Справа № 638/517/26
Провадження № 2/638/1341/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Харків

Шевченківський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді Малахової О.В., за участю секретаря судового засідання Дрозденко У.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, Державної Казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 (далі Позивач, ОСОБА_2 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Харківській області, Державної Казначейської служби України (далі Відповідачі), у якому просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України 45668,40 грн компенсації моральної шкоди, спричиненої протиправними діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області. В якості правових підстав звернення зазначає норми статей 16, 23, 1173, 1174 Цивільного кодексу України.

Ухвалою від 15.01.2026 відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням Сторін.

У відзиві на позовну заяву Державна казначейська служба України зазначила, що казначейство відповідно до законодавства є органом, який здійснює списання коштів з державного бюджету. Разом з цим, казначейство не порушувало інтересів та охоронюваних законом прав Позивача. Вважаючи, що наявні умови та підстави для відшкодування моральної та матеріальної шкоди, Позивач помилково визначив, що казначейство є належним відповідачем у цій справі та має нести відповідальність за дії Головного управління Пенсійного Фонду України в Харківській області.

Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області у відзиві на позовну заяву просить відмовити у задоволенні позовних вимог, зокрема з тих підстав, що Позивачем не надано достатніх та належних доказів обставин, які б свідчили про заподіяння йому моральних страждань внаслідок дій відповідача, наслідки таких страждань та причинно-наслідковий зв`язок між діями та наслідками. Таким чином, вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

У судове засідання Сторони не з`явилися, причини неявки не повідомили.

Розглянувши матеріали справи суд встановив, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 11.11.2025 у справі №520/7910/25 адміністративний позов ОСОБА_2 задоволено частково, вийти за межі позовних вимог. Визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Харківській області щодо нарахування та виплати ОСОБА_2 з 01.04.2025р. пенсії із застосуванням коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», прийнятої на підставі статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 № 4059-IX, та обмеження пенсії максимальним розміром; зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській області здійснити з 01.04.2025р. нарахування та виплату пенсії ОСОБА_2 без застосування обмеження максимальним розміром та без застосування коефіцієнтів, визначених пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.01.2025 №1 «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану», прийнятої на підставі статті 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» від 19.11.2024 №4059-IX. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2026 у справі №520/7910/25 апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволено частково. Апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області залишена без задоволення. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2025 року по справі № 520/7910/25 скасовано. Прийнято постанову, якою вийти за межі позовних вимог. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо виплати ОСОБА_2 пенсії у квітні 2025 року із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» №1 від 03.01.2025. Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_2 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією за квітень 2025 року в розмірі 45668,40 грн. В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Позивач є особою з інвалідністю другої групи внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, про що свідчить копія посвідчення серії НОМЕР_1 від 24 грудня 2019 року. Також належить до осіб з інвалідністю другої групи внаслідок війни, що підтверджується копією посвідчення серії НОМЕР_2 від 12 квітня 2010 року.

Відповідно до частин першої-другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. Відповідно до частин другої-п`ятої цієї статті моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду визначені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Разом з тим, згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Статтею 56 Конституції України передбачено, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня 2019 року в справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що «застосовуючи статті 1173, 1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування».

За загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди завданої особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади при здійсненні своїх повноважень виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою.

Отже, визначальним у вирішенні даного спору є доведення усіх складових деліктної відповідальності, на підставі чого суд встановлює наявність факту заподіяння позивачу посадовими особами органів державної влади моральної шкоди саме тими діями (бездіяльністю), які встановлені судом (суддею).

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, третя, четверта статті 12, частини перша, п`ята, шоста статті 81 ЦПК України).

Згідно зі статями 76, 77, 79 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують, і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Як зазначалося, постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2026 у справі №520/7910/25 стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_2 різницю між нарахованою та виплаченою пенсією за квітень 2025 року в розмірі 45668,40 грн.

Позивач обґрунтовує наявність моральної шкоди перенесеним психологічним напруженням, розчаруванням та незручностями, що виникли внаслідок порушення оганом Пенсійного фонду України його прав. Факт завдання моральної шкоди в результаті протиправних дій Відповідача, встановлений постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 12.01.2026 у справі №520/7910/25, що складає 45668,40 грн.

Разом з цим, обґрунтовуючи заподіяння йому посадовими особами органу Пенсійного фонду моральної шкоди, Позивач посилався на те, що з 03 червня по 18 липня 1986 року брав участь у спеціальних зборах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 30-км зоні. Відповідно до експертного висновку від 08.01.1992 року у нього виявлені захворювання, пов`язані з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників при виконанні робіт по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. З 28 жовтня 2004 року йому встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного із виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. Також він належить до осіб з інвалідністю внаслідок війни другої групи. Згідно виписками з історії хвороби стаціонарного хворого в ДУ «Інститут загальної та невідкладної хірургії» в період із 11 по 25 травня 2012 року, в період із 18 вересня по 01 жовтня 2012 року та в період із 12 по 20 грудня 2013 року позивач перебував на лікуванні. Також в період із 23 березня по 06 квітня 2021 року перебував на лікуванні у ДУ «ІЗНХ ім.В.Т.Зайцева».

При цьому, Позивачем не доведено жодним належним та допустимим доказом, як передбачено статтею 81 ЦПК України, що йому завдана моральна шкода діями Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, яка полягає у полягає у виплаті пенсії у квітні 2025 року (у позові Позивач зазначає, що це відбулося у червні, проте суд, виходячи із документів, наданих до позову, у їх сукупності, вважає що це описка Позивача) із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» № 1 від 03.01.2025.

За встановлених обставин, враховуючи, що Позивачем не надано доказів заподіяння Відповідачами внаслідок виплати пенсії у квітні 2025 року із застосуванням коефіцієнтів зменшення пенсії, передбачених статтею 46 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» та пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про визначення порядку виплати пенсій деяким категоріям осіб у 2025 році у період воєнного стану» № 1 від 03.01.2025 моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, суд дійшов висновку про відмову у позові.

Керуючись статтями 7, 10, 12, 13, 76, 81, 247, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 );

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (місцезнходження: 61022, м. Харків, майдан Свободи, буд.5, Держпром, 3-й під`їзд, 2-й поверх, );

Відповідач 2: Державна казначейська служба України (місцезнаходження: м. Київ, вул. Бастіонна, буд.6, ).

Повний текст рішення складено 05.03.2026.

Суддя О.В. Малахова