позики № 76683251.

Договір було підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора.

Відповідно до пункту 1 договору, за цим договором позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі-позику), на погоджений умовами договору строк (надалі-строк позики), шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.

У п. 2 договору визначені параметри та умови позики, порядок і графік повернення позики та сплати процентів: сума позики 10 500 грн., строк позики 30 днів, базова процентна ставка 2,5% (фіксована), дата надання позики 06 листопада 2023 р., дата повернення позики 05 грудня 2023 р. Знижена процентна ставка/день, % - 0,875%, процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) за день, % - 2,70%, пеня % день 2,70%, орієнтована реальна річна ставка 1779,83%, орієнтована загальна вартість позики 13 256,25 грн.

П. 4 зазначеного договору передбачено, що проценти за цим договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики, виходячи із строку фактичного користування позикою та до повного погашення заборгованості за договором, проте не довше 90 календарних днів зі спливом первісного строку користування позикою, визначеного договором/додатковими угодами. Товариство на власний розсуд може зупинити нарахування процентів до спливу строку, визначеного у першому реченні цього пункту.

П. 18 цього договору передбачено, що якщо сума позики, зазначена в п.п. 2.1 п. 2 договору, перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, за користування позикою понад встановлений договором строк нараховується процентна ставка за понадстрокове користування позикою (її частиною) в розмірі, визначеному п. 2 договору за кожен день такого користування з урахуванням обмежень, встановлених Законом України «Про споживче кредитування» та іншими актами законодавства.

Відповідно до додатку № 1 до договору позики сторонами було підписано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Крім того, сторонами визначено, що проценти за користування кредитом становлять 2 756,25 грн., загальна вартість кредиту 13 256,25 грн.

14 червня 2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», укладено договір факторингу № 14/06/21, у відповідності до умов якого фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження клієнта (ціна продажу) за плату, а клієнт відступити факторові право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб боржників, включаючи суму основного зобов`язання (позики), плату за позикою (плату за процентною ставкою), процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить клієнту. Перелік боржників, підстави виникнення права грошової вимоги до боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах боржників, які формуються згідно додатку № 1 і є невід`ємною частиною договору.

Виконання фактором обов`язку з передачі клієнту плати за договором факторингу підтверджується платіжною інструкцією.

Додатковими угодами до договору факторингу вносились зміни до договору факторингу щодо порядку повідомлення клієнтом боржників про відступлення права вимоги, автоматичної пролонгації договору кожні 12 місяців та про загальну суму права вимоги, що відступається згідно з Реєстром.

Передача права вимоги до відповідача позивачу підтверджується Актом прийому-передачі Реєстру боржників, Витягом з Реєстру боржників, підписаним сторонами договору факторингу. Позивачу передано право вимоги до відповідача за основною сумою боргу 8203 грн., сума заборгованості за відсотками 22 906,91 грн.

З розрахунку заборгованості за договором позики вбачається, що заборгованість відповідача становить 31 109,91 грн.

Позивачем надані суду документи, які підтверджують статус ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» як фінансової установи та позивача як фінансової установи, яка має право надавати послуги факторингу.

Суд доходить висновку про укладення між сторонами кредитного договору, умови такого, враховуючи зазначену інформацію позичальницею при підписанні договору щодо паспортних даних, адреси, тощо, така могла бути повідомленою лише відповідачем, а тому сумнівів в укладенні нею з ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в суду немає.

З листа АТ КБ «Приватбанк», з додатком, що наданий на виконання вимог ухвали суду вбачається, що банківська картка № НОМЕР_2 емітована на ім`я відповідача, з долученої виписки про рух коштів вбачається, що 06 листопада 2023 року відбулось зарахування коштів в сумі 10 500 грн.

Даний доказ, який суд вважає належним та допустимим, підтверджує перерахування суми позики на виконання умов договору.

Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, а також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

Відповідач належним чином не виконувала своїх зобов`язань щодо погашення кредиту, а тому у неї утворилась заборгованість.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статей 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Отже, з встановлених судом фактичних обставин вбачається, що відповідач уклала вище зазначений договір позики в електронній формі з первісними кредиторами ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», підписавши його з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Форма договору, порядок його укладання відповідає вимогам ЦК України, Закону України «Про споживче кредитування» та «Про електронну комерцію». Сторонами визначені всі істотні умови договору позики.

Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги)

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

У відповідності до ч. 1 ст. 1078ЦК України предметом договору факторингу має бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постанові Верховного Суду від 04.12.2018 у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Судом установлено, що між позивачем та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено вище зазначений договір факторингу, за якими до позивача перейшло право вимоги за договором позики, укладеними клієнтом (первісними кредитором) з відповідачем. У суду відсутня інформація та письмові докази про виконання відповідачем зобов`язань за вказаним кредитним договором.

Слід зазначити, що договір містить положення щодо можливості пролонгації такого в п. 6 - Позичальник має право продовжити строк користування позикою (пролонгація). Продовження строку користування позикою здійснюється за зверненням позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди, що підписується із застосуванням одноразового ідентифікатора кожного разу під час реалізації позичальником такого права.

Однак, позивачем не вказано про застосування пролонгації строку позики та не надано доказів звернення позичальника в електронній формі через особистий кабінет позичальника шляхом укладення додаткової угоди.

Суд зауважує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 наголосила на тому, що в охоронних правовідносинах права та інтереси кредитора забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочки виконання грошового зобов`язання. Таким чином, період правомірного користування коштами у межах погодженого сторонами строку кредитування супроводжується нарахуванням процентів у порядку та розмірі, що визначені у кредитному договору, а у разі прострочки позичальником виконання зобов`язань зі своєчасного повернення кредиту права кредитора захищаються шляхом нарахування процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому, вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (провадження № 12-142гс19) вказано, що «у межах кредитного договору позичальник отримує позичені кошти у своє тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості.

У постановах Великої Палати Верховного Суду уже неодноразово вказувалося на те, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання.

Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно.

Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вимог про стягнення коштів в порядку ч. 2 ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

У зв`язку з цим, суд вважає безпідставним нарахування процентів поза межами кредитування.

А тому, враховуючи, що судом установлено отримання відповідачем кредиту в сумі 10 500 грн., за користування яким мала сплатити проценти, та на погашення сплатила 2297 грн., суд дійшов висновку про те, що за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 10 959,25 грн.

При зверненні до суду ТОВ «ФК «ЄАПБ» було сплачено 3028 грн. судового збору, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат.

На підставі наведеного та керуючись статтями 13, 81, 141, 259, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором позики № 76683251 від 06 листопада 2023 року у розмірі 10 959,25 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3028 грн.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог, відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відомості про учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повний текст судового рішення складено 12.02.2026 року.

Суддя Фортечного районного суду

міста Кропивницького Н. Ю. Іванова