Провадження № 2-о/752/165/26
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2026 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Слободянюк А.В.,

за участю секретаря судового засідання - Пулинець Л.Ю.,

представника заявника - адвоката Розова О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також встановити факт отримання від ОСОБА_2 допомоги, яка була постійним і основним засобом існування, до дня його смерті.

Заява обґрунтована тим, що заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 1992 року. Подружжя вело спільне господарство, мало спільний бюджет, проживали однією сім`єю. ОСОБА_1 з чоловіком проживали в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , однак ОСОБА_2 був зареєстрований за іншою адресою: АДРЕСА_2 .

Основний дохід в сім`ю приносив чоловік, однак останні роки життя ОСОБА_2 потребував також постійного догляду, оскільки важко хворів.

За весь час спільного проживання у шлюбі та після виходу на пенсію, заявниця одержувала від чоловіка грошову допомогу, яка була для них обох постійним і основним засобом існування. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер. Звернувшись до пенсійного фонду із заявою про призначення заявниці пенсії у зв`язку із втратою годувальника, ОСОБА_1 отримала відмову у зв`язку з відсутністю документів, що засвідчують факт перебування заявниці на утриманні чоловіка.

У позасудовому порядку заявниця не може встановити вказаний факт, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Слободянюк А.В. від 24 жовтня 2025 року відкрито окреме провадження у справі, призначено судове засідання та викликано учасників процесу.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13 січня 2026 року постановлено витребувати докази.

У судове засідання з`явився представник заявниці, вимоги заяви підтримав з підстав, викладених у ній, просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином.

Суд, заслухавши пояснення представника заявниці та показання свідка, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заяви, зважаючи на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності із вимогами ч.3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту перебування на утриманні.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 , перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 03 вересня 1992 року, що вбачається із свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 86 років, про що 20 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис № 19891.

На момент своєї смерті ОСОБА_2 був зареєстрований іншою адресою, яка відмінна від адреси реєстрації заявниці, а саме: АДРЕСА_2 . що підтверджується копією паспорта серії НОМЕР_2 , виданого Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві 21 січня 1998 року.

Відповідно до копії паспорту серії НОМЕР_3 , виданого Московським РУ ГУ МВС України в м. Києві 06 квітня 1999 року, заявниця зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 .

За свого життя ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в місті Києві та отримував пенсію за віком.

Після смерті свого чоловіка заявниця звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві із заявою про призначення її пенсії у зв`язку з втратою годувальника, однак рішенням від 27 лютого 2024 року заявниці було відмовлено в переведенні на інший вид пенсії, оскільки відсутні передбачені Порядком №22-1 документи, що засвідчують факт перебування ОСОБА_1 на утриманні ОСОБА_2 .

Для встановлення факту проживання заявниці та її чоловіка ОСОБА_2 за однією адресою ( АДРЕСА_1 ) представником заявниці - адвокатом Шутим Д.С., у порядку ст. 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», протоколами від 04 квітня 2024 року були відібрані відомості у ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Вказані особи повідомили, що ОСОБА_1 багато років фактично проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_2 до дня його смерті за адресою: АДРЕСА_1 .

Також за актом від 21 лютого 2024 року, засвідченим представником КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового будинку Голосіївського району міста Києва», сусіди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтвердили, що ОСОБА_2 проживав до моменту своєї смерті разом із дружиною ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, із наданих в ході розгляду справи пояснень свідка ОСОБА_7 , який є сином заявниці, вбачається, що заявниця ОСОБА_1 разом зі своїм чоловіком проживали разом за однією адресою, вели спільний побут. Чоловік заявниці мав більшу пенсію та фактично заявниця перебувала на його утриманні, оскільки, розмір пенсії заявниці був невеликим.

У матеріалах справи містяться довідки Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №№ 26789, 26802 від 23 січня 2026 року, надіслані до суду у порядку витребування доказів, відповідно до яких заявниця ОСОБА_1 отримує пенсію за віком, розмір якої у період з березня 2023 року по листопад 2023 року складав 4 438,7 грн на місяць; ОСОБА_2 отримував пенсію за віком, розмір якої у період з березня 2023 року по листопад 2023 року складав 16 460,45 грн на місяць.

Отже, за наявними матеріалами справи, пенсійне забезпечення чоловіка заявниці - ОСОБА_2 станом на момент його смерті втричі перевищував розмір пенсії, яка отримувала ОСОБА_1 .

При вирішенні питання про встановлення вищевказаних фактів, суд приймає до уваги п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», де передбачено, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

За інформацією, отриманою судом з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про джерела/суми нарахованого доходу, утриманого та сплаченого податку та військового збору, у період з серпня 2021 року по серпень 2023 року ОСОБА_1 отримала 9 336,52 грн доходу з Київського виплатного центру та МБФ «Єврейський Хесед «Бней Азріель».

Частиною 1 статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (стаття 38).

Частиною 1 статті 38 цього Закону передбачено, що члени сім`ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

На підставі статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно із п. 2.11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"- за документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються довідки або інші документи про склад сім`ї, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання (реєстрації) особи, зокрема органом місцевого самоврядування, або документ про реєстрацію місця проживання (разом з годувальником за однією адресою), виданий згідно із вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

У разі неможливості надати такі документи факт перебування на утриманні померлого годувальника встановлюється у судовому порядку.

Крім того, суд приймає до уваги те, що відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Згідно із ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Відповідно до частин першої, другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно частини першої статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Щодо перебування особи на утриманні Верховний Суд підкреслив, що повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Також Верховний Суд зазначив, що постійний характер допомоги означає, що вона не була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

Таким чином, для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Судом достовірно встановлено, що заявниця та її чоловік були подружжям, та перебували в зареєстрованому шлюбі, а також постійно мешкали за однією адресою, вели спільне господарство, мали організований побут, спільний бюджет, піклувалися та дбали один про одного, та ці дії носили постійний та систематичний характер.

Крім того, наявні у справі докази свідчать про те, що дохід ОСОБА_2 був для заявниці постійним і основним джерелом засобу існування, оскільки, значно перевищував розмір пенсії, яку отримувала ОСОБА_1 .

При цьому, суд зауважує, що реєстрація місця проживання чоловіка заявниці в цей період за іншою адресою жодним чином не впливала на реалізацію ними сімейних прав та виконання сімейних обов`язків.

Суд вважає, що наявні у справі докази беззаперечно підтверджують факт перебування заявниці на утриманні чоловіка ОСОБА_8 , та отримання від нього допомоги, яка була постійним і основним засобом існування, до дня смерті ОСОБА_2 -ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виходячи з вищевикладеного та зважаючи на те, що встановлення даного факту необхідне заявниці для оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника, суд дійшов до висновку, що вимога заявниці про встановлення факту перебування її на повному матеріальному утриманні покійного чоловіка, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76, 258, 259, 263-265, 293, 294, 315, 319 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві, про встановлення факту, що має юридичне значення, - задовольнити.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 на утриманні чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1 , та отримання від нього допомоги, яка була постійним і основним засобом існування, до дня смерті ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Учасники справи, а також особи, які не брати участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування учасників по справі:

заявник - ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ;

заінтересована особа - Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві, , адреса: м. Київ, вул. вулиця Бульварно-Кудрявська, буд. 16.

Суддя А.В. Слободянюк