Справа №639/1901/26
Провадження №2-о/639/80/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2026 року

Суддя Новобаварського районного суду міста Харкова Рубіжний С.О. перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

До Новобаварського районного суду міста Харкова, засобами поштового зв`язку, надійшла заява ОСОБА_1 , подана його представником адвокатом Бойко Р.М., заінтересована особа Військова частина НОМЕР_1 , і просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт проходження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової служби у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 24.02.2022 року по 10.06.2022 року та безпосередньої участі ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, під час оборони міста Харкова.

Заяву мотивовано тим, що у період з 24 лютого 2022 року по 10 червня 2022 року ОСОБА_1 проходив військову службу у в/ч НОМЕР_1 та брав участь у заходах необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України. Заявник виявив намір отримати статус учасника бойових дій. Згідно з Листом-відповіддю Військової частини НОМЕР_1 від 19.12.2025 року на адвокатський запит № б/н від 05.12.2025 року повідомлено, що в списках Військової частини НОМЕР_1 громадянин ОСОБА_1 військову службу не проходив, на момент отримання адвокатського запиту ОСОБА_1 в списках Військової частини НОМЕР_1 відсутній. Враховуючи зазначене, надати інформацію за запитом не є можливим.04.03.2026 року представником заявника було направлено до Військової частини НОМЕР_1 адвокатський запит з проханням надати належним чином завірену інформацію про те, чи проходив громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 військову службу у Військовій частині НОМЕР_1 у період з 24.02.2022 року по 10.06.2022 року та чи видавалася ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 Довідка за формою 5 ВЧ НОМЕР_1 від 05.05.2022 року. Станом на день звернення із даною заявою до суду відповіді на адвокатський запит № б/н від 04.03.2026 року від Військової частини НОМЕР_1 не надходило.

11 березня 2026 року в системі «Електронний суд» сформовано клопотання представника заявника ОСОБА_2 , про долучення копії листа-відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 №3307 від 10.03.2026. Згідно з Листом-відповіддю № 3307 від 10.03.2026 року повідомлено, що ОСОБА_1 був призваний на військову службу і направлений для її проходження до Військової частини НОМЕР_1 . Особова справа ОСОБА_1 передана до вище зазначеної Військової частини.

Вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що вона не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства з наступних підстав.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення факту проходження військової служби та безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, під час оборони міста Харкова у період з 24.02.2022 по 10.06.2022.

Окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина 1 статті 293 ЦПК України).

Стаття 293 ЦПК України встановлює, які справи можуть бути розглянуті в порядку окремого провадження. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України такими справами є справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

В статті 315 ЦПК України визначено справи про встановлення яких фактів, що мають юридичне значення, можуть бути розглянуті судом.

Перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводяться у ст. 315 ЦПК України і не є вичерпним.

Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Як роз`яснено у пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 2 цієї постанови містяться роз`яснення про те, що суди при вирішенні питання про підвідомчість справи мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено не судовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Не можуть розглядатися судами заяви про встановлення фактів належності до осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи до ветеранів чи інвалідів війни, проходження військової служби, перебування на фронті, у партизанських загонах, одержання поранень і контузій при виконанні обов`язків військової служби, про встановлення причин і ступеня втрати працездатності, групи інвалідності та часу її настання, про закінчення учбового закладу і одержання відповідної освіти, одержання урядових нагород.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 затверджено Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - Порядок).

Пунктом 4 Порядку визначений чіткий перелік документів, які є підставою для надання особам статусу учасника бойових дій для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Рішення про надання (відмову у наданні) статусу учасника бойових дій приймається: комісіями - стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 19 і 20 частини першої статті 6 Закону; міжвідомчою комісією - у разі виникнення спірних питань, що потребують міжвідомчого врегулювання, та стосовно заявників з числа осіб, зазначених у пунктах 21 і 25 частини першої статті 6 Закону.

Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене відповідно до Закону України "Про адміністративну процедуру" та/або в судовому порядку.

Суд приходить до висновку, що для вирішення питання про встановлення факту безпосередньої участі у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, чинним законодавством визначений інший позасудовий порядок розгляду, а саме шляхом звернення до відповідної Комісії. І тільки у разі незгоди з рішенням зазначеної комісії, заявник має право на звернення до суду, але не з заявою про встановлення факту, а з позовом про оскарження дій та прийнятого рішення у передбаченому законом порядку.

Оскільки законодавством визначено позасудовий порядок, який дає змогу особі встановити вказані вище факти, то ця справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 01.08.2018 в справі № 490/9547/17.

У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов:

- згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Схожі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 18 січня 2024 року № 560/17953/21.

Отже, існують два порядки встановлення фактів, що мають юридичне значення: позасудовий і судовий.

Якщо факт, що має юридичне значення, підлягає встановленню в позасудовому порядку, особа має використати такий порядок.

Відмова відповідного органу в установленні такого факту може бути оскаржена заінтересованою особою до суду в порядку адміністративного судочинства (схожі висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 08 листопада 2019 року у справі № 161/853/19, від 18 грудня 2019 року у справі № 370/2598/16-ц, від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито - закриває провадження у ній.

Близькі за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду: від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18, від 29 травня 2019 року у справі № 398/4017/18.

Таким чином, судовий порядок встановлення факту, що має юридичне значення, використовується лише у випадку, коли чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку його встановлення.

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства, посилаючись на положення статей 256-259 ЦПК України у редакції.

Статтею 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі Закон №3551-XII) визначено перелік категорій осіб, які належать до учасників бойових дій.

Статтею 6 Закону №3551-XII також передбачено, що порядок надання статусу учасника бойових дій (крім осіб, визначених у статті 6-1 цього Закону) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, категорії таких осіб та терміни їх участі (забезпечення проведення) в антитерористичній операції, у заходах із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, визначаються Кабінетом Міністрів України. Райони антитерористичної операції визначаються Кабінетом Міністрів України, а райони здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях - відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". Порядок позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, зазначених в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.

На виконання вимог цієї норми Закону №3551-XII постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 р. № 413 Порядок надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України (далі - Порядок).

Пунктом 4 Порядку визначено перелік документів про безпосереднє залучення до виконання завдань антитерористичної операції чи здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях в районах її проведення, заходів, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України.

Для осіб, які брали участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.

Рішення комісії або міжвідомчої комісії може бути оскаржене у судовому порядку, що передбачено вказаним Порядком.

Пунктом 8 Порядку передбачено, у разі неподання командиром (начальником) військової частини (органу, підрозділу) або іншим керівником підприємства, установи та організації до комісії документів, необхідних для надання статусу учасника бойових дій, особи, зазначені в абзацах другому і третьому пункту 2 цього Порядку, можуть самостійно

Таким чином, суд дійшов висновку, що спірні правовідносини не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки фактично стосуються рішень та дій посадових осіб щодо не підтвердження факту безпосередньої участі заявника у захисті безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією рф проти України.

Враховуючи діючий порядок, отримавши відмову, у разі незгоди з його рішенням ОСОБА_1 має право звернутися за захистом свого права до суду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, на думку суду, заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення не підлягає розгляду у порядку ЦПК України, а тому у відкритті провадження слід відмовити.

При цьому суд враховує, що заявник не позбавлений можливості звернутися до суду із позовною заявою про оскарження дій, рішення військової частини, у разі комісії за правилами КАС України.

Керуючись ст. ст. 10-13, 255, 256, 293, 353, 354 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Військова частина НОМЕР_1 про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя С.О. Рубіжний