Провадження №2-о/389/167/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2026 року Знам`янський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді - Берднікової Г.В.,

за участю секретаря судового засіданні Іваніни В.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Знам`янка Кіровоградської області цивільну справу, в порядку окремого провадження, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

Представник заявника - адвокат Новіков О.М., 13 листопада 2025 року подав до суду дану заяву, в якій ОСОБА_1 просить встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно не проживав на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вважається таким, що не прийняв після смерті ОСОБА_3 спадщину.

Заява обґрунтована тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер чоловік заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним за вказаною адресою були зареєстровані заявник та син - ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_2 за місцем реєстрації фактично не проживав, так як був одружений і з 2000 року по 2022 рік проживав разом з дружиною та сином за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку, що по АДРЕСА_1 . Заявник та ОСОБА_2 є спадкоємцями першої черги останнього, інші спадкоємці як за законом так і за заповітом відсутні. ОСОБА_1 подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, а ОСОБА_2 до нотаріуса не звертався. Так як ОСОБА_2 був зареєстрований, але фактично не проживав разом зі спадкодавцем на день його смерті, заявником ставиться питання про встановлення факту його не проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що дасть їй право на оформлення всієї спадщини. Наразі нотаріусом заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на всю спадщину ОСОБА_3 , оскільки на момент його смерті разом з ним окрім заявника, був зареєстрований ще один спадкоємець першої черги - його син ОСОБА_2 .

Заявник у судове засідання не з`явилася, її представник подав заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі просив їх задовольнити та розглядати справу за їх відсутності.

Заінтересована особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заявлених вимог ОСОБА_4 , підтвердив факт того, що він з 2000 року по 2022 рік фактично проживав за адресою: АДРЕСА_2 , де мешкав разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 . Просив розглядати справу за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим 18 квітня 2016 року виконавчим комітетом Щербинівської селищної ради міста Торецька Донецької області, ІНФОРМАЦІЯ_3 в селищі Щербинівка міста Торецька Донецької області, помер ОСОБА_3 у віці 60 років (а.с. 14).

Відповідно до довідки Торецької міської військової адміністрації Бахмутсьвого району Донецької області №64 від 19 лютого 2025 року, померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на дату смерті - ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та мав наступний склад сім`ї/зареєстрованих осіб: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дата реєстрації 06 жовтня 1995 року; ОСОБА_1 , 1957 року народження, дата реєстрації 16 жовтня 1980 року; ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дата реєстрації - 28 травня 2002 року; ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , дата реєстрації 18 травня 2011 року (а.с. 11). Про реєстрацію ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за місцем останньої реєстрації спадкодавця на час його смерті також свідчать копії паспортів останніх (а.с. 5-6,9-10).

ОСОБА_1 доводиться ОСОБА_3 дружиною, а ОСОБА_2 сином (а.с.16,17).

ОСОБА_1 з 30 червня 2022 року, а ОСОБА_2 з 14 червня 2024 року зареєстровані як внутрішньо переміщені особи в АДРЕСА_3 (а.с. 8,12).

ОСОБА_1 , 31 липня 2025 року подала в Першу знам`янську державну нотаріальну контору Кіровоградської області заяву про оформлення спадщини ОСОБА_3 . Після чого нотаріусом заведено спадкову справу №70/2025, з матеріалів якої вбачається, що окрім ОСОБА_1 до нотаріуса з питаннями оформлення спадщини ніхто не звертався. На час смерті зі спадкодавцем за однією адресою також був зареєстрований спадкоємець першої черги - його син ОСОБА_2 . Мати спадкодавця - ОСОБА_8 , померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та на дату смерті також проживала та була зареєстрована по АДРЕСА_1 (а.с.51, 56, 58, 63).

Нотаріусом на звернення ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_3 надано роз`яснення, в якому вказано, що остання бажає оформити спадщину на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що належав раніше його матері ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , та спадкоємцем якої за законом він є, так як на час відкриття спадщини був зареєстрований та постійно проживав разом з нею за однією адресою, проте своїх спадкових прав на будинок не оформив і помер. Окрім заявника спадкоємцем ОСОБА_3 є син ОСОБА_2 так як на час відкриття спадщини був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою. Згідно з ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Тобто, спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 у рівних частках по є його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_2 . Вивчивши всі вищезазначені обставини та матеріали спадкової справи вбачається неможливим видати свідоцтво про право на спадщину на цілий житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1 тільки на дружину ОСОБА_1 . Тому, якщо заявник вважає, що ОСОБА_2 спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , не прийняв, тому, що був зареєстрований, але не проживав на час відкриття спадщини, вона має це довести, звернувшись за захистом свого права до суду (а.с. 13).

Також заявником долучено до матеріалів справи правовстановлюючі документи на житловий будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1 , який є об`єктом спадщини (а.с.18,19).

ОСОБА_5 , яка є дружиною ОСОБА_2 , у своїх поясненнях підтвердила, що на момент смерті ОСОБА_3 , який приходився батьком її чоловіка, останній був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , але фактично проживав з 2000 року до 2022 року разом з нею та їх дитиною в місті Торецьк (а.с. 22).

ОСОБА_6 також пояснив, що на момент смерті його діда ОСОБА_3 , його батько (сина діда) ОСОБА_2 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , але фактично з моменту його народження, з 2002 року проживав разом з ним та його мамою ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Проживали сім`єю за вказаною адресою до 2022 року (а.с. 26).

Пунктом 5 частини 2 ст.293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно з положенням ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30 травнч 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів.

Згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України).

У частинах першій та другій статті 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною першою статті 1258 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тобто, умовою прийняття спадщини є факт проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, яким відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України є день смерті такого спадкодавця.

Положеннями ч.ч.1,6 ст.29 ЦК України передбачено, що місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Згідно з вимогами ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, а місце перебування - це адміністративно - територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік.

Відповідно до ст.1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України).

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

Аналогічно і щодо факту не проживання особи за певною адресою.

Отже, реалізація права заявника як спадкоємця першої черги за законом на всю спадщину, в тому числі, залежить від встановлення судом факту не проживання спадкоємця першої черги ОСОБА_2 разом із спадкодавцем ОСОБА_3 , померлим ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини, який має юридичне значення для заявника.

Судом достовірно встановлено, що заявник доводиться спадкодавцю ОСОБА_3 дружиною та має право на його спадщину як спадкоємець першої черги, на час смерті останнього вона проживала та була зареєстрована з ним за однією адресою, подала заяву про отримання свідоцтва на його спадщину в цілому. Однак у видачі їй свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно останнього, у даному випадку на будинок, нотаріусом відмовлено, оскільки на час смерті ОСОБА_3 разом з ним за однією адресою також був зареєстрований його син ОСОБА_2 , який є спадкоємцем першої черги. За місцем реєстрації ОСОБА_2 фактично не проживає з 2000 року, оскільки разом зі своєю дружиною та сином почали проживали за іншою адресою.

Таким чином, державна реєстрація місця проживання ОСОБА_2 разом зі спадкодавцем сама по собі не є беззаперечним доказом його постійного проживання на момент смерті ОСОБА_3 , за адресою реєстрації, оскільки документально спростована належними та допустимими доказами.

До такого висновку також дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 квітня 2020 року у справі № 355/832/17 (провадження № 61-27212св19).

Отже, судом встановлено, що ОСОБА_2 не є таким, що прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, що встановлення факту неприйняття спадщини ОСОБА_2 про встановлення якого просить ОСОБА_1 , породжує юридичні наслідки, а саме його встановлення необхідне останній для вирішення питань пов`язаних зі спадковим майном, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення, суд вважає за необхідне дану заяву задовольнити, встановити факт неприйняття ОСОБА_2 спадщини його батька ОСОБА_3 , у зв`язку з його фактичним не проживанням за місцем реєстрації. Проти чого не заперечує сам ОСОБА_2 .

Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України, судові витрати заявнику не відшкодовуються.

Керуючись ст. 293,294,315,319,259,263-265 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно не проживав на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , та вважається таким, що не прийняв після смерті ОСОБА_3 спадщину.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Кропивницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду.

Відомості про учасників процесу:

заявник - ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Заінтересована особа ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , місце проживання АДРЕСА_3 .

Суддя Г.В. Берднікова