Справа № 490/220/26
н/п 2/490/1811/2026
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м. МИКОЛАЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Миколаїв

Суддя Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатін О.В., дослідивши матеріали позовної заяви Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за надані послуги,

ВСТАНОВИВ:

13.01.2026 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за надані послуги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.01.2026 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В.

13.01.2026 року матеріали справи передано для розгляду судді.

Відповідно до ч.ч. 6, 7 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України) судом 19.01.2026 року було направлено відповідні запити та 09.02.2026 року отримана інформація щодо місця проживання (перебування) відповідача ОСОБА_1 .

Частиною 1 ст. 27 ЦПК України визначено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачене законом.

З відповіді відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання управління ДМС України в Миколаївській області від 09.02.2026 року, згідно з якою за відомостями ВОМІРМП та ВІС УДМС у Миколаївській області ОСОБА_1 з 09.09.2025 року значиться зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , що не відноситься до територіальної юрисдикції Центрального районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

За правилами частини дев`ятої статті 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статті 31 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд приходить до висновку: оскільки зареєстроване місце реєстарції проживання відповідача - АДРЕСА_1 , а тому матеріали позовної заяви слід передати за зареєстрованим місцем проживання відповідача - до Заводського районного суду м. Миколаєва.

Спори між судами про підсудність, згідно ст. 32 ЦПК України, не допускаються.

Керуючись ч. 1 ст. 31, 32, ч. 9 ст. 187, ст. 260 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» до ОСОБА_1 , про стягнення боргу за надані послуги, передати за підсудністю на розгляд до Заводського районного суду м. Миколаєва (54020, м. Миколаїв, вул. Радісна, буд. 3).

Ухвала суду набирає законної сили в порядку встановленому статтею 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.В. Саламатін