1Справа № 335/2034/26 2-о/335/102/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А. В.,

за участі секретаря судового засідання Савченко О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: вул. Перемоги, 107-б, м. Запоріжжя, в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа - Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

26.02.2026 ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті, мотивуючи свої вимоги наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсон помер чоловік заявниці ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На момент смерті місто Херсон перебувало під тимчасовою окупацією Російської Федерації. Після смерті було видано довідку про смерть № С-00449 та свідоцтво про смерть, складене Сімферопольським районним відділом РАЦС № 2 Департаменту РАЦС Міністерства юстиції Республіки Крим від 09.09.2022. Вказані документи складені органом, діяльність якого не передбачена законодавством України. Оскільки відповідно до вимог законодавства України, вищезазначені документи на території України є недійсними, тому заявниця позбавлена можливості зареєструвати смерть чоловіка на території України. Просила встановити факт смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнавши датою його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та місцем смерті м. Херсон Херсонської області, Україна.

Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.

Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 26.02.2026 заяву залишено без руху із встановленням строку для усунення недоліків заяви шляхом надання документа, що підтверджує факт смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території, що додається до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану, а також зазначення у заяві обставин, якими заявниця обґрунтовує свої вимоги, а також доказів, що підтверджують вказані обставини, - 5 (п`ять) днів з дня вручення копії ухвали.

03.03.2026 від представника заявниці надійшла заява про усунення недоліків заяви про встановлення факту смерті, в якій зазначила, що до матеріалів заяви долучено докази на підтвердження причини смерті ОСОБА_3 . Похованням ОСОБА_3 займалися мати померлого ОСОБА_4 та мати заявниці ОСОБА_5 , померлий був похований на кладовищі «Геологів» міста Херсона, сектор 2/1, ряд НОМЕР_1 , місце НОМЕР_2 . Оригінали документів про смерть були отримані матір`ю чоловіка в період окупації, після чого вона їх вивезла до Німеччини та передала заявниці. На даний час заявниця зі свекрухою перебувають в Німеччині під тимчасовим захистом, а тому не мають можливості приїхати до м. Херсон для вчинення реєстраційних дій. У місті Херсоні не залишилось близьких родичів, крім того, територія міста Херсона віднесена до територій активних бойових дій. Просив визнати недоліки заяви усунутими.

Ухвалою судді Вознесенівського районного суду міста Запоріжжя від 04.03.2026 заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, судове засідання призначене на 09.03.2026 на 13:45 год.

У судове засідання заявниця та її представник не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Від представника заявниці надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності заявниці, в якій просив заяву задовольнити.

Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась судом належним чином. Надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності.

За таких обставин, та враховуючи, що розгляд даної справи відповідно до вимог частини другої статті 317 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) здійснюється невідкладно, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності заявниці, її представника та представника заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених вимог, суд встановив наступне.

Як випливає з копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 зареєстрували шлюб 09.03.2012, про що складено актовий запис № 50. Внаслідок укладення шлюбу дружина змінила прізвище на ОСОБА_6

Від вказаного шлюбу народився син - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Херсоні 13.02.2014, актовий запис № 119 (а.с. 7).

Згідно з копією документа, виданого на тимчасово окупованій території, з назвою «Свідоцтво про смерть» серії НОМЕР_5 , актовий запис № 1 від 09.09.2022, виданого «99100030 Сімферопольським районним відділом ЗАГС № 2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим» ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсоні Херсонської області (а.с. 9).

Згідно з копією документа із назвою «довідка про смерть» № С-00449 від 09.09.2022, виданої «Сімферопольським районним відділом ЗАГС № 2 Департаменту ЗАГС Міністерства юстиції Республіки Крим», ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Херсоні Херсонської області, причина смерті: сепсіс, поліорганна недостатність, злоякіцсне новоутворення прямої кишки, операції (а.с. 8).

Вказаний населений пункт перебував в тимчасовій окупації з 01.03.2022 до 11.11.2022 відповідно до Переліку територій на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій від 28.02.2025 № 376.

Тобто, після 11.11.2022 місто Херсон не є тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (у редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022) будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом.

Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану.

Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Частиною першою статті 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості отримати, відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

За вимогами ч.ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064, запис в Реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього у разі державної реєстрації смерті відомостей: прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності), стать, громадянство, дата смерті, у якому віці померла особа, місце смерті та її причина, дата і місце народження (для дітей віком до одного року - кількість місяців і днів), реєстраційний номер облікової картки платника податків, унікальний номер запису в Єдиному державному демографічному реєстрі, місце проживання, документ, що підтверджує факт смерті; прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, що звернулася за державною реєстрацією смерті, серія і номер, яким органом видано паспорт або паспортний документ, дата його видачі; серія і номер свідоцтва про смерть; дата і номер актового запису в книзі державної реєстрації смертей; найменування органу державної реєстрації актів цивільного стану, що здійснив державну реєстрацію смерті; прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) особи, що здійснила державну реєстрацію, та її посада, дата і номер внесення відомостей до Реєстру.

Згідно з п. 1 р. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 24.12.2010 № 3307/5) підставою для державної реєстрації смерті є:

а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть);

б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть);

в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть;

г) рішення суду про оголошення особи померлою;

ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;

д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів;

е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Згідно з п. 13 р. 5 цих Правил, запис у графі актового запису про смерть «Причина смерті» повинен відповідати підпункту I-г пункту 11 лікарського свідоцтва про смерть, якщо заповнені всі чотири підпункти, підпункту I-в, якщо заповнені три підпункти, або підпункту I-б, якщо заповнені два підпункти, та підпункту I-а, якщо заповнений один підпункт.

Водночас, до заяви про встановлення факту смерті заявницею долучено в якості доказу лише копії документів «свідоцтва про смерть» та «довідка про смерть» ОСОБА_3 , виданих органом окупаційної влади на тимчасово окупованій території, з яких неможливо встановити обставини та час смерті особи на тимчасово окупованій території.

Водночас, як зазначено судом вище, підставою для встановлення факту смерті є підтверджені доказами обставини, які достовірно свідчать про смерть громадянина в певний час і за певних обставин. Такими доказами, зокрема, можуть бути письмові докази, речові докази, зокрема звуко- і відеозаписи, висновки експертів, копії лікарського свідоцтва/довідки про смерть, пояснення свідків тощо. Наявність лише «свідоцтва про смерть» та «довідки про смерть», виданих окупаційними органами влади на тимчасово окупованій території, є недостатнім для встановлення обставин, які достовірно свідчать про смерть ОСОБА_3 у певний час і за певних обставин.

Водночас, суд враховує і те, що після 11.11.2022 територія м. Херсону була деокупована, що не позбавляло заявницю права звернутися до медичних закладів, в яких за життя лікувався ОСОБА_3 , отримати відповідні медичні документи, зокрема і документ або його дублікат, який відповідно до вищезазначених вимог чинного законодавства подається з метою реєстрації смерті до органів реєстрації актів цивільного стану.

Судом надавався заявниці строк на усунення недоліків заяви шляхом надання документа, що підтверджує факт смерті ОСОБА_3 на тимчасово окупованій території, що додається до заяви про державну реєстрацію відповідного акту цивільного стану. Разом із тим, представник заявниці у поданій ним заяві від 03.03.2026 зазначив, що інших доказів не має та просив вирішити справу на підставі тих доказів, які надав суду. Також, зазначаючи про місце поховання ОСОБА_3 у вказаній заяві, представником заявниці не долучено доказів цих обставин, а також відповідних документів про поховання, фотокарток тощо. Водночас,заявниця та її представник не з`явились у судове засідання, клопотань про виклик свідків, витребування доказів не заявляли, самостійно розпорядившись своїми процесуальними правами.

Разом із тим, при розгляді даної справи суд приймає надані заявницею «свідоцтво про смерть» та «довідку про смерть», видані на тимчасово окупованій території, як письмові докази факту смерті, однак, які не є достатніми для встановлення факту смерті чоловіка заявниці у певний час і за певних обставин.

Водночас, за відсутності достатніх доказів на підтвердження часу та обставин смерті особи, суд позбавлений можливості встановити факт смерті в порядку ст. 317 ЦПК України.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 20.12.2018 у справі № 707/1607/16-ц, посилання заявника на «Намібійський виняток» не дає підстави для висновку, що факт смерті може підтверджуватись лише документами, виданими органами на непідконтрольній території; заявник зобов`язаний надати також інші докази.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, у зв`язку із чим у задоволенні заяви слід відмовити.

Водночас, заявниця не позбавлена права звернутися до суду із такою ж заявою повторно у разі надання інших доказів на підтвердження факту смерті чоловіка.

Керуючись ст.ст. 76-80, 89, 95, 265, 268, 272, 273, 315, 317, 319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , заінтересована особа - Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту смерті відмовити.

Рішення складене в повному обсязі 09 березня 2026 року.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складання в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:

Заявниця -ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_1 ;

Заінтересована особа - Олександрівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, , юридична адреса: пр. Соборний, буд. 111, м. Запоріжжя, 69095.

Суддя А. В. Шалагінова