ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року

м. Черкаси

Справа № 705/137/15-ц
Провадження № 22-ц/821/41/26
Категорія: 305010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Василенко Л. І.,

суддів: Новікова О. М., Фетісової Т. Л.,

секретаря Кукушкіної А. О.,

учасники справи:

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Дельта-ЛТД»

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-ЛТД» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, -

в с т а н о в и в :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

В січні 2015 року Ліквідатор ТОВ «Дельта-ЛТД» Голінний А. М. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що постановою господарського суду Черкаської області від 17.05.2012, ТОВ «Дельта-ЛТД» було визнане банкрутом та щодо нього відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26.02.2013 ліквідатором ТОВ «Дельта-ЛТД» було призначено арбітражного керуючого Голінного А. М.

При виконанні повноважень ліквідатором було встановлено, що ТОВ «Дельта-ЛТД» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 15.06.2004 про що було зроблено запис № 0000356. Починаючи з моменту створення підприємства по 07.06.2011 генеральним директором ТОВ «Дельта-ЛТД» був ОСОБА_1 , та саме ця особа була єдиною службовою особою підприємства, наділеною організаційно-розпорядчими функціями та адміністративно-господарськими обов`язками, відповідальною за правильність нарахування та своєчасність сплати податків та платежів до державного бюджету.

Крім того, позивач зазначив, що у провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебували матеріали кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, проте постановою від 02.10.2012 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 (внаслідок акту амністії ); кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєні злочинів, передбачених ч. ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України закрито, у зв`язку з актом амністії: Закон України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011.

Згідно обставин виявлених в ході розслідування кримінальної справи порушеної за фактами вчинення злочинів ОСОБА_1 вбачається, що вказана особа являючись керівником ТОВ «Дельта-ЛТД»: безпідставно відображав податкові зобов`язання по операціях з продажу нерухомого майна з податку на додану вартість за листопад 2008 року, внаслідок чого умисно занизив податкові зобов`язання з податку на додану вартість; умисно зависив податковий кредит та занизив суму ПДВ, що підлягало сплаті до Державного бюджету; безпідставно завищив валові витрати та вніс завідомо неправдиві відомості в декларацію з податку на прибуток ТОВ «Дельта-ЛТД» за 9 місяців 2009 року та за 1 півріччя 2010 року.

Позивач зазначив, що виходячи з характеру скоєних ОСОБА_1 злочинів, суспільно-небезпечних наслідків та встановлених органами досудового розслідування фактів, вбачається, що такі злочини безпосередньо стосувалися, впливали та створювали наслідки для господарської діяльності ТОВ «Дельта-ЛТД», виникнення у останнього податкових зобов`язань, порядку, розміру та строків їх оплати, визначення перспектив для подальшого розвитку підприємства (його фінансової політики).

Вважає, що злочинні дії ОСОБА_1 фактично завадили ТОВ «Дельта-ЛТД» розробити ефективну фінансову політику подальшої діяльності підприємства, безперешкодно оплачувати поточні зобов`язання, у зв`язку з чим підприємство вимушене було відчужувати майно, яке йому належало та будь-які доходи, отримані ним в першу чергу спрямовувати на покриття витрат. В подальшому це призвело до неплатоспроможності підприємства, необхідності припинення діяльності ТОВ «Дельта-ЛТД» та порушення провадження у справі про банкрутство.

У зв`язку з вищевикладеним, вказав, що загальна сума шкоди, заподіяної ТОВ «Дельта-ЛТД» ОСОБА_1 внаслідок вчинення останнім злочинів, передбачених ч. 2 ст. 212 та ч. 1 ст. 366 КК України становить 3 361 239,78 грн, а тому позивач просив стягнути її з відповідача.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Дельта-ЛТД» матеріальну шкоду у розмірі 3 361 239,78 грн, а також судовий збір у розмірі 3 654 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 в рамках кримінального провадження свою провину у вчиненні ним протиправних діянь та фіктивність вчинених ним, як директором від імені ТОВ «Дельта-ЛТД» господарських операцій і підробку відповідних первинних документів, внаслідок чого підприємство повинно сплатити кошти до бюджету визнав, а тому загальна сума шкоди заподіяної позивачу ТОВ «Дельта-ЛТД» в сумі 3 361 239,78 грн підлягає стягненню з відповідача.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Доводи особи, яка подала апеляційну скарги

25 вересня 2025 року, не погоджуючись з рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2025 року, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, а також відсутність належного обґрунтування, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування поданої апеляційної скарги вказав, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що грошове зобов`язання Товариства за платежем з податку на додану вартість на суму 612 344,00 та 348 022,79 грн неустойка (штраф, пеня) за несплату податків є збитками Товариства, завданеними посадовою особою її діями, оскільки вказану заборгованість по податку на додану вартість має сплатити юридична особа, а саме ТОВ «Дельта-ЛТД», а не її колишній директор, оскільки сплата податку є обов`язок платника податку.

Вважає, що будь-які вимоги про сплату занижених показників по прибутку до ТОВ «Дельта-ЛТД» в сумі 2 116 872,99 грн, з боку фіскальних судових чи будь-яких інших органів не існують та не можуть існувати, так як обов`язок сплати такої суми не визначався жодним документом, у тому числі податковим повідомленням-рішенням, а тому рішення суду про їх стягнення є незаконним та протиправним.

Звернув увагу, що жодного доказу, що саме ОСОБА_1 було безпідставно проведено перерахування коштів в сумі 284 000,00 з рахунку ТОВ «Дельта-ЛТД» на користь ТОВ «Лана БТ» позивачем надано не було, крім того позивачем не надано доказів того, що ним вживались заходи цивільно-правового характеру щодо стягнення з ТОВ «Лана БТ» грошових коштів в сумі 284 000,00 грн та не надано жодного доказу неможливості їх стягнення.

Крім того, зазначив, що справи про відшкодування шкоди, завданої колишнім керівником підприємства, належать до юрисдикції господарських судів і розглядаються за правилами Господарського процесуального кодексу України.

Згідно пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, шкода заподіяна державі у вигляді ненадходження до бюджету коштів, а не ТОВ «Дельта-ЛТД», а тому права та інтереси Товариства не були порушені, що є також підставою для відмови в задоволенні позову.

Вказав, що з того моменту, коли позивач дізнався про заподіяну, на його думку, матеріальну шкоду його працівником в особі відповідача та до подачі ним позовної заяви пройшло понад три роки, тому виникає необхідність у застосуванні позовної давності.

Відзив на апеляційну скаргу

21.11.2025 на адресу Черкаського апеляційного суду через підсистему «Електронний суд» від ліквідатора ТОВ «Дельта-ЛТД» арбітражного керуючого Короткої А. В. надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому остання просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 , а рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29.08.2025 залишити без змін.

Зазначила, що ОСОБА_1 , перебуваючи на посаді генерального директора ТОВ «Дельта-ЛТД», своєю управлінською діяльністю створив фінансові втрати, що призвели до нарощення заборгованості, а тому твердження скаржника, що заборгованість має погашатися виключно юридичною особою, так як нарощення штрафних санкцій, які виникли внаслідок неправомірної діяльності керівника, не є матеріальною шкодою є безпідставним.

Звернула увагу, що скаржником не надано суду жодного доказу наявності інших фізичних осіб уповноважених на розпорядження коштами та майном ТОВ «Дельта-ЛТД», а отже твердження наявності інших надуманих управлінських осіб являється виключно припущенням скаржника.

На аргумент скаржника про те, що ТОВ «Дельта-ЛТД» не є постраждалою особою внаслідок вчинення ОСОБА_1 кримінального правопорушення, вказала, що відповідно до ухвали господарського суду Черкаської області від 11.04.2013 та податкових повідомлень-рішень, кошти, які не отримала держава до бюджету, внаслідок злочинних дій ОСОБА_1 , повинно сплатити саме ТОВ «Дельт-ЛТД».

Щодо застосування позовної давності та твердження скаржника про обізнаність ТОВ «Дельта-ЛТД» про заподіяну шкоду з 2010 року звертає увагу, що особливий правовий статус банкрута ТОВ «Дельта-ЛТД» отримало з проголошенням 17.05.2012 постанови господарського суду Черкаської області, якою було призначено ліквідатора в обов`язки якого входить в тому числі і звернення з позовними вимогами до осіб які заподіяли збитки юридичній особі. Позивач звернувся до суду з позовом в грудні 2014 року, тобто в межах визначених чинним законодавством строків позовної давності для звернення за захистом своїх порушених прав.

Фактичні обставини справи

Судом першої інстанції встановлено, що ТОВ «Дельта-ЛТД» було зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 15.06.2004 про що було зроблено запис № 0000356 (т. 1 а.с. 51).

З довідки № 22-1523 від 18.06.2004 вбачається, що керівником ТОВ «Дельта-ЛТД» вказано ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 50).

Згідно протоколу № 20 засідання засновників ТОВ «Дельта-ЛТД» від 07.06.2011 ОСОБА_1 звільнено з посади за згодою сторін та призначено директором ТОВ «Дельта-ЛТД» ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 49).

Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Дельта-ЛТД» № 29/12, на загальних зборах ТОВ «Дельта-ЛТД», проведених 29.12.2011, було прийнято рішення про припинення ТОВ «Дельта-ЛТД», шляхом ліквідації у добровільному порядку (т. 1 а.с. 40).

Постановою господарського суду Черкаської області від 17.05.2012 у справі № 04/5026/693/2012 ТОВ «Дельта-ЛТД» було визнане банкрутом та відкрито щодо нього ліквідаційну процедуру. Призначено ліквідатором ТОВ «Дельта ЛТД» голову ліквідаційної комісії ТОВ «Дельта ЛТД» Мітасову Т. С. (т. 1 а.с. 6-7).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 26.12.2013 у справі № 04./5026/693/2012 ліквідатором ТОВ «Дельта-ЛТД» було призначено арбітражного керуючого Голінного А. М. (т. 1 а.с. 8 9 зворотній бік).

Згідно Акту від 30.07.2010 № 976/23/33050289 про результати виїзної перевірки ТОВ «Дельта-ЛТД», з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2007 по 31.12.2009, перевіркою було встановлено, що фактично в жовтні 2008 року було занижено податкове зобов`язання з податку на додану вартість в сумі 342 725 грн (54 092 грн 396 817 грн) та завищено за листопад 2008 року у сумі 110 000 грн та за грудень 2008 року в сумі 42 000 грн (т. 1 а.с. 15 35 зворотній бік).

Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 02.10.2012 у кримінальній справі № 1-635-11 по обвинуваченню ОСОБА_1 , у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 212, ч. 1 ст. 366 КК України, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України відповідно до п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011 року (внаслідок акту амністії). Кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_1 в скоєні злочинів, передбачених ч. ч. 2 ст. 212, ч.1 ст. 366 КК України закрито, у зв`язку з актом амністії: Закон України «Про амністію у 2011 році» від 08.07.2011.

Зі змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_1 , будучи генеральним директором ТОВ «Дельта-ЛТД», умисно, у період з жовтня 2008 року по травень 2010 року, шляхом умисного зниження бази оподаткування з операції по продажу в жовтні 2008 року нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 громадянину ОСОБА_3 та за рахунок безпідставного відображення в податковій звітності господарських операцій з ТОВ «Лана БТ» ПП Бігус ВВ. в порушення п. 3.1.1., п. 3.1 ст. 3, ст. 4 п.п. 7.3.1 п. 7.3, п.п. 7.4.1, 7.4.5 п. 7.4, п.п. 7.5 ст. 7 ЗУ «Про податок на додану вартість» № 168/97-ВР від 03.04.1997 (зі змінами та доповненнями), п.п. 5.3.9, п.5.3 ст. 5, п.п.11.2.1 п. 11.2 ст. 11 ЗУ «Про оприбуткування прибутку підприємств» № 283/97-ВР від 22.05.1997 року (зі змінами і доповненнями), ст. 1 п. 2 ст. 3, п. 1 п. 2 ст. 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 року № 996-ХІV, умисно ухилився від сплати податків в загальній сумі 1 460 949,67 грн, що більше ніж у 4 530 разів перевищує неоподаткованих мінімумів доходів громадян та призвело до фактичного ненадходження до бюджету коштів у великих розмірах. ОСОБА_1 свою вину визнав (т. 1 а.с. 13 14 зворотній бік).

Ухвалою господарського суду Черкаської області від 03.06.2021 у справі № 04./5026/693/2012 припинено повноваження ліквідатора ТОВ «Дельта-ЛТД» арбітражного керуючого Голінного А. М. та призначено ліквідатором ТОВ «Дельта-ЛТД» було призначено арбітражного керуючого Коротку А. В. (т. 2 а.с. 199 199 зворотній бік).

Мотивувальна частина

Позиція Черкаського апеляційного суду

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення ОСОБА_1 та його представника адвоката Мельниченка С. В., ліквідатора ТОВ «Дельта-ЛТД» арбітражного керуючого Короткої А. В., переглянувши справу за наявними в ній доказами, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Мотиви, з яких виходить Черкаський апеляційний суд, та застосовані норми права

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. (ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦПК України).

Згідно зі ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Кожний із процесуальних кодексів встановлює обмеження щодо кола питань, які можуть бути вирішені в межах відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом людини на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

За ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України від 02 червня 2016 року «Про судоустрій і статус суддів» суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення. Аналогічні положення містила ч. 1 ст. 18 Закону України від 07 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів».

З метою якісної та чіткої роботи судової системи міжнародним і національним законодавством передбачено принцип спеціалізації судів.

Відповідно до ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, а також практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий розгляд його справи судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Система судів загальної юрисдикції є розгалуженою. Судовий захист є основною формою захисту прав, інтересів та свобод фізичних та юридичних осіб, державних та суспільних інтересів.

Судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати між собою компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства цивільного, кримінального, господарського та адміністративного.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

На час звернення ТОВ «Дельта-ЛТД» до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення та розгляду справи процесуальне законодавство містило критерії розмежування справ за предметною та суб`єктною підсудністю.

Суд першої інстанції розглянув дану справу за правилами цивільного судочинства, однак у апеляційній скарзі скаржником, вказано, що даний спір підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Оскільки позов було подано за правилами ЦПК України в редакції, що діяла до березня 2015 року, а розгляд справи в першій та апеляційній інстанції відбувається за правилами ЦПК України в редакції від 17 липня 2025 року, аналізу підлягають як процесуальні норми, що діяли як на час вирішення питання про відкриття провадження у справі, так і на час розгляду справи в судах першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом), суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З поданого ліквідатором ТОВ «Дельта-ЛТД» Голінним А. М. до ОСОБА_1 в порядку цивільного судочинства позову про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, вбачається, що відповідач був генеральним директором ТОВ «Дельта-ЛТД» в період з 16.06.2004 по 07.06.2011.

Відповідно до ст. 1 ГПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ст. 2 ГПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) України господарський суд порушує справи за позовними заявами підприємств та організацій, які звертаються до господарського суду за захистом своїх прав та охоронюваних законом інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 ГК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з цим позовом) особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Статтею 20 ГК України передбачено, що порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до ст. 89 ГК України, що є спеціальною нормою в спірних правовідносинах, посадові особи відповідають за збитки, завдані ними господарському товариству.

Частиною 4 ст. 147 ГК України передбачено, що право власності та інші майнові права суб`єкта господарювання захищаються у спосіб, зазначений у ст. 20 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 224 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Колегія суддів апеляційного суду звертає увагу, що у даній справі ТОВ «Дельта-ЛТД», як юридичною особою, заявлено позов до ОСОБА_1 , як колишнього генерального директора Товариства, про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а тому за своїм суб`єктним складом і відповідно до вимог ЦПК України та ГПК України, що були чинними на час відкриття провадження у справі, мав розглядатися за правилами господарського судочинства.

Разом з тим, колегія суддів враховує, що у даній категорії справ сформовано значну кількість судової практики, якою уточнено підходи до застосування спірних норм права, що зумовлює необхідність їх урахування при наданні правової оцінки спірним правовідносинам.

Юрисдикція спорів між юридичною особою та її посадовою особою (зокрема, посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями такої посадової особи була предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду у справах № Б15/101-08 та № 910/12217/19, за результатом розгляду яких були ухвалені постанови від 22.10.2019 та від 14.04.2020.

Велика Палата Верховного Суду виснувала, що спори між власником (учасником, акціонером) юридичної особи та посадовою особою цієї юридичної щодо відшкодування збитків, завданих юридичній особі діями або бездіяльністю посадової особи, поданим власником (учасником, акціонером) в інтересах юридичної особи, підлягають розгляду у порядку господарського судочинства.

Послідовна практика Верховного Суду свідчить, що спори між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями такої посадової особи, підлягають розгляду в порядку позовного провадження за правилами господарського судочинства (постанова Великої Палати Верховного Суду від № 910/2301/24).

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції порушив суб`єктну юрисдикцію спору, помилково розглянувши справу в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Положеннями ч. 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Суд, зокрема апеляційної інстанції повинен також роз`яснити позивачеві про наявність у нього права протягом десяти днів з дня отримання ним відповідної постанови звернутися до суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства.

Заява подається до суду, який прийняв постанову про закриття провадження у справі.

Частинами 1, 2 та 4 ст. 377 ЦПК України визначено, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Порушення правил юрисдикції загальних судів, визначених статтями 19-22 цього Кодексу, є обов`язковою підставою для скасування рішення незалежно від доводів апеляційної скарги.

У разі закриття судом апеляційної інстанції провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 цього Кодексу суд за заявою позивача в порядку письмового провадження постановляє ухвалу про передачу справи до суду першої інстанції, до юрисдикції якого віднесено розгляд такої справи, крім випадків об`єднання в одне провадження кількох вимог, які підлягають розгляду в порядку різного судочинства. У разі наявності підстав для підсудності справи за вибором позивача у його заяві має бути зазначено лише один суд, до підсудності якого відноситься вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 255, 367, 374, 377, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 29 серпня 2025 року скасувати.

Провадження у справі № 705/137/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Дельта-ЛТД» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення закрити.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дельта-ЛТД»право звернутися з відповідним позовом до суду господарської юрисдикції.

Роз`яснити Товариству з обмеженою відповідальністю «Дельта-ЛТД»право протягом десяти днів з дня отримання цієї постанови звернутись до Черкаського апеляційного суду із заявою про направлення даної справи за встановленою юрисдикцією.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови складено 04 березня 2026 року.

Головуючий Л. І. Василенко

Судді: О. М. Новіков

Т. Л. Фетісова