Провадження №2/523/1253/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"29" січня 2026 р.

Пересипський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.,

за участю секретаря судових засідань- Дзюби Г.І

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ

ТОВ «Споживчий центр» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором (оферти) №31.01.2025-100001580 від 31.01.2025р. у розмірі 47129,29грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 31.01.2025 р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» був укладений кредитний договір оферти) №31.01.2025-100001580 шляхом підписання Пропозиції про укладення кредитного договору (оферти) та Заявки на отримання кредиту. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 18000,00 грн.строк надання кредиту 140 дн до 19.06.2025р., зі сплатою відсотків у розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, комісія (плата за надання кредиту) 15% від суми кредиту -2700 грн., при цьому реальна річна процентна ставка 6469,12% річних, орієнтовна загальна ватість кредиту 38771,68, неустойка 180,00 грн за кожен день неналежного виконання кредиту. Спосіб надання Позичальнику коштів у рахунок кредиту: перерахування на рахунок споживача, на електронний платіжний засіб 4343-34XX-XXXX-3998. ТОВ «Споживчий центр» виконало прийняті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти у розмірі, зазначеному вище. Втім, останнім не були виконанні прийняті на себе зобов`язання, внаслідок чого за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 13.03.2025р. склала 47129,28грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 17985,52 грн., по процентам 20143,76 грн., неустойка 9000,00 грн Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Ухвалою судді 14.08.2025р. було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився. В матеріалах справи наявна заява про розгляд справи без його участі.

Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлявся шляхом направлення судової повістки та ухвали про відкриття провадження за зареєстрованою адресою місця проживання. Отже, відповідно до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив, із клопотаннями не звертався.

Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

За письмовою згодою представника позивача та за відсутності відзиву на позовну заяву справа розглянута в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 31.01.2025р. між ОСОБА_1 та ТОВ «Споживчий центр» був укладений кредитний договір №31.01.2025-100001580 шляхом підписання Заявки, що є невід`ємною частиною цього Договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 18000,00 грн, строком на 140 дні, зі сплатою відсотків розмірі 1% за 1 (один) день користування Кредитом, яка застосовується протягом всього строку користування кредитом, , комісія (плата за надання Кредиту) 15% від суми кредиту та дорівнює 2700 грн., при цьому реальна річна процентна ставка 6462,12% річних, неустойка- 180 грн., що нараховується за кожен день невиконання /неналежногог виконання кожного окремого зобовязання незалежно від суми зобовязання. Спосіб надання позичальнику коштів в кредит:перерахування на рахунок споживача з використанням реквізитівмелектронного платіжного засобу споживача 4323-54XX-XXXX-3998. Орієнтовна загальна вартість кредиту 38771,68 грн. Для підписання договору відповідач ввів код з смс-повідомлення «Е468», яке було відправлене на його фінансовий номер телефону: НОМЕР_1 .

ТОВ «Споживчий центр» виконало прийняті на себе зобов`язання, надавши відповідачу кредитні кошти згідно п.4.1 договору на умовах його строковості, платності і поворотності, перерахувавши їх на рахунок споживача, включаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 4323-34XX-XXXX-3998, що підтверджується і довідкою ТОВ «Універсальні платіжні рішення`ТОВ «УПР» про перерахунок 31.01.2025р. коштів на суму 18000,00 грн, номер картки НОМЕР_2 , номер транзакціїї в системі 639832162.

Однак ОСОБА_1 не виконував прийняті на себе зобов`язання належним чином, разом з тим Відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання наявності боргу, а саме: проведена часткова сплата по вищезазначеному кредитному договору на суму: 3877,17 грн. від 13.02.2025р.; 3 877,17 грн. від 26.02.2025р. що не спростовано ним під час розгляду справи, внаслідок чого за кредитним договором існує заборгованість, яка відповідно до наданого позивачем розрахунку станом на 11.08.2025. складає 47129,28 грн., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 17985,52 грн., по процентам - 20143,76 грн., неустойки 9000,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За нормою ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, встановлення факту неналежного виконання відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за кредитними договорами вказує на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними, не спростовані відповідачем, а відтак підлягають задоволенню у повному обсязі.

Встановлення судом обставин неналежного виконання відповідачем кредитного зобов`язання, та відсутністю доведеності зворотного, дає підстави дійти висновку про задоволення позовних вимог в загальному розмірі 47129,28грн.

Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 2422,40грн.

Керуючись ст.ст.12,13,76,259,263-265,268, 279, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання за адресою АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (, адреса: вул. Саксаганського, буд.133-А, м. Київ, 01032) заборгованість за кредитним договором (оферти) №31.01.2025-100001580 від 31.01.2025р. в загальному розмірі 47129 (сорок сім тисяч сто двадцять дев`ять) гривень 28 коп., що складається з: заборгованості по тілу кредиту 17985,52 грн., по процентам - 20143,76 грн., неустойки 9000,00 грн а також стягнути судовий збір в розмірі 2422(дві тисячі чотириста двадцять дві)грн.40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Апеляційна скарга на рішення суду може подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його складаня до Одеського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 09.02.2026р.

Суддя В.К.Кисельов