П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Миколаїв

справа №490/10542/24

провадження №22-ц/812/225/26

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Локтіонової О. В.,

суддів: Коломієць В. В., Серебрякової Т. В.,

із секретарем судового засідання Колосовою О. М.,

без участі учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 21 серпня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Гуденко О. А. у приміщенні суду у м.Миколаєві, за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

В листопаді 2024 року Акціонерне товариство «Таскомбанк» (далі АТ «Таскомбанк» або Банк) звернулося до суду з зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало наступним.

Позивач вказував, що 26 жовтня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву-анкету №891479 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення Договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank».

З 26 жовтня 2021 року ОСОБА_1 є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви №891479 з номером кредитного договору №002/11893322-SP, йому було надано кредит в межах максимальної суми загального ліміту кредитування, що складає 100 000 гривень, фактичний строк користування кредитом до 26 жовтня 2023 року, цільове призначення кредиту на споживчі потреби.

Позивач зазначав, що відповідач отримав кредитні кошти в сумі 50 000 грн. Проте, обов`язки щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів він не виконав.

Станом на 04 листопада 2024 року заборгованість відповідача за заявою договором №002/11893322-SP від 26 жовтня 2021 року становить 103 252,35 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту в сумі 49 962,89 грн та заборгованості за процентами в сумі 53 289,46 грн.

Посилаючись на викладене, Банк просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Заочним рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2025 року, з урахуванням ухвали суду від 08 грудня 2025 року про виправлення описки, позов АТ «Таскомбанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №002/11893322-SP від 26 жовтня 2021 року у розмірі 90 495,23 грн, яка складається з заборгованості по тілу кредиту у сумі 49 962,89 грн та заборгованості за процентами у сумі 40 532,34 грн, а також судовий збір у сумі 2123,10 грн.

Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було доведено укладення між сторонами кредитного договору та невиконання його відповідачем щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними. Суд вважав наявними підстави для стягнення з відповідача тіла кредиту у сумі, заявленій позивачем, а відсотків у частковому розмірі (на 12 757,12 грн менше), оскільки Банк здійснював подвійне нарахування відсотків і не довів наявності у нього такого права.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2025 року залишено без задоволення.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що у заяві-анкеті, доданій до матеріалів справи, відсутні умови щодо сплати процентів за користування кредитом, а саме, їх розмір і порядок нарахування, тобто сторони у розумінні цивільного законодавства не погодили розмір та підстави стягнення процентів.

За такого, на думку відповідача, відсутні правові підстави для стягнення з нього відсотків. Зараховані позивачем у період з 26 жовтня 2021 року по 01 липня 2023 року на погашення відсотків 8542,79 грн, мали бути спрямовані на погашення тілу кредиту, а не на погашення відсотків, які не передбачені договором.

Крім того, відповідач наголошував на тому, що стягнутий судом розмір відсотків не є співмірним сумі кредиту. Це суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника як споживача послуг кредитної установи, оскільки стягнуті відсотки є непропорційно великими.

Рух справи у суді апеляційної інстанції

Ухвалами Миколаївського апеляційного суду від 05 січня 2026 року та від 21 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження у цій справі, витребувано її матеріали та призначено розгляд на 04 березня 2026 року на 11 год 00 хв.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Від представника позивача Пономаренка О. В. 04 березня 2026 року надійшла заява про відкладення розгляду справу у зв`язку з зайнятістю його у розгляді цивільної справи у Києво-Святошинському районному суді Київської області.

Від відповідача 02 березня 2026 року надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з його лікуванням та наявністю у нього планів укладення з Банком мирової угоди.

Судом відмовлено у задоволенні клопотань про відкладення розгляду справи, оскільки відповідно до вимог ст.372 ЦПК суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд визнав неявку представника позивача та відповідача у судове засідання неповажною, оскільки причиною неявки до суду апеляційної інстанції представник позивача вказав надання переваги участі у розгляді іншої справи, а відповідач доказів перебування його на лікуванні та подання Банку заяви про укладення мирової угоди не надав.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01.10.2020 у справі №361/8331/18 виснував, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору.

Оскільки поважність причин неявки представника позивача та відповідача у судове засідання судом апеляційної інстанції не встановлена, учасники справи реалізували своє право на викладення відповідних аргументів у заявах по суті справи, наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи та, зважаючи на межі та строки розгляду справи в суді апеляційної інстанції (статті 367, 371 ЦПК України), апеляційний суд вважає можливим переглянути справу за відсутності сторін, які належним чином були повідомлені про дату, час і місце розгляду справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

26 жовтня 2021 року між АТ «Таскомбанк» та ОСОБА_1 було підписано заяву-анкету №891479 щодо приєднання до Публічної пропозиції АТ «Таскомбанк» на укладення договору про відкриття поточного рахунку та видачу платіжної картки, надання банківських, фінансових та інших послуг в межах проєкту «Sportbank».

Підписанням заяви відповідач визнав, що всі правочини при здійсненні електронної взаємодії з банком через мобільний додаток можуть вчинятися з використанням аналогу власноручного підпису уповноваженої особи банку та аналогу печатки банку та позичальником з використанням удосконаленого електронного підпису.

Позичальник у цій заяві, серед іншого, просив Банк надати йому такі послуги: відкрити поточний рахунок № НОМЕР_1 у національній валюті України; надати послугу кредитування та встановити кредитний ліміт у сумі 100 000 грн.

Питання щодо нарахування відсотків за користування кредитними коштами сторонами у вказаній заяві не вирішувалося.

Тарифи Банку, надані позивачем як доказ нарахування заборгованості за відсотками, свідчать, що вони відповідачем не підписувалися, а отже не погоджувалися, а тому не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети.

Згідно з довідкою АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 з 26 жовтня 2021 року є власником поточного рахунку у гривні № НОМЕР_1 , який відкритий до заяви-анкети №891479 з номером кредитного договору №002/11893322-SP від 26.10.2021, номер картки НОМЕР_2 .

З виписки по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , за період з 26 жовтня 2021 року по 05 листопада 2024 року вбачається, що відповідач отримував від АТ «Таскомбанк» кредитні кошти за вказаним вище кредитним договором та користувався ними.

Згідно з наданим Банком розрахунком заборгованість ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором станом на 04 листопада 2024 року становить 103 252,35 грн, з яких: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 49 962,89 грн, заборгованість за процентами (в т. ч. прострочена) 53 289,46 грн.

Позиція апеляційного суду та нормативно-правове обґрунтування

Згідно з вимогами статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частинами першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Таскомбанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статті 525, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог Банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено укладення між сторонами кредитного договору та невиконання його відповідачем щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними. Суд вважав наявними підстави для стягнення з відповідача тіла кредиту у сумі, заявленій позивачем, а відсотків у частковому розмірі (на 12 757,12 грн менше), оскільки Банк здійснював подвійне нарахування відсотків і не довів наявності у нього такого права.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про наявність підстав для стягнення з відповідача тіла кредиту, оскільки досліджені докази доводять, що відповідач отримав кредитні кошти, однак їх не повернув.

Проте, колегія суддів вважає помилковим висновок суду про стягнення з відповідача відсотків за користування кредитними коштами, оскільки у матеріалах справи відсутні докази погодження сторонами процентної ставки за договором.

Надані позивачем тарифи, у яких містяться процентні ставки за користування кредитними коштами, колегія суддів не вважає належними доказами, оскільки вони відповідачем не підписувалися, а отже, він не погоджував конкретну процентну ставку.

За такого колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення позовних вимог АТ «Таскомбанк» на суму 41 420,10 грн тіла кредиту, оскільки сплачені відповідачем на погашення непередбачених договором відсотків 8542,79 грн повинні бути зараховані на сплату заборгованості за тілом кредиту.

Враховуючи викладене, колегія суддів находить частково слушними доводи апеляційної скарги відповідача.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право: залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення; скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (пункти 1 і 2 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване судове рішення зміні у бік зменшення заборгованості відповідача перед позивачем до суми 41 420,10 грн.

Щодо судових витрат

Згідно із підпунктами «б», «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається, крім іншого, з нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог частин 1, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційний суд дійшов висновку про часткове задоволення апеляційної скарги відповідача, змінив рішення суду першої інстанції, задовольнивши позовні вимоги позивача на 40%, то наявні підстави для відшкодування відповідачем позивачу судового збору за подання позовної заяви у сумі 968,96 грн, а позивачем відповідачу судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 2180,16 грн.

Керуючись ст.374, 376, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Заочне рішення Центрального районного суду м.Миколаєва від 21 серпня 2025 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором №002/11893322-SP від 26 жовтня 2021 року у сумі 41 420,10 грн та судовий збір у сумі 968,96 грн.

Стягнути з Акціонерного товариства «Таскомбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 2180,16 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий О. В. Локтіонова

Судді В. В. Коломієць

Т. В. Серебрякова

Повне судове рішення складено 05 березня 2026 року.