У х в а л а

6 березня 2026 року

м. Київ

Справа № 694/1083/24

Провадження № 61-2548ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржниця)

на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 4 вересня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2026 року

у справі за первісним позовом ОСОБА_2 (далі - батько) до скаржниці за участю Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання припиненим зобов`язання про стягнення аліментів за рішенням суду у зв`язку з затвердженням сторонами мирової угоди та

за зустрічним позовом скаржниці в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 (далі - дитина) до батька за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Звенигородської районної адміністрації Черкаської області, Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - про позбавлення батьківських прав і

в с т а н о в и в :

1. У квітні батько звернувся до суду з позовом, у якому просив:

(1) визнати припиненим його зобов`язання зі сплати аліментів на його неповнолітню дитину за рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 3 листопада 2008 року у справі № 2-657/2008 з моменту постановлення ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року у справі № 694/1301/17, згідно з якою затверджена мирова угода між сторонами, в тому числі виникнення зобов`язання про добровільне виконання зобов`язання щодо сплати аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн із урахуванням індексу інфляції;

(2) визнати виконаним зобов`язання батька з добровільної сплати аліментів на його неповнолітню дитину на виконання ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 січня 2018 року у справі № 694/1301/17, згідно з якою затверджена мирова угода сторін, у твердій грошовій сумі в розмірі 1 500,00 грн із урахуванням індексу інфляції, з моменту постановлення тієї ухвали суду до моменту подачі позову.

2. У травні 2024 року скаржниця в інтересах дитини звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила позбавити батька батьківських прав щодо дитини.

3. 4 вересня 2025 року Звенигородський районний суд Черкаської області ухвалив рішення, згідно з яким відмовив у задоволенні первісного та зустрічного позовів.

4. 29 січня 2026 року Черкаський апеляційний суд ухвалив постанову, згідно з якою залишив без змін рішення суду першої інстанції.

5. 27 лютого 2026 року скаржниця подала до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просила скасувати зазначені судові рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову й ухвалити нове - про його задоволення.

6. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

7. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених у пунктах 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження:

- суди першої й апеляційної інстанції застосували норми права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 травня 2020 року у справі № 753/2025/19;

- суди неналежно дослідили висновок органу опіки та піклування у сукупності з іншими доказами, а також проігнорували думку дитини.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 4 вересня 2025 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2026 року у справі за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання припиненим зобов`язання про стягнення аліментів за рішенням суду у зв`язку із затвердженням сторонами мирової угоди та за зустрічним позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_2 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Звенигородської районної адміністрації Черкаської області, Звенигородського відділу державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - про позбавлення батьківських прав.

2. Витребувати з Звенигородського районного суду Черкаської області цивільну справу № 694/1083/24.

3. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіД. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко