Дата документу 12.02.2026
Справа № 335/656/26
Провадження № 2-о/334/95/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Суддя Дніпровського районного суду м. Запоріжжя Добрєв М.В. розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалою Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 21.01.2026 року, матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення направлено до Дніпровського районного суду міста Запоріжжя.

В обґрунтування направлення справи судом зазначено, що оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення, є реалізація спадкових прав заявника, що стосуються об`єкта нерухомого майна земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 (дев`ять) кадастровий номер::04:010:0223, а тому відповідно до вимог частини першої статті 30 ЦПК України заява має розглядатися за правилами виключної підсудності місцевим судом, юрисдикція якого поширюється на територію, на якій розташоване вказане нерухоме майно.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов висновку, що справа була помилково направлена за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Запоріжжя.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однією із умов реалізації права особи на звернення до суду із заявою є дотримання вимог підсудності.

Відповідно до частини 1 статті 293 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 даної статті передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Заявниця, визначаючи підсудність заяви Вознесенівському районному суду м. Запоріжжя, посилається на те, що її зареєстрованою адресою є: АДРЕСА_2 , що відноситься до території Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Таким чином, з огляду на викладене, враховуючи положення ст. 316 ЦПК України, дана справа належить до юрисдикції Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність, у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

У рішенні ЄСПЛ "Сокуренко і Стригун проти України" суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні раніше згадуваної справи "Занд проти Австрії", зазначено, що термін "судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

За допомогою правил про підсудність забезпечується також рівність всіх громадян перед законом і судом. Будучи одним з проявів цієї конституційної засади, чітко встановлена законом підсудність набуває ознак суб`єктивного права людини на законного суддю, тобто права будь-якої людини знати наперед, який саме суд і в якому складі відповідно до закону правомочний здійснювати стосовно нього судове провадження, якщо така необхідність виникне.

За таких обставин, при вирішенні питання про відкриття провадження по справі суд керуючись вимогами закону, вважає за доцільне повернути матеріали заяви до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя, як помилково направлені.

Ураховуючи недопустимість порушення правил щодо підсудності, з метою розгляду справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом, суд приходить до висновку про необхідність повернути матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя.

Керуючись статтями 27, 28, 31, 32, 187, 260, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Перша запорізька державна нотаріальна контора, про встановлення факту, що має юридичне значення повернути до Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя, як помилково направлену.

Ухвала суду відповідно до ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя: Добрєв М. В.