Справа № 940/1684/25
Провадження № 2-др/357/8/26
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяв про ухвалення додаткового рішення

05 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючий суддя Цукуров В. П.,

секретар судового засідання Чайка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №1 в місті Біла Церква Київської області заяву представника відповідача Закрасняної О.С. про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Рух справи. Зміст вимог заяви. Позиції сторін.

31.08.2025 року ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» звернулося до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

26.09.2025 року ухвалою суду було відкрито провадження у справі, постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання (а.с. 103).

01.12.2025 року ухвалою суду позовну заяву ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» залишено без руху після відкриття провадження у справі в порядку ч.11 ст.187 ЦПК України. Позивачу надано строк, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху, для усунення її недоліків (а.с. 135-136).

Станом на 10.12.2025 року недоліки позовної заяви в установлені судом строки позивачем усунуті не були.

10.12.2025 року ухвалою суду позов ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 було залишено без розгляду (а.с. 140-141).

11.12.2025 року представник відповідача за допомогою системи «Електронний суд» до канцелярії суду подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій просила вирішити питання щодо розподілу судових витрат та стягнути з позивача на користь відповідача понесені нею судові витрати у розмірі 5000,00 гривень. Заяву мотивовано тим, що на думку представника відповідача позов було залишено без розгляду внаслідок необґрунтованих дій позивача, оскільки саме він не виконав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху (а.с. 142-144).

16.12.2025 року до канцелярії суду від представника позивача надійшли заперечення на заяву представника відповідача про ухвалення додаткового рішення, у яких останній зазначив, що у даній справі судом не було встановлено, що спір виник унаслідок необґрунтованих дій позивача, з огляду на що підстави для покладання витрат на професійну правничу допомогу на позивача відсутні (а.с. 164-167).

У судові засідання сторони/їхні представники не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч.4 ст.270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Таким чином, неприбуття у судові засідання учасників даної справи не перешкоджає розгляду заяви про ухваленню додаткового рішення.

Норми процесуального та матеріального права України, якими керується суд.

За правилами статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

За приписами ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги на рахунок держави.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 9 ст. 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Так, ст. 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, а залишення позову без розгляду на підставі п. 3 ч.1 ст.257 ЦПК України - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантоване статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно було довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Згідно ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Висновки суду.

З викладеного вбачається, що стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем судових витрат, зокрема витрат на правничу допомогу, у разі залишення позову без розгляду можливе лише у випадку встановлення необґрунтованості дій позивача.

Отже, нормою ч. 5 ст. 142 ЦПК України, на яку представник відповідача посилається як на підставу стягнення судових витрат з позивача, передбачено право відповідача заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 24.03.2021 у справі № 922/2157/20, від 21.01.2020 у справі № 922/3422/18, від 26.04.2021 у справі № 910/12099/17, від 19.04.2021 у справі № 924/804/20, від 15.09.2021 у справі № 902/136/21.

З системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України виходить, що необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії Позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 26.09.2018 року по справі №148/312/16-ц, у постанові від 12.11.2020 року у справі № 359/9512/17, у постанові від 14.01.2021 року у справі № 521/3011/18.

Із заяви про ухвалення додаткового рішення у справі вбачається, що представник відповідача посилається на те, що він не виконав ухвалу суду про залишення позовної заяви без руху.

Утім, вчинення указаних дій є правом, а не обов`язком сторони по справі, що у повній мірі узгоджується з принципом диспозитивності.

Крім того, матеріали справи не містять доказів та постановлених судом ухвал в порядку Глави 9 «Заходи процесуального примусу» щодо зловживання позивачем процесуальними правами, чи неправильних дій позивача при зверненні до суду з вказаним позовом.

Тому, розглядаючи вимоги відповідача про компенсацію здійснених нею витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що відсутні підстави для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, щодо неусунення недоліків позовної заяви, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Враховуючи вищезазначене, правові підстави для стягнення з ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 понесених нею витрат на професійну правничу допомогу відсутні. Тому суд відмовляє в задоволені заяви про ухвалення додаткового рішення щодо понесених відповідачем судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.133,137, 142, 270 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду виготовлено та підписано 05.03.2025 року.

Суддя В. П. Цукуров