Справа № 650/2903/25
провадження № 2/650/1397/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року Великоолександрівський районний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Сікори О.О.,

за участю секретаря Завістовської Л.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в селищі Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся представник адвокат Чиркіна Людмила Юріївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», про розірвання договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом в якому, після уточнень, просить розірвати договір оренди земельної ділянки від 12.07.2006 року, щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0137, сторонами якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» (Орендар) та ОСОБА_1 (Орендодавець), номер запису про інше речове право (в державному реєстрі речових прав) 45402777.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,9898 га, кадастровий номер :02:001:0137, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серія ІІ-ХС №009868.

12 липня 2006 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» та позивачем укладено договір оренди землі, відповідно до якого позивач передав у користування орендарю належну йому земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0137. Договір оренди землі зареєстровано у встановленому порядку, про що в Державному реєстрі земель вчинено запис від 12 липня 2006 року за № 4АА71500015.

У подальшому внаслідок укладення додаткових угод та договору про заміну сторони в договорі оренди змінювався орендар земельної ділянки. Зокрема, 17 вересня 2015 року на підставі договору про заміну сторони у договорі оренди замінено первісного орендаря на нового орендаря ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс» та продовжено строк дії договору. 24 липня 2017 року на підставі додаткової угоди № 700029 до договору оренди землі права та обов`язки орендаря перейшли до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», яке стало орендарем земельної ділянки. 11 квітня 2018 року додатковою угодою № 700029-2 змінено умови щодо розміру орендної плати та строку договору. Надалі 19 листопада 2021 року додатковою угодою № 700029-7 договір оренди викладено у новій редакції, збільшено розмір орендної плати та визначено строк оренди до 31 грудня 2031 року.

Згідно з відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 425105083 від 02 травня 2025 року право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0137 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ».

Відповідно до умов договору оренди землі в редакції додаткової угоди № 700029-7 від 19 листопада 2021 року орендна плата вноситься орендарем щорічно у строк до 31 грудня. Розмір річної орендної плати становить 6,63 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що у грошовому вираженні складає 15 783,29 грн за один повний рік оренди.

Таким чином, відповідач був зобов`язаний нарахувати та сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік у сумі 15 783,29 грн за кожен рік у строк до 31 грудня відповідного року. Проте відповідач не сплатив орендну плату за вказані роки, у зв`язку з чим утворилась заборгованість за три роки у розмірі 47 349,87 грн (15 783,29 грн ? 3).

Представник позивача зазначає, що відповідно до пункту 9.1 договору оренди орендодавець має право вимагати своєчасного внесення орендної плати. Невиконання відповідачем обов`язку зі сплати орендної плати у встановлені договором строки є порушенням вимог статті 526 Цивільного кодексу України, відповідно до якої зобов`язання мають виконуватися належним чином, у передбачений договором строк та спосіб.

Правовідносини сторін регулюються, зокрема, положеннями Закону України «Про оренду землі», Земельного кодексу України та Цивільного кодексу України. Згідно із статтями 21, 24, 25 Закону України «Про оренду землі» орендна плата є обов`язковим платежем, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою, а орендодавець має право вимагати її своєчасного внесення, тоді як орендар зобов`язаний сплачувати орендну плату своєчасно та в повному обсязі. Частиною першою статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду, зокрема у разі невиконання сторонами обов`язків, визначених умовами договору та статтями 24 і 25 цього Закону. Пунктом 12.3 договору оренди також передбачено можливість припинення його дії шляхом розірвання за рішенням суду у разі невиконання другою стороною договірних обов`язків.

Крім того, пунктом «д» частини першої статті 141 Земельного кодексу України визначено підставу припинення права користування земельною ділянкою - систематична несплата орендної плати. Представник позивача зазначає, що систематичність у цьому випадку має місце, оскільки відповідач допустив три випадки повної несплати орендної плати (за 2022, 2023 та 2024 роки), що є істотним порушенням умов договору та позбавляє орендодавця можливості отримувати передбачену договором плату за користування належною йому земельною ділянкою.

У зв`язку з цим позивач вважає наявними правові підстави для розірвання договору оренди землі від 12 липня 2006 року з урахуванням додаткових угод від 24 липня 2017 року та від 19 листопада 2021 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0137, оскільки відповідач систематично не виконує основний обов`язок орендаря - своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату.

В подальшому представник вказав, що залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» як співвідповідача у справі №650/2903/25 є необхідним з огляду на те, що після відкриття провадження стало відомо про перехід права оренди спірної земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0137 від первісного орендаря Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» до Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на підставі договору № 1704/25-24 від 17 квітня 2025 року.

Представник позивача наголосив, що згідно з пунктами 2.2, 2.3 вказаного договору покупець набув право оренди відповідної земельної ділянки, а також до нього перейшли всі права та обов`язки орендаря за договорами оренди (разом із змінами та доповненнями, внесеними додатковими угодами). У зв`язку з цим саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» є особою, на яку перейшов спірний обов`язок, у тому числі щодо належного виконання умов договору оренди та сплати орендної плати, а тому участь цієї юридичної особи у справі як співвідповідача є необхідною для ухвалення судового рішення, яке може бути реально виконано.

Представник також зазначив, що факт набуття Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» прав орендаря підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 432637683 від 24 червня 2025 року, відповідно до якої орендарем спірної земельної ділянки значиться саме Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» (), а позивач є орендодавцем.

У зв`язку із заміною орендаря представник позивача вказав на необхідність уточнення позовних вимог, оскільки первинно позовні вимоги були заявлені до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», тоді як після державної реєстрації переходу права оренди належним відповідачем щодо вимоги про розірвання договору оренди є також (та фактично - насамперед) Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС». Тому позовні вимоги підлягають викладенню в редакції щодо розірвання договору оренди земельної ділянки від 12 липня 2006 року саме між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» як орендарем та ОСОБА_1 як орендодавцем, із зазначенням номера запису про інше речове право 45402777.

У відзиві представник відповідача зазначив, що вважає заявлені вимоги необґрунтованими, не підтвердженими належними та достовірними доказами і такими, що не підлягають задоволенню.

Представник відповідача навів, що позивач просить: розірвати договір оренди землі від 12 липня 2006 року (з урахуванням додаткової угоди від 24 липня 2017 року та додаткової угоди від 19 листопада 2021 року), стороною якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» та ОСОБА_1 , щодо земельної ділянки площею 8,9898 га з кадастровим номером :02:001:0137, номер запису про право 45402777, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Щодо доводів про невиплату орендної плати відповідач зазначив, що відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. На думку відповідача, позивач не надав доказів невиплати орендної плати, а такими доказами могли бути, зокрема, виписки з банківських рахунків за останні три роки, відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків за останні три роки або інші належні докази, які підтверджують порушення умов договору оренди відповідачем.

Щодо неможливості використання земельної ділянки та застосування статті 762 ЦК України відповідач послався на Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 про введення воєнного стану та вказав, що збройна агресія рф проти України створила обставини непереборної сили, які об`єктивно вплинули на можливість здійснювати господарську діяльність. Також відповідач навів посилання на положення Резолюції 3314 (XXIX) Генеральної Асамблеї ООН від 14 грудня 1974 року щодо визначення агресії та зазначив, що внаслідок окупації значної частини території Херсонської області до 11 листопада 2022 року, у тому числі територій розташування масивів земельних ділянок, які перебувають у користуванні Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», підприємство фактично було позбавлене можливості здійснювати діяльність, а працівники покинули територію області, що, за доводами відповідача, унеможливило своєчасне та повне виконання договірних зобов`язань.

Відповідач зазначив, що Торгово-промислова палата України листом № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а саме військову агресію рф проти України, яка стала підставою введення воєнного стану з 24 лютого 2022 року, та підтвердила, що ці обставини є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними для суб`єктів господарської діяльності у разі неможливості виконання зобов`язань у встановлені строки.

Представник відповідача також зазначив, що відповідно до розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» включено до переліку підприємств, які постраждали внаслідок обставин непереборної сили. Додатково наведено, що об`єднаний витяг з ЄРДР у кримінальному провадженні № 0000075 від 12 квітня 2022 року містить відомості про проникнення військових рф до майна Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» за адресою: Херсонська область, Бериславський район, с. Новорайськ, вул. Промислова, 3, у зв`язку з чим представники підприємства були позбавлені доступу до підприємства та належного майна. Також вказано, що після деокупації значна частина майна була розкрадена або знищена, офіс зруйнований.

Відповідач послався на розпорядження Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області, якими орендовані Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» земельні ділянки визнано непридатними для використання у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами. На думку відповідача, це підтверджує відсутність доступу і неможливість безпечного використання земельної ділянки.

Представник відповідача навів, що внаслідок військового вторгнення товариству було заблоковано доступ до земельних ділянок, що унеможливлює їх обробіток, а територія розташування ділянки є забрудненою вибухонебезпечними предметами та потребує розмінування, без якого будь-яка діяльність, у тому числі сільськогосподарське виробництво, неможлива та створює загрозу життю і здоров`ю працівників.

Відповідач послався на статтю 762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Вказано, що протягом майже всього 2022 року територія Новорайської сільської ради перебувала в окупації рф, а протягом 2023-2024 років розпорядженнями Новорайської сільської військової адміністрації орендовані земельні ділянки визнано непридатними для використання через потенційну загрозу забруднення вибухонебезпечними предметами, у зв`язку з чим відповідач, за його твердженням, об`єктивно не мав можливості використовувати їх у господарській діяльності.

Крім того, відповідач зазначив, що відповідно до пункту 13.2 договору оренди сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо доведе, що порушення сталося не з її вини. У зв`язку з цим відповідач просив суд визнати поважними та такими, що не залежать від його волі, обставини окупації території та забруднення земель вибухонебезпечними предметами.

Окремо відповідач просив врахувати лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року, згідно з яким земельна ділянка є потенційно забрудненою вибухонебезпечними предметами, а також зазначено, що орган ДСНС не може гарантувати безпеку при проведенні польових робіт на відповідних територіях у зв`язку з щоденними обстрілами з боку рф, що, за доводами відповідача, свідчить про об`єктивну неможливість використання земельної ділянки за цільовим призначенням.

Також представник відповідача послався на правову позицію Херсонського апеляційного суду, викладену у постанові від 09 квітня 2025 року у справі № 650/3776/24, у якій зазначено, що невиплата орендної плати може бути обумовлена настанням обставин непереборної сили (окупацією, забороною проведення польових робіт, потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами) та що за таких умов застосуванню підлягають положення статті 617 ЦК України і частини шостої статті 762 ЦК України щодо звільнення від відповідальності та від плати за час неможливості використання майна.

У письмових поясненнях представник позивача зазначив, що у відзиві відповідач не надав жодних належних та допустимих доказів сплати орендної плати за спірним договором, зокрема платіжних доручень, квитанцій або інших документів, які б підтверджували виконання грошового зобов`язання. Натомість відповідач обмежився посиланням на відсутність банківських виписок та викладенням пояснень щодо причин несплати.

При цьому, за змістом відзиву, відповідач фактично не заперечує самого факту несплати орендної плати за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік, а обґрунтовує таку несплату посиланням на обставини непереборної сили, зокрема окупацію території, на якій розташована земельна ділянка, потенційну загрозу мінування, втрату доступу до майна підприємства, що, на думку відповідача, має звільняти його від обов`язку сплачувати орендну плату.

Представник позивача звернув увагу, що відповідач посилається на частину шосту статті 762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає, однак саме це посилання лише підтверджує, що відповідач орендну плату не сплачував протягом трьох років, а доведення підстав для звільнення від плати покладається на відповідача.

У підтвердження форс-мажорних обставин відповідач посилався на лист Торгово-промислової палати України № 2024/02.0-7.1 від 28 лютого 2022 року, проте представник позивача наголосив, що цей документ має загальний характер, не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, а тому не доводить наявності форс-мажору саме у відносинах сторін за спірним договором оренди.

Представник позивача послався на правові висновки Верховного Суду про те, що загальний лист Торгово-промислової палати України не є сертифікатом у розумінні закону, не має преюдиційного характеру, а сторона, яка посилається на форс-мажор, повинна довести не лише сам факт таких обставин, а й причинно-наслідковий зв`язок між ними та неможливістю виконати саме конкретне зобов`язання. З огляду на це позивач вказав, що відповідач не надав сертифіката Торгово-промислової палати України, виданого за його зверненням, який би підтверджував форс-мажор саме для виконання обов`язку зі сплати орендної плати позивачу за конкретним договором.

Також представник позивача зазначив, що посилання відповідача на розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 не є належною правовою підставою для звільнення від виконання договірних зобов`язань, оскільки таке розпорядження має організаційно-декларативний характер, не містить імперативних норм щодо припинення або призупинення нарахування та сплати орендної плати, а також відповідач не надав доказів належного затвердження цього розпорядження та набрання ним чинності в установленому порядку.

Крім того, представник позивача вказав, що розпорядження Новорайської сільської військової адміністрації, на які посилається відповідач, стосуються пільг зі сплати місцевих податків та зборів та не звільняють відповідача від обов`язку сплачувати орендну плату за земельні ділянки приватної власності, а також не стосуються обов`язку сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору.

Щодо посилання відповідача на лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області від 11 червня 2025 року, представник позивача зазначив, що цей лист не підтверджує неможливість використання земельної ділянки позивача, не містить відомостей про її забруднення вибухонебезпечними предметами, натомість вказує на проведення розмінування територій іншими уповноваженими підрозділами та містить лише припущення про потенційні ризики. При цьому жодних доказів того, що земельна ділянка позивача обстежена та визнана забрудненою вибухонебезпечними предметами, відповідачем не подано, і такі відомості не внесені до Державного земельного кадастру.

Окремо зазначено, що відкрите кримінальне провадження, на яке посилається відповідач, стосується фактів воєнних злочинів та втрати майна підприємства, а не встановлення непридатності до використання конкретної земельної ділянки позивача. Відповідач не надав доказів того, що у межах досудового розслідування земельну ділянку позивача визнано такою, що не може використовуватися за цільовим призначенням, або що на неї накладені відповідні обмеження.

Представник позивача також вказав, що загальні посилання відповідача на воєнний стан, окупацію та інші обставини не є достатніми, оскільки вони не підтверджують неможливість виконання саме обов`язку зі сплати орендної плати. При цьому звернуто увагу, що деокупація території, на якій розташована земельна ділянка, відбулася 11 листопада 2022 року, однак після цього минуло значний час, а відповідач не приступив до обробітку землі та не здійснив сплату орендної плати, тоді як інші орендарі на цій території здійснюють господарську діяльність і сплачують орендодавцям кошти.

Також представник позивача зазначив, що позивач не створював відповідачу перешкод у користуванні земельною ділянкою, а відповідач жодного разу не повідомляв позивача про настання форс-мажорних обставин та не звертався з будь-якими пропозиціями щодо врегулювання питання сплати орендної плати або зміни умов договору.

Представник позивача наголосив, що наявність чинного, але фактично невиконуваного договору оренди позбавляє власника можливості розпоряджатися своєю земельною ділянкою, передати її в оренду іншому добросовісному користувачу та отримувати дохід, який для позивача є істотним джерелом існування, особливо в умовах воєнного стану.

Крім того, у поясненнях зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» відчужило право оренди за договором від 17 квітня 2025 року № 1704/25-24 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», а отже фактично підтвердило відсутність наміру обробляти земельні ділянки та виконувати договірні обов`язки. При цьому й новий орендар - Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» - також не приступив до обробітку землі та не сплатив орендну плату, що свідчить про триваюче порушення прав орендодавця.

У зв`язку з викладеним представник позивача зазначив, що відсутність сплати орендної плати протягом трьох років є систематичним порушенням істотних умов договору оренди, що відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України, статті 32 Закону України «Про оренду землі» та статті 651 ЦК України є підставою для розірвання договору оренди землі в судовому порядку.

З огляду на вказані доводи представник позивача просив суд врахувати подані письмові пояснення при розгляді справи та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

У додаткових поясненнях представник відповідача зазначив, що постановою Кабінету Міністрів України від 07 червня 2024 року № 740 затверджено Порядок ведення реєстру територій, забруднених або імовірно забруднених вибухонебезпечними предметами, у зв`язку з чим запроваджено відповідний реєстр та геоінформаційну систему, якій відповідає інтерактивна карта територій, що адмініструється Державною службою України з надзвичайних ситуацій.

Відповідно до даних інтерактивної карти ДСНС, розміщеної на офіційному вебсайті «Розмінування України», територія Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області належить до територій, де виявлені або ймовірно можуть знаходитися вибухонебезпечні предмети.

Крім того, представник відповідача зазначив, що аналогічні висновки містяться у постановах Миколаївського апеляційного суду від 14 жовтня 2025 року та 15 жовтня 2025 року у справах № 485/688/25 та № 485/582/25.

Окрім цього представник відповідача звернув увагу суду на те, що Новорайська сільська рада Бериславського району Херсонської області розташована на відстані близько 20 км від тимчасово окупованої російською федерацією території, що також свідчить про підвищену небезпеку ведення господарської діяльності.

З огляду на наведене представник відповідача зазначив, що у зв`язку із забрудненням земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, можливістю її замінування, а також постійними атаками FPV-дронів та ракет, які створюють реальну загрозу життю та здоров`ю працівників підприємства, проведення посівної кампанії, збирання врожаю та ведення господарської діяльності на спірній земельній ділянці є неможливим.

У зв`язку з цим представник відповідача вказав, що за наявності обставин, за які орендар не відповідає, у розумінні частини шостої статті 762 ЦК України, у орендаря відсутній обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою.

В судове засідання позивач не з`явився, його представник надав заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання представник відповідача ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, зокрема, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету ТОВ «ЮТС-Агропродукт» в підсистемі «Електронний суд». Про причини неявки суд не повідомив. У відзиві не висловив свою позицію щодо його участі в судовому засіданні.

В судове засідання представник відповідача ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, зокрема, шляхом направлення на його юридичну адресу ухвали про відкриття провадження у справі та судової повістки, які повернулися на адресу суду з відміткою про відсутність адресата за відповідною адресою. Такі заходи були судом вжиті неодноразово.

Вирішуючи питання про можливість проведення судового засідання без участі представника ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» суд також виходив з положень частини шостої статті 14 ЦПК України відповідно до якої юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку.

Відповідач ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» не виконав такий обов`язок та не зареєстрував свій кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, з огляду на що суд зазначає, що права відповідача, який не зареєстрував електронний кабінет, не порушуються у разі ненаправлення йому позивачем паперових копій процесуальних документів при поданні позову з використанням підсистеми «Електронний суд». Відповідач несе певні негативні наслідки невиконання обов`язку з реєстрації електронного кабінету. Ці наслідки прямо передбачені ЦПК України, вони є збалансованими та пропорційними, тобто не порушують основоположні принципи цивільного процесу, такі як верховенство права, рівність учасників судового процесу перед законом та судом, диспозитивність, гласність та відкритість судового процесу, змагальність сторін, пропорційність, зокрема, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами тощо. Подібні за змістом висновки містяться у постановах Верховного Суду від 19.06.2024 у справі №752/11445/22, від 01.02.2024 у справі №520/11344/23, від 28.03.2023 у справі №260/1322/21 (з урахуванням відмінностей у змісті процесуальних кодексів).

З огляду на викладені обставини, а також враховуючи, що представники сторін, належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, не з`явилися до суду без поважних причин, окремі з них не вжили заходів для реалізації свого процесуального обов`язку щодо реєстрації електронного кабінету в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними у матеріалах справи доказами та письмовими поясненнями сторін.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені учасниками доводи суд дійшов таких висновків.

Суд встановив, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 8,9898 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :02:001:0137, розташованої на території Новорайської сільської ради Бериславського району Херсонської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-ХС №009868.

12 липня 2006 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» укладено договір оренди землі щодо вказаної земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0137. Договір оренди зареєстровано у Бериславському районному відділі Херсонської регіональної філії центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис 12 липня 2006 року за №4АА71500015.

17 вересня 2015 року на підставі договору про заміну сторони у договорі оренди орендаря Товариство з обмеженою відповідальністю «Югтранзитсервіс-Агропродукт» замінено на нового орендаря ПП «ЮТС-Агропродукт Плюс», строк дії договору оренди продовжено до 12 липня 2023 року.

24 липня 2017 року укладено додаткову угоду №700029 до договору оренди землі від 12 липня 2006 року, якою до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» перейшли права та обов`язки орендаря за договором оренди, а умови договору викладено у новій редакції.

11 квітня 2018 року укладено додаткову угоду №700029-2 до договору оренди землі від 12 липня 2006 року, №4АА71500015, якою збільшено розмір орендної плати, що вноситься у грошовій формі, з 3% до 4,18% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки за один рік оренди, а строк дії договору визначено до 30 листопада 2027 року.

19 листопада 2021 року укладено додаткову угоду №700029-7 до договору оренди землі від 12 липня 2006 року, якою договір оренди викладено у новій редакції, збільшено розмір орендної плати за повний рік оренди, яка вноситься у грошовій формі у сумі 15 783,29 грн, що складає 6,63% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, а строк оренди визначено до 30 грудня 2031 року.

Право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0137 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №425105083 від 02 травня 2025 року.

Умовами договору оренди землі у редакції, чинній після укладення додаткової угоди №700029-7 від 19 листопада 2021 року, визначено, що орендна плата вноситься орендарем у строк до 31 грудня кожного року. За перший рік оренди орендна плата розраховується та сплачується за фактичну кількість календарних днів оренди, починаючи з дня укладення договору та закінчуючи 31 грудня року, в якому укладено договір.

Розмір річної орендної плати за користування земельною ділянкою визначено у грошовій формі у розмірі 6,63% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 15 783,29 грн за повний рік оренди.

Орендна плата за 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік у сумі 15 783,29 грн за кожен рік оренди у встановлений строк до 31 грудня відповідного року не сплачена. Заборгованість з орендної плати за 2022-2024 роки складає 47 349,87 грн.

17 квітня 2025 року укладено договір №1704/25-24 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, за яким Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-Агропродукт» відчужило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» набуло право оренди, у тому числі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0137, з переходом до набувача всіх прав та обов`язків орендаря за договором оренди (зі змінами, внесеними додатковими угодами).

На підставі вказаного договору від 17 квітня 2025 року внесено зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0137, номер запису про інше речове право 45402777, орендарем у реєстрі зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №432637683 від 24 червня 2025 року.

Зміст зареєстрованого іншого речового права передбачає, що розмір річної орендної плати становить 6,63% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, строк дії права оренди до 31 грудня 2031 року, з автоматичним продовженням дії договору, з правом пролонгації, з правом передачі в піднайм (суборенду).

Відповідно до листа Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2024/02.0-7.1, офіційно засвідчено, що військова агресія російської федерації проти України, яка стала підставою для введення воєнного стану згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, визнається форс-мажорною обставиною (обставиною непереборної сили). ТПП України підтвердила, що 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 12 квітня 2022 року, встановлено факт реєстрації двох епізодів можливих кримінальних правопорушень, кваліфікованих за частиною першою статті 438 КК України порушення законів та звичаїв війни.

Перший епізод зареєстровано на підставі самостійного виявлення прокурором відповідної інформації. У ньому зазначено, що 09 квітня 2022 року приблизно об 12:00 годині невстановлені особи у військовій формі з території бази ТОВ «ЮТС-Агропродукт», яка розташована в селі Новорайськ Бериславського району Херсонської області, вивезли три одиниці сільськогосподарської техніки зокрема автомобіль КАМАЗ державний номер НОМЕР_1 на загальну суму близько 1,5 мільйона гривень. Вказані дії здійснені в умовах воєнного стану, оголошеного президентом російської федерації ОСОБА_2 , що становить порушення норм міжнародного гуманітарного права, зокрема Женевської конвенції.

Другий епізод внесено до ЄРДР 17 червня 2022 року на підставі заяви ТОВ «ЮТС-Агропродукт». Згідно з викладеними в ній обставинами, у зв`язку з тимчасовою окупацією збройними силами російської федерації території Херсонської області, зокрема Бериславського району, 24 лютого 2022 року російські військові проникли на територію підприємства за адресою: селище Новорайськ, вул. Промислова, 3, внаслідок чого працівники товариства були позбавлені доступу до свого майна. Крім того, 23 квітня 2022 року з території підприємства було захоплено 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE). Унаслідок цих дій підприємство також втратило можливість обробляти земельні ділянки загальною площею 60 532,9902 га, розташовані у Херсонській області.

Відповідно до розпорядження Херсонської обласної ради від 01 березня 2023 року № 24 «Про доповнення переліку суб`єктів господарювання, що постраждали внаслідок обставин непереборної сили», до відповідного переліку було включено Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (), юридична адреса: вул. Промислова, буд. 3, с. Новорайськ, Новорайська сільська територіальна громада, Бериславський район. Зазначене розпорядження підлягало затвердженню на сесії обласної ради, що прямо вказано в пункті 2 цього нормативного акта.

Відповідно до листа Головного управління ДСНС України у Херсонській області № № 66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року, направленого у відповідь на звернення ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», піротехнічні розрахунки ДСНС до проведення робіт з розмінування (гуманітарного розмінування) на земельних ділянках, орендованих товариством на території Бериславського району Херсонської області, не залучались, а самі роботи з розмінування проводились іншими фаховими відомствами.

При цьому зазначено, що ймовірно, вищевказані земельні ділянки можуть бути потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами. Окремо наголошено, що у зв`язку із щоденними обстрілами з боку збройних сил російської федерації різними типами озброєння, Головне управління не може гарантувати безпеку при проведенні польових робіт на даних територіях.

У зв`язку з викладеним, ДСНС рекомендувало товариству звернутися до Херсонської обласної військової адміністрації, яка, згідно з розпорядженням від 6 березня 2023 року №?101, визначає пріоритетність заходів із розмінування, координує їх виконання і може підтвердити статус відповідних територій.

Відповідно до розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації № 29 від 06 лютого 2024 року, виданого в селищі Новорайськ, встановлено, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» () надано пільги з нарахування та сплати орендної плати за землю комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб та мінімального податкового зобов`язання за І квартал 2024 року - з 01 січня 2024 року по 31 березня 2024 року.

Відповідно до пункту 2 цього розпорядження, визначено, що земельні ділянки загальною площею 12 338,0283 га, які перебувають у користуванні ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», не є об`єктом оподаткування у період з 01 січня по 31 березня 2024 року у зв`язку з тим, що вони визнані потенційно забрудненими вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 31.10.2023 № 163 «Про надання пільг ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» із місцевих податків та зборів на території Новорайської сільської територіальної громади на 20222023 роки», Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» () надано пільги з нарахування та сплати орендної плати за землю комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб та мінімального податкового зобов`язання за період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2023 року.

У розпорядженні також зазначено, що земельні ділянки загальною площею 12 338,0283 га, які перебувають у користуванні ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», у зв`язку з потенційною загрозою їх забруднення вибухонебезпечними предметами, не є об`єктом оподаткування у визначений період. Вказано, що відповідні земельні ділянки не підлягають оподаткуванню на території Новорайської сільської територіальної громади в період з 01 березня 2022 року по 31 грудня 2023 року.

Відповідно до розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 18 квітня 2024 року № 154 «Про нову редакцію розпорядження начальника сільської військової адміністрації «Про надання пільг ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» із місцевих податків та зборів на території Новорайської сільської територіальної громади на І квартал 2024 року» № 29 від 06.02.2024 року», ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» () надано пільги з нарахування та сплати орендної плати за землю комунальної власності, а також з єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб на 2024 рік з 01 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року. Пільги надані на земельні ділянки загальною площею 12 338,0283 га, із зазначенням кадастрових номерів, з урахуванням наявності на території підприємства потенційної загрози забруднення вибухонебезпечними предметами.

Відповідно до розпорядження начальника Новорайської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області від 11 лютого 2025 року № 58 «Про надання пільг ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» із місцевих податків та зборів на території Новорайської сільської територіальної громади на 2025 рік», Товариству з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» () надано пільги з нарахування та сплати орендної плати за землю комунальної власності, єдиного податку четвертої групи для юридичних осіб та мінімального податкового зобов`язання на період з 01 січня 2025 року по 31 грудня 2025 року.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог закону.

Земельним кодексом України, а саме статтею 96, передбачено обов`язок орендаря своєчасно сплачувати орендну плату. Вказана норма кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка надає орендодавцю право вимагати своєчасного внесення орендної плати.

На підставі статті 32 Закону України «Про оренду землі», договір оренди може бути достроково розірваний у разі невиконання орендарем своїх зобов`язань, визначених статтями 24, 25 цього закону та умовами договору.

Відповідно до статті 651 ЦК України, договір може бути розірвано за рішенням суду у разі істотного порушення його умов однією зі сторін. Істотним вважається таке порушення, яке призводить до того, що інша сторона значною мірою позбавляється того, на що розраховувала при укладенні договору.

Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до пункту «д» статті 141 Земельного кодексу України є підставою для припинення права користування земельною ділянкою.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 10 постанови від 06 березня 2024 року у справі № 902/1207/22, провадження № 12-80гс23, зробила наступний висновок щодо застосування норм права: «Застосовуючи в контексті спірних правовідносин статті 13, 17, 15 та 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340-IX, а також статті 3, 6, 627, 638, 640 ЦК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що договір оренди землі є консенсуальним.

Слід розмежовувати момент укладення договору оренди землі (це момент досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов та підписання для договорів з 01.01.2013), з якого у його сторін виникають права і обов`язки зобов`язального характеру, і момент виникнення на підставі вказаного правочину речового права, який пов`язаний з моментом державної реєстрації такого права (третє речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції, чинній на час підписання Договору).

Абзац третій частини першої статті 15 та друге речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV імперативно встановлюють, що дата укладення договору оренди землі є істотною умовою цього правочину і саме з цієї дати починається перебіг строку його дії.

Тому сторони договору оренди землі не можуть врегулювати свої відносини у спосіб, який суперечить імперативним нормам абзацу третього частини першої статті 15 та другого речення частини першої статті 19 Закону № 161-XIV у редакції Закону № 340- IX зокрема на власний розсуд встановити інші правила визначення моменту початку перебігу строку дії цього правочину або не зазначати дати його укладення.

Умови договору оренди землі, що не відповідають указаним вище імперативним нормам Закону № 161-XIV, не змінюють визначеного в Законі № 161-XIV моменту, з якого розпочинається перебіг строку дії договору оренди землі».

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов`язковим для виконання сторонами, а згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною і інше. Вказані умови є істотними для зобов`язальних правовідносин, а отже повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.

Земельним кодексом України, а саме статтею 96, встановлений обов`язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма Земельного кодексу України кореспондується зі статтею 24 Закону України «Про оренду землі», яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Зазначені принципи земельного законодавства відображені і в укладеному Договорі оренди землі, а саме в п 29- «Орендодавець має право вимагати від орендаря в повному обсязі внесення орендної плати» та п.32 - «Орендар зобов`язаний розраховуватися з Орендодавцем по орендній платі».

На підставі ст. 32 Закону України «Про оренду землі» на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірвано за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених ст. ст. 24, 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами договору, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Аналогічна умова зазначена у пункті 12.3 Договору оренди землі (у редакції від 26.12.2023 року).

У зв`язку з цим, прострочення виплати орендної плати за користування земельною ділянкою в 2022, 2023 та 2024 роках, є невиконанням обов`язків відповідача, передбачених договором оренди землі, що відповідно до ст. 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для розірвання Договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1. ст. 2 Закону України «Про оренду землі» до інших законодавчих актів, що регулюють відносини щодо оренди земельної ділянки відносяться положення Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушення зобов`язань, а саме його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання, є підставою для розірвання договору.

Загальною умовою виконання цивільно-правових зобов`язань, відповідно до ст. 526 ЦК України, встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Згідно з п. 2 ст. 651 ЦК України, Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

При погоджені з відповідачем строку сплати орендної плати за користування земельними ділянками, який відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» є істотною умовою договору оренди землі, позивач розраховував на своєчасне отримання орендної плати за землю у відповідному розмірі. А отже в зв`язку з порушенням строку сплати орендної плати, сторона орендодавців була позбавлена можливості отримання матеріальних благ, на які розраховувала при укладені Договору оренди землі.

Систематичне порушення строків сплати орендної плати відповідно до п. «д» ст. 141 ЗК України є підставою припинення права користування земельною ділянкою. Отже договір оренди землі можливо розірвати лише у разі систематичного порушення строків сплати орендної плати, разове порушення умов договору не є підставою для його розірвання. Несплата орендної плати, а також невиконання обов`язку щодо нарахування та сплати щорічних інфляційних витрат відповідачем є підставою для розірвання Договору оренди землі. Із зазначеного питання є відповідна позиція Верховного Суду України, викладена в постановах від 12 грудня 2012 року справа № 6-146цс12, від 28 вересня 2016 року № 6-977цс16, від 11 жовтня 2017 року № 6-1449цс17 і яка в силу ст. 263 ЦПК України повинна враховуватись судами при прийнятті рішення.

Сам факт систематичного порушення Договору оренди землі щодо сплати орендної плати є підставою для розірвання такого договору, незважаючи на те, чи виплачена в подальшому заборгованість, оскільки згідно зі статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Такий висновок щодо застосування норм матеріального права міститься у постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №484/301/18, провадження №61-39488ск18.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, істотними умовами договору оренди землі: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об`єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об`єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Згідно з положеннями статей 21, 22 зазначеної редакції Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Орендна плата за земельні частки (паї) встановлюється, як правило, у грошовій формі. За добровільним рішенням власника земельної частки (паю) орендна плата за земельні частки (паї) може встановлюватися у натуральній формі. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.

Відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» у редакції, чинній на момент укладання договору, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Відповідно до пункту «д» частини першої статті 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Незалежно від того, несплата орендної плати була в повному обсязі або в частині.

Аналіз вище вказаних норм права дає підстави для висновку, що підставою для розірвання договору оренди землі є саме систематична несплата орендної плати. Зазначені положення закону вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди». Такого висновку дійшла об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, провадження № 61-41932сво18. Схожі висновки зроблено Верховним Судом у постановах від 17 червня 2021 року, справа № 485/784/20, провадження № 61-3760св21, та від 10 вересня 2021 року, справа № 650/628/19-ц, провадження № 61-21777св19.

Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 4 ЦПК України, статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зважаючи на вищевказані обставини, згідно з Договором оренди землі, відповідач зобов`язаний був нарахувати орендодавцю орендну плату за 2022, 2023 та 2024 роки.

Відповідно до Договору оренди землі від 12 липня 2006 року у редакції додаткової угоди №700029-7 від 19 листопада 2021 року орендна плата за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0137 встановлена у розмірі 6,63 відсотка від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 15 783,29 грн за один повний рік оренди. Починаючи з 2022 року та протягом 2023 і 2024 років орендна плата Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» орендодавцю не сплачувалася, у зв`язку з чим загальна сума заборгованості за вказаний період становить 47 349,87 грн, що складається із сум орендних платежів за 2022, 2023 та 2024 роки.

Матеріали справи не містять жодних доказів сплати орендної плати відповідачем, зокрема - платіжних документів, квитанцій або іншої інформації, що свідчила б про виконання ним грошового зобов`язання за договорами. Водночас, позивач послідовно й обґрунтовано заперечує факт надходження будь-яких коштів у рахунок орендної плати за 2022-2024 роки, посилаючись на конкретні умови договору, розрахунок заборгованості.

Не надав представник відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» і доказів того, що новий орендар вказаної земельної ділянки ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» на даний час здійснює на ній господарську діяльність, виконує умови договору оренди, зокрема щодо цільового використання землі, її обробітку та сплати орендної плати.

Крім того, у відзиві представник відповідача ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не заперечує той факт, що орендна плата за договором оренди землі за 2022-2024 роки позивачу не сплачувалась, однак посилається при цьому на обставини непереборної сили (форс-мажор), зокрема: окупацію території, на якій розташована спірна земельна ділянка, неможливість її використання через потенційну загрозу мінування, втрату доступу до майна підприємства, які, на думку відповідача, звільняють його від обов`язку сплачувати орендну плату за вказані періоди.

Суд не погоджується з наведеними у відзиві доводами представника відповідача в частині причин невиконання договірних зобов`язань щодо виплати орендної плати за 2023 рік та 2024 рік, зважаючи на встановлені у справі обставини, умови укладеного договору оренди землі, положення чинного законодавства, а також відсутність належних та допустимих доказів, які б підтверджували наявність законних підстав для звільнення відповідача від виконання зобов`язань щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою за відповідний період.

За своєю сутністю цивільно-правова відповідальність означає виникнення у особи обов`язку майнового характеру, якого не було до вчинення правопорушення. У статті 617 ЦК України містяться підстави звільнення (випадок, непереборна сила) саме від відповідальності за порушення зобов`язання, а не за виконання договірного зобов`язання. Тому стаття 617 ЦК України не може бути застосована як підстава, що виключає виконання договірного зобов`язання (постанова Верховного Суду у складі Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 листопада 2018 року в справі № 757/58385/16-ц).

Усталеним як в цивілістичній доктрині, так і судовій практиці під принципами виконання зобов`язань розуміються загальні засади, згідно з якими здійснюється виконання зобов`язання. Як правило виокремлюється декілька принципів виконання зобов`язань, серед яких: належне виконання зобов`язання; реальне виконання зобов`язання; справедливість добросовісність та розумність (частина третя статті 509 ЦК України). Принцип належного виконання полягає в тому, що виконання має бути проведене: належними сторонами; щодо належного предмету; у належний спосіб; у належний строк (термін); у належному місці (постанова Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 березня 2021 року у справі № 180/1735/16-ц).

У постанові від 13 березня 2024 року у справі № 686/16312/22 Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зауважив, що на рівні норм ЦК України законодавець не внормував застосування конструкції форс-мажору в цивільних відносинах. Традиційно в цивільних відносинах форс-мажор є договірною підставою звільнення від цивільно-правової відповідальності. Проте це не перешкоджає учасникам цивільного обороту врегулювати свої відносини з врахуванням принципу свободи договору.

Очевидно, що за допомогою такого універсального регулятора приватних відносин як договір його сторони можуть регулювати, зокрема: застосування конструкції форс-мажору в своїх відносинах (на які випадки поширюється форс-мажор, які правові наслідки існування форс-мажору (наприклад, право на зміну чи розірвання договору); чим підтверджується форс-мажор; чи впливає існування форс-мажору на виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі такого договору; як позначається існування форс-мажору на строках виконання цивільно-правового зобов`язання, яке виникло на підставі договору.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії російської федерації проти України введено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні.

У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб у межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану (пункт 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022).

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень (стаття 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що: «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21».

З початку 2014 року мала місце збройна агресія російської федерації, яка розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності. І на даний час російська федерація чинить злочин агресії проти України та здійснює тимчасову окупацію частини її території за допомогою збройних формувань російської федерації. […] Зазначений факт розглядається як загальновідомий для обох сторін. Факт військової агресії визнаний на національному рівні, в тому числі в Законах України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», «Про внесення змін до деяких законів України щодо підприємств залізничного транспорту, майно яких розміщене в районі відсічі і стримування збройної агресії російської федерації у Донецькій та Луганській областях, проведення антитерористичної операції», Постановах Верховної Ради України «Про Звернення Верховної Ради України до парламентів іноземних держав, парламентських асамблей міжнародних організацій щодо засудження триваючої агресії російської федерації проти України», «Про Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання російської федерації державою-агресором», «Про Заяву Верховної Ради України «Про відсіч збройній агресії російської федерації та подолання її наслідків», Рішеннями Ради національної безпеки і оборони України «Про невідкладні заходи щодо забезпечення національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України», «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» тощо ( постанова Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16 липня 2019 року у справі № 911/1897/18).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1.

Так, в цьому листі, розміщеному на офіційному сайті, Торгово-промислова палата України на підставі статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» від 02.12.1997 № 671/97-ВР, Статуту ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з наведеними положеннями закону та висновками Верховного Суду у разі, якщо боржник (у даному випадку орендар ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ») посилається на причину невиконання зобов`язання на наявність обставин, які він вважає форс-мажорними, він має надати докази того, що саме ці обставини перешкодили йому у виконання зобов`язань.

З матеріалів справи встановлено, що Товариство обмежилось лише посиланням на військові дії на території України та Херсонської області зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства. Представник відповідача не надав доказів того, що підприємство зупинило роботу у зв`язку з воєнним станом. Також відсутні докази отримання відповідачем відповідного сертифікату Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин.

Суд вважає, що той факт, що ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не здійснювалася посівна кампанія в 2023 році та в 2024 році, не може свідчити про те, що таке рішення уповноважених представників підприємства було обумовлене саме обставинами непереборної сили та його наслідком має бути фактично одностороння відмова від виконання своїх обов`язків за договорами оренди.

Крім того, з боку представників ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» не було направлено орендодавцю жодного повідомлення про неможливість використання вказаної земельної ділянки впродовж 2023 та 2024 років, відомості щодо виникнення обставин непереборної сили до відома позивача доведені не були.

Відповідно до Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України 28 лютого 2025 року № 376 територія Новорайської селищної територіальної громади, на якій розташована, зокрема спірна земельна ділянка, була тимчасово окупованою в період з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року.

Тобто протягом 2023 року та 2024 року відповідна територія не передбачала перешкод, пов`язаних із збройним конфліктом або тимчасовою окупацією. Після деокупації території в листопаді 2022 року, жодних обмежень, що могли б перешкоджати використанню земель для господарської діяльності, не існувало.

Обставини, пов`язані із потенційним замінуванням, про які зазначає представник відповідача, не можуть свідчити про існування для нього об`єктивних перешкод у використанні даної земельної ділянки. Процедура розмінування та приведення відповідних земельних ділянок у стан, придатний для господарської діяльності, вже передбачає активну поведінку орендаря, яка включає звернення до відповідних компетентних органів для організації обстеження земель, ініціювання процедур розмінування та вжиття інших необхідних заходів для забезпечення використання цих земель. Орендар, як сторона, яка володіє правом користування земельною ділянкою, має вирішити питання щодо розмінування та привести земельну ділянку в стан, придатний для сільськогосподарської діяльності.

Крім того, якщо орендар зіткнувся з об`єктивними перешкодами, він мав звернутися до орендодавця, повідомити про ці обставини та обговорити можливі заходи для вирішення проблеми. Однак, суду не надано доказів того, що орендар ініціював відповідні процедури, звертався до компетентних органів чи подав конкретні заяви щодо обстеження і розмінування земель. Він не виявив належної активності, і саме тому земельні ділянки не були оброблені, а зобов`язання за договорами оренди не виконувались.

Загальновідомі факти свідчать, що на відповідній території інші особи, які проявили активну господарську поведінку, вже досягли розмінування земельних ділянок, і ці землі використовуються в сільськогосподарських цілях не перший рік. Тому в даному випадку суд не може констатувати, що орендар не міг використовувати вказані земельні ділянки через об`єктивні причини, оскільки він сам не вжив належних заходів для вирішення цієї ситуації.

Крім того, в даному випадку суд враховує, що земля є спеціальним предметом, який за своїми природними властивостями вимагає постійної опіки та догляду. Договірні відносини, що виникають між орендодавцем і орендарем, передбачають певні права та обов`язки, які повинні виконуватись належним чином. Весь масив обов`язків щодо подальшого використання земельної ділянки в першу чергу покладається на орендаря, який має право користування цією земельною ділянкою. Оскільки власник земельної ділянки, передаючи її в оренду, не має права користуватися нею, ініціатива щодо використання та догляду за земельною ділянкою повинна виходити від орендаря.

Однак, в даному випадку орендар обрав пасивну позицію і не вжив належних заходів для активного використання землі, зокрема не організував обстеження та розмінування ділянки, не звернувся до орендодавця з відповідними запитами або пропозиціями щодо вирішення проблеми. Тому орендар не виконав свої зобов`язання за договорами оренди та не забезпечив належне використання земельної ділянки, не маючи для цього об`єктивних перешкод.

В цьому контексті суд також враховує загальні приписи щодо істотності порушень умов договору, що містяться в Цивільному кодексі України. Згідно з положеннями статті 651 ЦК України, договір може бути розірваний за рішенням суду, якщо одна зі сторін істотно порушила умови договору, і таке порушення призводить до того, що інша сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотним порушенням є таке, що суттєво порушує баланс прав і обов`язків сторін, викликаючи серйозні наслідки для виконання договору, що в свою чергу ставить під загрозу подальше виконання його умов. Враховуючи це, суд має ретельно оцінити всі обставини справи, наслідки порушення та ступінь довіри до контрагента, перш ніж приймати рішення щодо розірвання договору оренди землі.

За описаних обставин, які стосуються поведінки орендаря впродовж 2023 та 2024 років, очевидним є те, що орендар самоусунувся від виконання своїх обов`язків орендаря, вживає усіх заходів, як для невиплати орендної плати, так і для залишення спірної земельної ділянки, створюючи штучні перешкоди для її повернення. Зокрема, це вбачається з того, що відповідачем вже після вжиття позивачем заходів щодо судового розв`язання спору було укладено договір відчуження права оренди на користь іншої юридичної особи, щодо якої жодних даних про господарську діяльність або інтерес цієї юридичної особи до вказаної земельної ділянки в матеріалах справи немає. Це свідчить про те, що орендар фактично втратив довіру, і подальше перебування спірної земельної ділянки вже у нового орендаря не дає підстав для очікувань, що вона буде використовуватися в майбутньому, а також що орендодавець отримає орендну плату за майбутні роки в добровільному порядку. З огляду на ці обставини, суд має підстави для висновку, що збереження договору оренди в умовах такої поведінки орендаря є неможливим, оскільки це порушує баланс прав та обов`язків сторін і фактично ставить під загрозу подальше виконання договору.

Що стосується покликання представника відповідача на здійснення досудового розслідування за фактом вчинення кримінального правопорушення, суд зазначає, що з витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0000075 від 12 квітня 2022 року вбачається, що розслідування здійснюється за ознаками злочину, передбаченого частиною першою статті 438 КК України порушення законів і звичаїв війни. Зокрема, слідством встановлено два епізоди: перший стосувався незаконного вивезення невстановленими особами у військовій формі з території бази ТОВ «ЮТС-Агропродукт» у селі Новорайськ трьох одиниць сільськогосподарської техніки (включаючи автомобіль КАМАЗ) 09 квітня 2022 року; другий стосувався захоплення 11 одиниць мультикоптерів DJI Agras (CE) 23 квітня 2022 року, що перебували на території підприємства, а також втрати підприємством можливості доступу до власного майна внаслідок окупації території.

Разом із тим, вказане кримінальне провадження стосується саме фактів воєнних злочинів та пошкодження (або викрадення) майна підприємства, а не придатності або непридатності до використання впродовж 2023 та 2024 років конкретної орендованої земельної ділянки. Жодних доказів того, що за результатами досудового розслідування або у межах проведених слідчих дій спірна земельна ділянка була визнана такою, що не може використовуватись за цільовим призначенням, матеріали справи не містять. В матеріалах справи відсутні докази того, що зазначена земельна ділянка оголошена небезпечною для сільськогосподарського використання або на неї накладено санітарні, техногенні чи екологічні обмеження.

Відтак, сам факт наявності відкритого досудового розслідування не може вважатися належним доказом, який би звільняв відповідача від виконання зобов`язань зі сплати орендної плати або слугував підставою для невиконання договору за вказані два роки.

Що стосується посилання представника відповідача на розпорядження органів місцевого самоврядування щодо надання пільг з місцевих податків і зборів, зокрема й орендної плати за землю, суд зазначає таке.

Відповідно до змісту вказаних розпоряджень, пільги зі сплати орендної плати стосуються земель комунальної власності, наданих в оренду, тобто відносин, у яких орендодавцем виступає територіальна громада. Натомість спірна земельна ділянка, яка є предметом спору, перебуває у приватній власності позивача, що підтверджується належними правовстановлюючими документами, і не належить до земель комунальної форми власності. Відтак, положення вказаних розпоряджень щодо звільнення від орендної плати на ці відносини не поширюються.

Щодо вказівки у розпорядженнях на те, що окремі земельні ділянки не є об`єктом оподаткування у зв`язку з потенційним забрудненням вибухонебезпечними предметами, суд зазначає, що йдеться саме про потенційну загрозу, яка сама по собі не свідчить про наявність фактичного забруднення, яке б унеможливлювало використання спірної земельної ділянки за її цільовим призначенням. Відповідачами не надано жодного акту технічного обстеження, сертифіката чи іншого документа, що підтверджував би реальний техногенний стан ґрунту або визнання спірної земельної ділянки непридатною до використання за 2023 та 2024 роки.

Таким чином, наведені розпорядження не звільняють ані ТОВ «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», ані ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», як нового орендаря, від обов`язку сплати орендної плати саме за спірну земельну ділянку, яка є приватною власністю і не віднесена до земель комунальної форми власності за вказаний період, а потенційна загроза забруднення не може тлумачитися як безумовна підстава для звільнення від виконання грошового зобов`язання за договорами оренди.

Крім того, сприяння суб`єкту господарювання шляхом надання пільг з оподаткування (у тому числі звільнення від сплати земельного податку або мінімального податкового зобов`язання), як це передбачено відповідними розпорядженнями органів місцевого самоврядування, жодним чином не впливає на зміст та виконання договірних зобов`язань між орендодавцем і орендарем.

Оподаткування та договірні відносини регулюються різними правовими інститутами. Норми податкового законодавства, які визначають порядок нарахування і сплати податку за землю, не мають впливу на зобов`язання сторін, що виникли з договору оренди землі приватної власності. Звільнення від земельного податку це публічно-правовий захід, спрямований на зменшення податкового навантаження, а не на звільнення від обов`язку сплачувати орендну плату, яка є елементом приватно-правового зобов`язання, погодженого сторонами в договорі.

Таким чином, навіть за умов надання податкових пільг, договір залишається чинним, а орендар зобов`язаний виконувати всі його істотні умови, зокрема щодо сплати орендної плати, визначеної в розмірі, строках і порядку, погоджених сторонами.

Що стосується посилань представника відповідача на постанову Миколаївського та Херсонського апеляційного суду, суд зазначає, що у даному випадку мова не йде про висловлення правової позиції, яка є обов`язковою до застосування судами нижчих інстанцій у розумінні статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів».

Крім того, кожна справа розглядається судом з урахуванням конкретних фактичних обставин, наявних доказів та умов укладення договору, а тому правові висновки, викладені у наведених судових рішеннях, не можуть автоматично застосовуватись до спірних правовідносин у цій справі.

Обставини, встановлені під час розгляду даної справи, свідчать, що представник відповідача не довів факту наявності обставин, на які посилався у відзиві, зокрема щодо наявності форс-мажорних обставин або неможливості використання земельної ділянки, у зв`язку з чим доводи відповідача не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами.

Що стосується посилання представника відповідача на лист Головного управління ДСНС України у Херсонській області №?66 03-2942/66 16/3 від 11 червня 2025 року як на доказ неможливості використання спірної земельної ділянки за цільовим призначенням впродовж 2023 та 2024 років у розумінні положень статей 617, 651, 762 Цивільного кодексу України, слід зазначити, що зміст зазначеного листа не підтверджує наявності обставин, які б виключали відповідальність відповідача за невиконання умов договору оренди землі.

По-перше, ГУ ДСНС у Херсонській області у відповіді прямо зазначає, що піротехнічні розрахунки ДСНС до робіт з розмінування на відповідних земельних ділянках не залучались, а самі роботи проводились іншими фаховими відомствами, при цьому не вказано, які саме органи виконували такі роботи, на підставі яких документів і в яких межах.

По-друге, твердження вказаного листа щодо потенційної забрудненості ділянок вибухонебезпечними предметами носить гіпотетичний та попереджувальний характер. Жодного обстеження конкретної земельної ділянки, яка є предметом даного спору, ГУ ДСНС не проводило, як і не зазначало факту наявності на них вибухонебезпечних предметів або неможливості їх використання.

По-третє, у листі відсутні будь-які висновки, які б вказували на фактичну або юридичну неможливість використання саме спірної земельної ділянки впродовж 2023 та 2024 років, або на те, що така неможливість виникла внаслідок дії непереборної сили у значенні статті 617 ЦК України.

Таким чином, наведений документ не доводить належним чином факту дії обставин непереборної сили, не підтверджує виникнення правових підстав для звільнення відповідача від обов`язку виконання грошового зобов`язання за договором оренди землі, за вказані два роки.

Що стосується покликань представника відповідача на дані, які містяться в інтерактивній мапі територій, потенційно забруднених вибухонебезпечними предметами, суд, відповідно до частини сьомої статті 85 ЦПК України, здійснив огляд зазначеного веб-ресурсу.

Встановлено, що за веб-адресою https://mine.dsns.gov.ua/ розміщено інтерактивну мапу територій, які потенційно можуть бути забруднені вибухонебезпечними предметами. Вказана мапа дозволяє здійснювати огляд інформації у реальному часі та відображає актуальні на момент огляду дані щодо ймовірних небезпечних ділянок.

Разом з тим, зазначена мапа не містить історичних даних про стан територій у минулі періоди часу, зокрема на період, який є предметом судового розгляду, а також не підтверджує факт реального забруднення земельної ділянки вибухонебезпечними предметами, а лише відображає потенційний ризик такого забруднення.

Отже, зважаючи на систематичне невиконання відповідачем обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, за договором оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, який укладено між сторонами та діяв впродовж вказаного періоду часу, наявні підстави для розірвання договору оренди, у зв`язку з чим позов слід задовольнити.

Оскільки орендар відповідно до умов Договору оренди землі від 12 липня 2006 року у редакції додаткової угоди №700029-7 від 19 листопада 2021 року зобов`язаний сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:001:0137 у розмірі 6,63 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що становить 15 783,29 грн за кожен повний рік оренди, а встановлено факт невиконання Товариством з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» обов`язку щодо сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, наявна заборгованість з орендної плати перед орендодавцем за вказаний період у сумі 31 566,58 грн, що складається із сум орендних платежів за 2023 та 2024 роки.

Вказана заборгованість свідчить про істотне порушення відповідачем умов договору оренди землі та відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» є підставою для його дострокового розірвання.

Що стосується посилань позивача щодо виникнення заборгованості з орендної плати за користування вказаною земельною ділянкою впродовж 2022 року, суд зазначає, що вищенаведені обставини стосовно перебування спірної земельної ділянки на території, яка відповідно до Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України28 лютого 2025 року № 376 була тимчасово окупованою в період з 09 квітня 2022 року по 11 листопада 2022 року, свідчать про те, що орендар ТОВ «ЮТС-Агропродукт» не міг користуватися нею впродовж вказаного періоду із незалежних від нього причин і як наслідок, з урахуванням сезонного виду господарства, не міг провести посівну кампанію та кампанію щодо збору врожаю.

Такі обставини свідчать про необхідність застосування в даному випадку положень частини шостої статті 762 ЦК України, відповідно до якої наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

На цій підставі доводи позивача у цій частині суд визнає необґрунтованими.

Разом з цим, суд зазначає, що відсутність вини орендаря щодо невиплати орендної плати за 2022 рік, тобто неумисне допущення ним порушення відповідних умов договору, хоча враховане при розгляді даної справи, проте не впливає на наявність підстав для задоволення вимоги про розірвання договору оренди, адже в даному випадку невиплата орендної плати в повному обсязі за 2023 рік та 2024 рік утворює систематичність порушення строків сплати орендної плати, аналіз щодо чого судом був наведений.

Таким чином, враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки відповідач систематично не виконував обов`язок зі сплати орендної плати за 2023 та 2024 роки, що є істотним порушенням договору відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» та статті 651 ЦК України. Водночас у матеріалах справи відсутні докази, що несплата за вказаний період була спричинена форс-мажорними обставинами або іншими незалежними від відповідача причинами, які б унеможливлювали виконання його зобов`язань.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідач ТОВ «ЮТС-Агропродукт», заперечуючи проти розірвання договору оренди землі та одночасно наполягаючи на відсутності у нього обов`язку сплачувати орендну плату, не пропонує жодних шляхів врегулювання ситуації, не обґрунтовує можливості чи строків поновлення платежів, не подає будь-якого реалістичного плану подальшого користування спірною земельною ділянкою. Така пасивна позиція не лише позбавляє позивача права на отримання доходу з належного йому об`єкта приватної власності, але й призводить до залишення земельної ділянки в стані господарської ізоляції на невизначений час, коли власник позбавлений реальної можливості як самостійно її використовувати, так і передати в оренду іншому добросовісному користувачу.

Такий стан речей є неприпустимим як з точки зору охорони прав орендодавця, так і з огляду на суспільно значущу потребу у стабільному сільськогосподарському виробництві в умовах воєнного стану, коли збереження та ефективне використання земельного фонду країни набуває особливої ваги для забезпечення продовольчої безпеки держави. Крім того, відповідно до засад земельного законодавства, земля як об`єкт особливого правового режиму повинна використовуватись раціонально та відповідно до її цільового призначення. Тривале утримання земельної ділянки у невизначеному правовому стані без її обробітку суперечить публічному інтересу та створює ризик поступової деградації ґрунтів, втрати їх родючості, засмічення бур`янами й зниження якісних характеристик, що унеможливлює ефективне сільськогосподарське використання у подальшому.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України, зважаючи на те, що позов задоволено повністю, судові витрати у вигляді судового збору слід покласти на відповідачів.

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 1211,20 грн, а тому судові витрати у вказаному розмірі слід стягнути з відповідачів ТОВ «ЮТС-Агропродукт» та ТОВ «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» порівну, тобто з кожного по 605,60 грн.

Зважаючи на викладене, враховуючи вказані положення цивільного законодавства та керуючись статтями 12, 13, 141, 209, 259, 263 265 ЦПК України, Великоолександрівський районний суд Херсонської області,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , в інтересах якої звернувся представник адвокат Чиркіна Людмила Юріївна до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ», Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС», про розірвання договору оренди землі, задовольнити.

Розірвати договір оренди земельної ділянки від 12.07.2006 року, щодо оренди земельної ділянки кадастровий номер :02:001:0137, сторонами якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» (Орендар) та ОСОБА_1 (Орендодавець), номер запису про інше речове право (в державному реєстрі речових прав) 45402777.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ПЕРЕМОГА-ПЛЮС» (, поштовий індекс 37223, Україна, Лохвицький р-н, Полтавська обл., село Гиряві Ісківці, вулиця Миру, будинок, 12) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ), АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на судовий збір в розмірі 605,60 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЮТС-АГРОПРОДУКТ» (Україна, 74360, Херсонська обл., Бериславський р-н, селище Новорайськ, вул.Промислова, будинок 3, ) на користь ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 ) витрати на судовий збір в розмірі 605,60 грн.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Херсонського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 05 березня 2026 року.

Суддя: __________________ О.О. Сікора