Єдиний унікальний номер: 704/63/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Тальне

Тальнівський районний суд Черкаської області в складі головуючої судді Москаленко І.В., за участю секретаря Чекалюк І.В., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Тальне цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України,

про встановлення факту перебування на утриманні,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні брата ОСОБА_2 , який був призваний на військову службу та 05.04.2025 року під час штурмових дій з боку противника у с.Новолюбівка Святівського району Луганської області зник безвісти. Зазначає, що встановлення даного факту необхідне для реалізації права на отримання грошового забезпечення та додаткової винагороди.

Заявниця та її представник, адвокат Ткаченко М.О., в підготовче судове засідання не з`явилися, проте представник надав до суду заяву про проведення судового засідання без їх участі.

Заінтересована особа - представник військової частини НОМЕР_2 в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотання про розгляд справи без його участі чи про відкладення розгляду справи до суду не надходили.

Представниця заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак направила до суду заяву в якій в задоволенні заяви просить відмовити.

Оголосивши заяви сторін (їх представників), дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як стверджує заявниця у своїй заяві в період з 2007 року до вересня 2025 року вона перебувала на утриманні брата ОСОБА_2 .

19.04.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призваний ІНФОРМАЦІЯ_2 на військову службу по мобілізації та згідно сповіщення сім`ї від 09.04.2025 року, яке надіслано заявниці, солдат ОСОБА_2 зник безвісти 05.04.2025 року під час штурмових дій з боку противника у с.Новолюбівка Святівського району Луганської області ( а.с.20).

Відповідно до п.3 Розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом ІНФОРМАЦІЯ_3 від 07.06.2018 №260, грошове забезпечення військовослужбовцям. захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2016 року №884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.

Згідно п. 7 Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 №884 виплата грошового забезпечення здійснюється таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (інвалідів з дитинства незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Відповідно до ч.1 ст. 16-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991 №2011-XII (надалі також - «Закон №2011- ХІІ») утриманцями вважаються члени сім`ї, які мають право на пенсію у разі втрати годувальника відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII (надалі також "Закон №2262- ХІІ") за загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста (особу, звільнену з військової служби, смерть якої настала протягом року після звільнення).

Згідно ч.1 ст. 30 Закону №2262-ХІІ право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сімей загиблих, померлих або таких, що пропали безвісти військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, які перебували на їх утриманні (стаття 31). Відповідно до ст. 31 члени сім`ї вважаються такими, що перебували на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування

Таким чином, встановлення факту перебування заявниці на утриманні зниклого безвісти військовослужбовця безпосередньо зачіпає права інших осіб і об`єктивно породжує майновий спір щодо розподілу одноразової грошової допомоги. А отже, справа не може бути розглянута в порядку окремого провадження і підлягає вирішенню в позовному порядку.

У справах про встановлення судом фактів, ключовим є те, що саме конкретний факт має юридичне значення, а мета його встановлення тут має другорядне значення. Але і факт, і мета його встановлення мають випливати з однієї сфери правовідносин. Тобто, не будь-який факт підлягає встановленню лише тому, що такий випадково наявний у заявника і підходить йому для якоїсь його мети, яку собі ставить заявник.

Інститут окремого провадження не може використовуватися для створення преюдиційних фактів з метою подальшого вирішення будь-якого спору про право (пункти 87-88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 201/5972/22, провадження № 14-132цс23).

З заяви ОСОБА_1 вбачається спір про право, що підлягає розгляду в порядку позовного провадження.

Відповідно до ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).

Під спором про право розуміють перешкоди у здійсненні цивільного права, які згідно із законом можуть бути усунені за допомогою суду.

Визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Як вбачається з матеріалів справи звертаючись до суду з заявою, в якій ОСОБА_1 просила встановити факт перебування на утриманні ОСОБА_2 , встановлення даного факту надасть їй можливість на отримання соціальних виплат та грошової допомоги.

23.02.2026 року від представниці заінтересованої особи ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3. надійшли пояснення у справі в яких вона просить відмовити в задоволенні заяви, оскільки вважає, що заявниця навіть після встановлення такого факту не буде мати права на грошове забезпечення, оскільки така категорія осіб не належить до кола осіб, які відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтегрованих у нейтральних державах або зниклих безвісти» затвердженого постановою КМУ від 30.11.2016 №884 мають право на отримання грошового забезпечення зниклого безвісти військовослужбовця.

Спір про право пов`язаний виключно з порушенням, оспоренням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права, при якому існують конкретні особи, які перешкоджають в реалізації права. При відсутності цих елементів відсутній спір про право. Вказаний правовий висновок викладено у змісті постанови Верховного Суду від 28 вересня 2022 року в справі № 139/122/14-ц (провадження № 61-3238св22).

Юридичні факти можуть бути встановлені для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника, за умови, що вони не стосуються прав чи законних інтересів інших осіб. У випадку останнього між цими особами виникає спір про право.

Такі висновки висловлені Верховний Судом в постановах від 11 вересня 2024 року в справі № 335/4669/23 (провадження № 61-8050св24), від 17 червня 2024 року в справі № 753/21178/21 (провадження № 61-15630св23).

Відповідно до правового висновку, викладеного Верховним Судом у змісті постанови від 04 січня 2023 року в справі № 198/99/15-ц (провадження№ 61-7049св22): «згідно з частиною шостою статті 294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і яка потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом.

Отже, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають в реалізації такого права.

Таким чином, у порядку окремого провадження підлягають розгляду справи про встановлення фактів, за наявності наступних умов: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім того, набуття правового статусу особи, зниклої безвісти за особливих обставин, не зменшує обсяг цивільної правоздатності такої особи (частина перша статті 8 Закону України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин»).

Відтак, необхідним є безпосереднє звернення до суду саме із позовом про встановлення факту перебування на утриманні.

Враховуючи викладене, суд, встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку про залишення заяви ОСОБА_1 без розгляду на підставі частини четвертої статті 315 ЦПК України, оскільки встановлення факту перебування на утриманні пов`язується із наступним вирішенням спору про право, а тому такий спір має вирішуватися в порядку позовного, а не окремого провадження.

Також, суд вважає за необхідне роз`яснити заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.260, ч.6 ст.294, ч.4 ст.315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: військова частина НОМЕР_1 , Міністерство оборони України, про встановлення факту перебування на утриманні,- залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: І. В. Москаленко