ЗОЛОТОНІСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 695/5357/25
номер провадження 2/695/1050/26
УХВАЛА

03 березня 2026 рокум. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі

головуючого судді Середи Л.В.,

за участі секретаря с/з Оніщенко Н.В.

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказана позовна заява подана до суду за допомогою системи «Електронний суд».

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати вимогам, викладеним у статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне … ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження… або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс..., а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету

Згідно ч. 6 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Таким чином, законодавцем надано сторонам та учасникам справи альтернативне право звернення до суду з позовними та іншими заявами, скаргами та іншими визначеними законом процесуальними документами в електронній формі (з обов`язковою реєстрацією офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та підписанням вказаних документів власним електронним підписом) або в паперовій формі (з обов`язковим скріпленням вказаних документів власноручним підписом учасника справи (його представника).

При цьому, у разі направлення сторонами (учасниками) справи позовних та інших заяв, скарг та інших визначених законом процесуальних документів в електронній формі та підписанням вказаних документів власним електронним підписом, така сторона (учасник) справи відповідно до частини 1 статті 177 ЦПК України та пункту 29 розділу ІІІ Положення про ЄСІТС, зобов`язана надати або доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів листом з описом вкладення або доказ надсилання до Електронних кабінетів інших учасників справи поданих до суду документів.

Оскільки позов подано в електронній формі через систему «Електронний суд», позивачу слід надіслати копію позовної заяви з додатками відповідачу, а докази такого направлення надати до суду.

Крім того, процесуальним законодавством визначено наступні види підсудності: загальна (стаття 27 ЦПК України), альтернативна (стаття 28 ЦПК України), підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами (стаття 29 ЦПК України) та виключна (стаття 30 ЦПК України).

Відповідно до правил загальної підсудності, які встановлені у статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не встановлено законом.

Частинами 9 та 10 статті 28 ЦПК України визначено, що позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

Судом встановлено, що при поданні позову позивачем було зазначено адресу місця проживання відповідача « АДРЕСА_1 », яка, як з`ясувалося після відкриття провадження та перевірки відомостей про реєстрацію місця проживання особи в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України, не підтверджується жодними належними доказами.

Зокрема, у матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач будь-коли був зареєстрований за вказаною у позові адресою, а сама назва населеного пункту та вулиці у позові не збігається з даними, які вказані відповідачем у договорі про отримання кредиту (зазначення «міста» замість «села» та «вулиці» замість «бульвару»).

Позивач фактично здійснив самовільне коригування адреси, вказаної у кредитному договорі, проте не надав суду підтверджень, що дана адреса є чи колись була офіційно зареєстрованим місцем проживання чи перебування відповідача, що ставить під сумнів дотримання правил територіальної підсудності, визначених ст. 27 та ч. 10 ст. 28 ЦПК України.

Окрім того, встановлена відсутність реєстрації відповідача за вказаною адресою свідчить про невиконання позивачем абз. 2 ч. 1 ст. 177 ЦПК України щодо належного надіслання копії позовної заяви з додатками іншим учасникам справи.

Подання позову через систему «Електронний суд» не звільняє позивача від обов`язку надіслати копії документів учаснику, який не має електронного кабінету, за його достовірною адресою. Оскільки відповідач за вказаною адресою не проживає і не був зареєстрований, направлення документів на таку «некоректну» адресу є формальним та не може вважатися належним виконанням обов`язку, що призводить до порушення принципу змагальності та права відповідача на ознайомлення з матеріалами справи.

Матеріали справи не містять жодних альтернативних відомостей, які б дозволяли суду однозначно встановити підсудність даної справи (дані про місцезнаходження майна відповідача, місце його роботи тощо).

Відтак, застосування ч. 10 ст. 28 ЦПК України щодо «останнього відомого місця проживання» є неможливим, оскільки під «відомим місцем проживання» закон розуміє офіційно зафіксовану в установленому порядку адресу, а не будь-яку адресу, довільно вказану у приватноправовому договорі, яка до того ж містить суттєві розбіжності з адміністративно-територіальним устроєм.

Крім того, при поданні даної позовної заяви позивачем не враховано, що до адміністративно-територіальної реформи в Україні та ліквідації деяких районів с. Бепальче належало до Драбівського району Черкаської області.

Абзацом 1 ч. 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено, що районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію.

До набрання чинності законом України щодо зміни системи місцевих судів на території України у зв`язку з утворенням (ліквідацією) районів відповідні місцеві суди продовжують здійснювати свої повноваження у межах територіальної юрисдикції, визначеної до набрання чинності Постановою Верховної Ради України "Про утворення та ліквідацію районів" від 17 липня 2020 року № 807-IX, але не довше ніж один рік з дня припинення чи скасування воєнного стану на території України, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX (ч.3-1 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій та статус суддів»).

Пунктом 1 частини 1 статті 31 ЦПК України передбачено, що суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Однак застосувати норми ст. 31 ЦПК України суд також немає можливості через відсутність достатніх доказів щодо місця проживання відповідача на території, що вказана позивачем.

Розгляд справи судами з порушенням правил підсудності є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції, оскільки такі суди не є встановленими процесуальним законом для такого розгляду (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2018 року у справі № 369/238/15-ц (провадження № 14-117цс18)).

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України визначено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Згідно з ч. 11 ст. 187 ЦПК України, якщо після відкриття провадження судом встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи, що відомості про місце проживання відповідача є недостовірними, а докази надіслання копії позовної заяви неналежними, Позивачу необхідно надати суду документальне підтвердження зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання або перебування відповідача, або надати докази наявності інших підстав для визначення підсудності (місцезнаходження майна тощо) за Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області.

Належне встановлення місця проживання відповідача є ключовою передумовою для реалізації права особи на справедливий суд, оскільки розгляд справи з порушенням правил підсудності є безумовною підставою для скасування майбутнього судового рішення. З метою недопущення процесуальних помилок та забезпечення права відповідача на участь у процесі, позивачу слід усунути виявлені недоліки шляхом уточнення анкетних даних сторони та надання доказів повторного направлення позову за актуальною та підтвердженою адресою.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дотримання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову в суд є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Враховуючи зазначене, залишення позовної заяви без руху жодним чином не перешкоджає позивачу у доступі до правосуддя після усунення недоліків наявних у позовній заяві.

Керуючись ст. ст. 4, 13, 175, 177, 185 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Укрглобал-Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишити без руху.

Надати позивачу строк 10 (десять) днів з моменту отримання копії ухвали суду для виправлення вказаних в ухвалі суду недоліків.

У разі, якщо вказані недоліки не будуть виправлені, заява вважатиметься неподаною та підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л.В. Середа