Справа № 672/86/25
Провадження № 2/369/3648/26
РІШЕННЯ

Іменем України

09.03.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Янченка А.В.,

при секретарі судового засідання Лисяк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу № 672/86/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, пояснивши, що відповідач не виконав в повному обсязі рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 11.04.2014 року у справі № 672/379-14ц.

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 12 березня 2025р., у складі судді Шинкоренка С.В., позовну заяву ОСОБА_1 до. ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних передано для розгляду до Києво-Святошинського районного суду Київської області, оскільки зареєстрованим місцем проживання відповідача на день подання позову є АДРЕСА_1 , про що у справі є відповідні докази про реєстрацію місцезнаходження відповідача.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 квітня 2025 року справу за позовом ОСОБА_1 до. ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного провадження, з викликом сторін, на 25.07.2025 року на 09 год. 00 хв.

Відповідачем було подано заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Відповідач просив суд про призначення справи в загальному порядку з повідомленням (викликом) сторін, оскільки обсяг доказів у справі № 672/86/25 передбачав дослідження постанови Верховного Суду від 21.11.2018 року та інших рішень судів у шести аналогічних справах за позовами ОСОБА_1 до. ОСОБА_2 про стягнення 3 % річних.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.07.2025р. суд задовольнив заяву відповідача про розгляд цивільної справи № 672/86/25 за правилами загального провадження.

Цивільну справу № 672/86/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання у приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області на 09 год. 30 хв. 14 листопада 2025 року.

Позивач в судове засідання не з`явився, подав на адресу суду заяву, у якій просив позов задовольнити в повному обсязі, та розглянути справу без його участі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14.11.2025 підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 19 лютого 2026 року на 10 год. 45 хв.

Відповідач проти позову заперечував, подав до суду відзив на позов та просив розглянути справу без його участі. Представником відповідача також подано клопотання про розгляд справи без його участі.

Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30.09.2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позовна ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних із суми боргу не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_1 просив стягнути з ОСОБА_2 3 % річних від курсової різниці 15781.26 доларів США, яку позивач вважає боргом, в сумі 489,03 доларів США за період прострочення з 10.01.2024 по 21.01.2025.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що 07 жовтня 2011 року він позичив відповідачу грошові кошти у сумі 30 тис. доларів США, про що останній видав розписку, в якій відповідач зобов`язався повернути отримані кошти до 31 грудня 2011 року.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором позики він звернувся до суду з позовом, і заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області у справі № 672/379/14-ц від 11 квітня 2014 року, що набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу у розмірі 30 тис. доларів США та 3 % річних від суми боргу у розмірі 1 978 доларів США, а всього 31 978 доларів США, що еквівалентно 401 935 грн 41 коп.

На виконання судового рішення у справі № 672/379/14-ц видано виконавчий лист від 11.04.2014р. № 672/379/14ц, який перебував на примусовому виконанні у Городоцькому районному відділі державної виконавчої служби у Хмельницькому районі Хмельницької області. У виконавчому провадженні № 47265840 ОСОБА_1 05.07.2016 року перераховано кошти в сумі 405158,41 грн. на виконання вказаного виконавчого документа.

Постановою державного виконавця від 19.07.2016 року виконавче провадження з виконання виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області № 672/379/14ц від 19.05.2014 року закінчено у зв`язку з його повним виконанням. Вказана постанова на даний час є чинною.

Окрім того, ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за курсовою різницею у сумі 392027,54 грн., яка виникла у зв`язку зі зміною курсу долара США з моменту ухвалення рішення про стягнення боргу до його фактичного виконання, оскільки, як вважав позивач, він зазнав збитків, втративши частину коштів у зв`язку зі збільшенням вартості іноземної валюти, та 3 % річних у сумі 49 649, 87 грн., а всього 441 677, 41 грн.

Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 21 червня 2017 року справі № 672/778/16-ц відмовлено у задоволенні позову про стягнення курсової різниці у сумі 392 027,54 грн., в частині стягнення 3% річних за користування позикою у розмірі 49 649,87 грн. ухвалою Чемеровецького районного суду від 21.06.2017 року провадження закрито. Рішення у цій справі переглядалось в апеляційній і касаційній інстанції.

Рішенням Хмельницького апеляційного суду від 02.08.2017р. у справі № 672/778/16-ц рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 21 червня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову частково, стягнуто на користь позивача 391 624 грн. 98 коп. В решті позову відмовлено.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.11.2018р. у справі № 672/778/16-ц рішення апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2017 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 28.02.2019р. у справі № 672/778/16-ц залишено без змін рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 21 червня 2017 року про відмову у задоволенні позову про стягнення боргу за курсовою різницею у сумі 392 027,54 грн.

28 листопада 2018 року позивач подав начальнику Городоцького РВ ДВС заяву про скасування постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження № 47265840 з примусового виконання виконавчого листа № 672/379/14-ц та відновлення виконавчого провадження. 30 листопада 2018 року позивач отримав відповідь Городоцького РВ ДВС про відмову у скасуванні постанови про закінчення виконавчого провадження № 47265840.

03 грудня 2018 року позивач звернувся до Городоцького районного суду Хмельницької області зі скаргою на постанову державного виконавця Городоцького РВ ДВС про закінчення виконавчого провадження № 47265840 від 19.07.2016р., в якій просив поновити строк для її подання, визначений статтею 449 ЦПК України.

Ухвалою Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 січня 2019 року у справі № 672/379/14-ц в задоволенні клопотання позивача про поновлення строку для подання цієї скарги відмовлено.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02 травня 2019 року ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 січня 2019 року скасовано, а справу направлено до місцевого суду для продовження розгляду.

30 травня 2019 року Городоцький районний суд Хмельницької області поновив ОСОБА_1 строк на оскарження постанови державного виконавця та розглянув скаргу по суті; зобов`язано начальника Городоцького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Хмельницькій області скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 47265840 від 19 липня 2016 року з примусового виконання виконавчого листа № 672/379/14-ц від 19 травня 2014 року, виданого Городоцьким районним судом Хмельницької області.

Постановою Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 672/379/14-ц залишено в силі ухвалу Городоцького районного суду Хмельницької області від 09 січня 2019 року про відмову позивачу в поновленні строку для подання скарги на постанову про закінчення виконавчого провадження від 19 липня 2016 року.

Ухвалою від 19 лютого 2020 року Хмельницький апеляційний суд скасував ухвалу Городоцькогорайонного суду Хмельницької областівід 30 травня 2019 року про поновлення позивачу строку на оскарження постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження та скасування цієї постанови.

Згідно з постановою Верховного Суду від 15.04.2021р. залишено без змін ухвалу Хмельницького апеляційного суду від 19.02.2020 року у справі № 672/379/14-ц, суд не визнав поважними причини пропуску терміну оскарження позивачем дій державного виконавця, скаргу позивача про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження залишено без розгляду.

Таким чином, Верховним Судом у справі № 672/778/16-ц позивачу відмовлено у стягненні курсової різниці у сумі 392 027,54 грн., а у справі № 672/379/14-ц Верховним Судом відмовлено визнати поважними причини пропуску позивачем терміну оскарження дій державного виконавця, скаргу позивача про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 19.07.2026р. залишено без розгляду.

ОСОБА_1 , у справі що розглядається, посилався у позові на рішення судів у справах за позовами до ОСОБА_2 про стягнення 3% річних від суми 392 027,54 грн. №№ 672/947/17, 672/992/21, 672/88/23 та 672/66/24 як такі, що мають преюдиційне значення для розгляду справи № 672/86/25. Згідно з рішеннями Городоцького районного суду Хмельницької області з відповідача на користь позивача стягнуто 3% річних від суми курсової різниці 392027.54грн.

У справі № 672/947/17 рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 05.09.2017р. за третім позовом ОСОБА_1 , стягнуто з відповідача на користь позивача 3 % річних в сумі 11909,65 грн., від простроченої суми невиконаного грошового зобов`язання 392 027,54 грн., курсової різниці, за період з 05.07.2016 року по 10.07.2017 року. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 03.04.2019р. у справі № 672/947/17 залишено в силі рішення місцевого районного суду від 05.09.2017р. У виконавчому провадженні № 59568104 з відповідача стягнуто 3% річних в сумі 11909.65грн. на користь позивача.

Постановою Верховного Суду від 03.04.2019р. у справі № 672/947/17-ц рішення місцевого суду про стягнення 3% річних від суми курсової різниці залишено без змін.

Проте, висновки у вказаній Постанові Верховного Суду у справі № 672/947/17-ц помилково грунтуються на рішенні Апеляційного суду Хмельницької області від 02.08.2017р., яке було скасовано постановою Верховного Суду у справі № 672/778/16 від 21.11.2018р.

В Постанові ВС від 03.04.2019р. у справі № 672/947/17, зокрема вказано:

-«Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2017 року у справі № 672/778/16-ц стягнуто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 курсову різницю у розмірі 391 624,98грн.

-Отже, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання залишок боргу в сумі 391624 грн. 98 коп.».

Таким чином, у справі № 672/947/17 судом не застосовано висновки постанови Верховного Суду у справі № 672/778/16 від 21.11.2018р., яким було скасовано рішення Апеляційного суду Хмеьницької області від 02.08.2017р., та яке має преюдиційне значення при розгляді справ щодо стягнення 3% річних за курсовою різницею в сумі 392 027,54 грн., яку визначив позивач у справі № 672/778/116-ц.

На дату прийняття Постанови Верховного Суду від 03.04.2019р. у справі № 672/947/17 була чинною Постанова Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі № 672/778/16-ц та постанова Апеляційного суду Хмельницької області від 28.02.2019р. у справі № 672/778/16-ц, якою залишено без змін рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області у справі № 672/778/16-ц від 21 червня 2017 року, про відмову у задоволенні позову про стягнення курсової різниці в сумі 391624,98грн.

У справі № 672/992/21, за четвертим позовом ОСОБА_1 , рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2021року стягнуто 3 % річних від простроченої суми невиконаного грошового зобов`язання - суми курсової різниці 392 027,54 грн., за період з 07.09.2018 року по 07.09.2021 року, що становлять - 1422.91 доларів або суму, еквіваленту в національній грошовій одиниці (гривні) на день виконання вказаного рішення суду по курсу НБУ. Згідно з постановою державного виконавця у ВП № 69304382_ від 23.11.2022р. закінчено виконавче провадження у зв`язку зі стягненням 3% річних в сумі 1422.91 доларів США. на користь позивача.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 04.10.2022р. у справі № 672/992/21 рішення Городоцького районного суду Хмельницької області від 12 квітня 2022 року залишено без змін.

У постанові Хмельницького апеляційного суду від 04.10.2022р. зазначено:

-«Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Хмельницької області від 02.08.2017 року встановлено, що право ОСОБА_1 на отримання всієї суми боргу порушене. Згідно даного рішення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто 391624 грн. 98 коп. курсової різниці.

-Отже, суд вважає, що відповідач зобов`язаний сплатити позивачеві у зв`язку з неналежним виконанням грошового зобов`язання залишок боргу в сумі 391624 грн. 98 коп.».

-«Задовольняючи позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що відповідач має неповернутий борг перед позивачем в сумі 15781,26 доларів США, ця обставина встановлена рішенням Городоцького районного суду від 05.09.2017 року у справі № 672/947/17-ц і є преюдиційною. У зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання з відповідача відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України слід стягнути 3 % річних від суми неповернутого боргу, що складає 1422,91 долари США».

Таким чином, Хмельницький апеляційний суд, ухвалююючи постанову від 04.10.2022р., не застосував постанову Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі № 672/778/16-ц про скасування рішення апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2017 року у справі № 672/778/16-ц, не перевірив дійсність цього рішення, маючи доступ до бази Єдиного реєстру судових рішень.

У справі № 672/88/23, за п`ятим позовом ОСОБА_1 , заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.03.2023р. стягнуто з відповідача на користь позивача 3% річних від суми неповерненого боргу за курсовою різницею за період з 08.09.2021 по 26.01.2023, в сумі 656,33 доларів США. Згідно з постановою державного виконавця у ВП № 71861691 від 31.05.20223 р. закінчено виконавче провадження у зв`язку зі стягненням з мене 3% річних в сумі 656.33доларів США на користь позивача.

В заочному рішенні Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.03.2023р. справі № 672/88/23, за п`ятим позовом ОСОБА_1 вказано:

-«Таким чином, відповідач не виконав зобов`язання з повернення частини боргу в сумі 15781,26 доларів США, ця обставина встановлена рішеннями Городоцького районного суду Хмельницької області від 05.09.2017 року у справі № 672/947/17-ц, від 12.04.2022 у справі №672/992/21 та є преюдиційною. У зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України слід стягнути 3 % річних від суми неповернутого боргу, що за період з 08.09.2021 по 26.01.2023 складає 656,33 доларів США або суму, еквівалентну національній валюті України (гривні) на день виконання рішення суду за курсом Національного Банку України».

Отже, заочним рішенням Городоцького районного суду Хмельницької області від 30.03.2023р. справі № 672/88/23 визнано преюдиційність рішень Городоцького районного суду Хмельницької області від 05.09.2017 року у справі № 672/947/17-ц, від 12.04.2022 у справі №672/992/21, але проігноровано висновки постанови Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі № 672/778/16-ц про скасування рішення апеляційного суду Хмельницької області від 02 серпня 2017 року у справі № 672/778/16-ц.

Рішенням Городоцького районного суд Хмельницької області від 21 березня 2024 року у справі № 672/66/24, яке залишено в силі постановою Хмельницького апеляційного суду від 11.06.2024р., з відповідача стягнуто 3% відсотка річних від суми неповерненого боргу 15781,26 доларів у вигляді курсової різниці, за період з 27.01.2023 по 09.01.2024, в сумі 451,36 долар США.

В постанові від 11.06.2024р. Хмельницький апеляційний суд посилаючись на ч. 4 ст. 82 ЦПК України, зазначив, що «суд першої інстанції правильно встановив, що рішенням Городоцького районного суду від 05.09.2017 у справі № 672/947/17-ц, за аналогічним позовом про стягнення 3% річних від неповернутої частини боргу за період з 05.07.2016 по 10.07.2017, встановлено неповернутий борг відповідача перед позивачем в сумі 15781,26 доларів США,» і що ця обставина має преюдиційний характер і не підлягає доказуванню у справі № 672/66/24.

Проте, Верховним Судом у справі № 672/778/16-ц відмовлено позивачу у стягненні курсової різниці в гривневому еквіваленті у сумі 392 027,54 грн.

Отже, у справі № 672/66/24 суди всупереч вказаній постанові Верховного Суду у справі № 672/778/16-ц про відмову у стягненні з відповідача курсової різниці, стягнули 3% річних з курсової різниці, в стягненні якою Верховним Судом було відмовлено.

Відповідно до ч. 4 ст. 89 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Враховуючи вимоги Закону, не доказуються тільки ті обставини, які встановлені рішенням суду, яке набрало законної сили, а не рішенням, яке скасоване.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством, у т.ч. застосовування рішень судів, які були скасовані у встановленому законом порядку Верховним Судом.

За приписами частини 4ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Постанова Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі № 672/778/16-ц, якою відмовлено позивачу у стягненні курсової різниці в гривневому еквіваленті у сумі 392 027,54 грн., є чинною, має преюдиційний характер та в силу ч.4 ст.82 ЦПК України підлягає застосуванню при розгляді справи № 672/86/25, оскільки в цій справі беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлено обставини виникнення курсової різниці.

Оскільки Верховним Судом у справі № 672/778/16-ц відмовлено позивачу у стягненні курсової різниці в гривневому еквіваленті у сумі 392 027,54 грн., то у справі, що розглядається, позивач не має права на стягнення 3% річних із суми цієї курсової різниці, у стягненні якої відмовлено.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, три проценти річних та індекс інфляції нараховуються на суму боргу, а не на збитки у вигляді курсової різниці, у стягненні якої судом у справі № 672/778/16-ц відмовлено, а стягнення боргу вирішено у справі № 672/379/14-ц.

Виконання відповідачем рішення суду про стягнення боргу у справі № 672/379/14-ц у виконавчому провадженні № 47265840, а також стягнення на користь позивача 3 % річних та інфляційних на суму боргу згідно з рішенням суду у справах № 672/379/14-ц та № 672/778/16-ц, позивач не заперечує.

Щодо зазначеної правової ситуації Касаційний цивільній суд у складі Верховного Суду у постановах від 18 липня 2018 року у справі № 331/3787/16-ц (касаційне провадження № 61-6863зпв18), від 5 грудня 2018 року у справі № 754/7151/15-ц (касаційне провадження № 61-10516св18), від 19 грудня 2018 року у справі № 206/7190/14-ц (касаційне провадження № 61-5214св18) дійшов висновку, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення передбачених статтею 625 ЦК України коштів розпочинається від дня, коли кредитор дізнався про порушення грошового зобов`язання боржником, яким у цих справах є день набрання законної сили рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості. Оскільки відповідно до положень статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, то спливає вона через три роки після набрання законної сили таким рішенням. А тому вимоги про стягнення передбачених статтею 625 ЦК України коштів, які заявлено пізніше, ніж через три роки після набрання законної сили рішенням суду про стягнення кредитної заборгованості є такими, що заявлені після спливу позовної давності.

У Постанові від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20, провадження № 61-261св22, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду вказав:

«Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги;

приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги;

У Постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 листопада 2022 року у справі № 285/3536/20, зазначено:

-«Пред`явлення кредитором, при існуванні задавненої вимоги, тільки позову про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат, дозволяє кредитору обійти охорону, що надається боржнику при спливі позовної давності, і досягнути результату, який недоступний кредитору при пред`явленні позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, і яка забезпечує можливість боржнику заявити про застосування до неї позовної давності. Тобто, складається доволі нерозумна ситуація: зі спливом позовної давності і неможливістю захисту задавненої вимоги кредитор зберігає можливість постійно подавати вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих на задавнену вимогу, що означає по суті виконання задавненої вимоги і без можливості боржнику заявити про застосування позовної давності до задавненої вимоги;

-приватне право не може допускати ситуацію за якої кредитор, при існуванні задавненої вимоги, пред`являє тільки позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, без позовної вимоги про стягнення задавненої вимоги, на яку нараховуються 3 % річних та інфляційних втрат. Оскільки це позбавляє боржника можливості заявити про застосування до задавненої вимоги позовну давність, а кредитору надає можливість обійти застосування до задавненої вимоги позовної давності. Тому кредитор, для охорони інтересів боржника, може пред`явити позов про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, які нараховані на задавнену вимогу, тільки разом з пред`явленням позову про стягнення задавненої вимоги»;

Спір між позивачем та відповідачем щодо стягнення боргу в сумі 30000дол.США вирішений у справі № 672/379/14-ц, суму боргу стягнуто на користь позивача; спір щодо стягнення позивачем курсової різниці у сумі 15781,26 дол. США вирішений у справі № 672/778/16-ц, в стягненні курсової різниці відмовлено.

У справі № 672/86/25 позивач не заявляв вимогу про стягнення з відповідача курсової різниці у сумі 15781,26 доларів США, позов з такою вимогою розглянутий у справі № 672/778/17, позивачу відмовлено у стягненні курсової різниці.

Право вимоги позивача про стягнення 3% річних від суми курсової різниці 15781.26 доларів США, за період з 27.01.2023 по 09.01.2024, в сумі 451,36 доларів США, у справі № 672/88/25 необхідно вважати таким, що не може бути захищено в судовому порядку, оскільки Постановою Верховного Суду від 21.11.2018р. у справі № 672/778/17-ц, яка має преюдиційний характер, у задоволені позову про стягнення суми боргу у вигляді курсової різниці відмовлено, а стягнення 3% річних з задавненої вимоги є порушенням права відповідача на захист відповідно до положень закону щодо застосування строку позовної давності.

Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на позивача

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 82, 141, 213, 265, 268 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення трьох відсотків річних відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено: 09.03.2026 року.

Суддя А.В. Янченко