УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.01.2026 року м.Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючої судді Шестакової Я.В.

за участю секретаря Сивкович О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали скарги ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Тимофеєв Денис Володимирович на дії приватного виконавця Манікіна Дмитра Сергійовича, стягувач ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Херсонського міського суду Херсонської області перебуває вищезазначена скарга. Представник заявника просить суд:

скасувати Постанову приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Дмитра Сергійовича від 04.11.2025 року у ВП №79498657 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 55000 доларів США;

зобов`язати приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Дмитра Сергійовича усунути порушення та визначити у Постанові про арешт коштів боржника від 04.11.2025 року у ВП №79498657 в частині накладення арешту на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів суму в розмірі 1485000,00 грн;

скасувати постанову приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Дмитра Сергійовича від 04.11.2025 року у ВП №79498657 про стягнення з боржника основної винагороди в частині розрахунку основної винагороди за виконавчим провадженням в розмірі 5000 доларів США;

зобов`язати приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Дмитра Сергійовича усунути порушення та визначити у Постанові про стягнення з боржника основної винагороди від 04.11.2025 року у ВП №79498657 в частині розрахунку основної винагороди за виконавчим провадженням суму в розмірі 135000,00 грн. та 1574,56 грн.

В обґрунтування заявлений вимог зазначає про те, що Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2025 року у справі №766/10401/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення забезпечувального платежу позов задоволено: - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1350000,00 грн., що еквівалентно 50000 доларів США за курсом НБУ станом на 24.09.2021 року. - стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 15745,60 грн. На виконання вищенаведеного судового рішення Херсонським міським судом Херсонської області 03.10.2025 року видано виконавчий лист №766/10401/24.

Постановою про арешт коштів боржника від 04.11.2025 року у ВП №79498657 накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 55000 доларів США. Крім того, Постановою про стягнення з боржника основної винагороди від 04.11.2025 року у ВП №79498657 приватним виконавцем проведено розрахунок основної винагороди за виконавчим провадженням та складає 50000 доларів США та 15745,60 грн х 10% = 5000 доларів США та 1574,56 грн.

ОСОБА_1 вважає вказані постанови про арешт коштів боржника від 04.11.2025 року у ВП №79498657 в частині накладення арешту на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 55000 доларів США, та Постанову про стягнення з боржника основної винагороди від 04.11.2025 року у ВП №79498657 в частині розрахунку основної винагороди за виконавчим провадженням в розмірі 5000 доларів США, такими, які винесені з порушенням законодавства про виконавче провадження та такими, які порушують права боржника, оскільки сума, що підлягає примусовому стягненню є 1350000,00 грн., а не 50000 доларів США. Тобто приватним виконавцем невірно визначено суму стягнення -1350000,00 грн., а не 50000 доларів США. Сума, що підлягає примусовому стягненню є 1350000,00 грн., а не 50000 доларів США. Тобто приватним виконавцем невірно визначено суму, що підлягає примусовому стягненню (1350000,00 грн., а не 50000 доларів США) і, як наслідок, невірно розраховано основну винагороду приватного виконавця, яка не має становити 5000 доларів США, а має становити 135000,00 грн.

Ухвалою суду від 25.11.2025 скаргу прийнято до розгляду, призначено судове засідання.

Представник заявника надав заяву про проведення розгляду скарги без його участі, підтримав заявлені вимоги.

Приватний виконавець в судове засідання за викликом суду не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч.2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд, дійшов до наступного висновку.

Предметом спору у даній справі є невірне визначення виконавцем суми до стягнення та невірне розрахування основної винагороди приватного виконавця

Судовий контроль за виконанням судових рішень, ухвалених відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, здійснюється відповідно до розділу VІІ Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст. 447-453).

Згідно зі ст.447 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 травня 2025 року у справі №766/10401/24 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення забезпечувального платежу позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 1350000,00 грн., що еквівалентно 50000 доларів США за курсом НБУ станом на 24.09.2021 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 15745,60 грн.

На виконання вищенаведеного судового рішення Херсонським міським судом Херсонської області 03.10.2025 року видано виконавчий лист №766/10401/24, який прийнятий до виконання приватним виконавцем Херсонського виконавчого округу Манікіним Дмитром Сергійовичам та постановою про відкриття виконавчого провадження від 04.11.2025 року відкрито виконавче провадження №79498657.

Постановою про арешт коштів боржника від 04.11.2025 року у ВП №79498657 накладено арешт на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 55000 доларів США.

Постановою про стягнення з боржника основної винагороди від 04.11.2025 року у ВП №79498657 приватним виконавцем проведено розрахунок основної винагороди за виконавчим провадженням та складає 50000 доларів США та 15745,60 грн х 10% = 5000 доларів США та 1574,56 грн.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Зазначене конституційне положення відображено у статті 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності виконавців.

Відповідно до частин другої, третьої статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

За статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до вимог статті 192 ЦК України гривня є законним платіжним засобом на території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

За змістом статті 524 ЦК України грошовим визнається зобов`язання, виражене у грошовій одиниці України - гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Загальні положення виконання грошового зобов`язання закріплені у статті 533 ЦК України, зокрема: грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

У частині третій статті 533 ЦК України закріплено, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Особливості звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті визначені у статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404.

Відповідно до частини третьої зазначеної статті у разі обчислення суми боргу в іноземній валюті виконавець у результаті виявлення у боржника коштів у відповідній валюті стягує такі кошти на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця для їх подальшого перерахування стягувачу. У разі виявлення коштів у гривнях чи іншій валюті виконавець за правилами, встановленими частинами першою і другою цієї статті, дає доручення про купівлю відповідної валюти та перерахування її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби, а приватний виконавець - на відповідний рахунок приватного виконавця.

Порядок звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень під час обчислення боргу в іноземній валюті, визначений у статті 49 Закону України "Про виконавче провадження" № 1404 є аналогічним тому, що містився у статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ, який втратив чинність. Положення вказаних статей є ідентичними.

Велика Палата Верховного Суду вже висловлювала висновки щодо особливостей звернення стягнення на кошти боржника в іноземній валюті та виконання рішень при обчисленні боргу в іноземній валюті, зокрема висновки щодо застосування положень статті 53 Закону України "Про виконавче провадження" № 606-ХІУ, у яких вказано, що у разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена у резолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 761/12665/14 (провадження № 14-134цс18)).

У постанові від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14- 446цс18) Велика Палата Верховного Суду вказала, що зазначення судом у своєму рішенні двох грошових сум, які необхідно стягнути з боржника, внесло двозначність до розуміння суті обов`язку боржника, який має бути виконаний примусово за участю державного виконавця. У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквівалента такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні.

У даному випадку, як вбачається з Постанови про арешт коштів боржника від 04.11.2025 року у ВП №79498657 - у виконавчому листі зазначено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1350000,00 грн., що еквівалентно 50000 доларів США за курсом НБУ станом на 24.09.2021 року, та судовий збір в розмірі 15745,60 грн.

Таким чином, сума, що підлягає примусовому стягненню є 1350000,00 грн., а не 50000 доларів США. Тобто приватним виконавцем невірно визначено суму стягнення - 50000 доларів США., а не1350000,00 грн.

Як наслідок, рахунок ОСОБА_1 було арештовано не на 1350000,00 грн. суми стягнення + 135000,00 грн. винагороди державного виконавця, що разом становить 1485000,00 грн., а на 2312200,38 грн. (еквівалент 55000 доларів США), що підтверджується Довідкою АТ «Райффайзен Банк» від 04.11.2025 року №81-23/4/ А/7768.

За таких обставин, Постанова про арешт коштів боржника від 04.11.2025 року у ВП №79498657 в частині накладення арешту на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 55000 доларів США є протиправною та підлягає скасуванню.

Щодо Постанови про стягнення з боржника основної винагороди.

Відповідно до положень частини 3 статті 45 Закону України "Про виконавче провадження" основна винагорода приватного виконавця стягується в порядку, передбаченому для стягнення виконавчого збору.

Згідно частини 1 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

В свою чергу частина 2 тієї ж статті Закону передбачає, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Таким чином основна винагорода приватного виконавця складає 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню за виконавчим документом.

Як вбачається з Постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 04.11.2025 року у ВП №79498657 - у виконавчому листі зазначено про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 1350000,00 грн., що еквівалентно 50000 доларів США за курсом НБУ станом на 24.09.2021 року, та судовий збір в розмірі 15745,60 грн.

Таким чином, сума, що підлягає примусовому стягненню є 1350000,00 грн., а не 50000 доларів США.

Тобто приватним виконавцем невірно визначено суму, що підлягає примусовому стягненню (50000 доларів США, замість 1350000,00 грн) і, як наслідок, невірно розраховано основну винагороду приватного виконавця, яка не має становити 5000 доларів США. За таких обставин Постанова про стягнення з боржника основної винагороди від 04.11.2025 року у ВП №79498657 в частині розрахунку основної винагороди за виконавчим провадженням в розмірі 5000 доларів США є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 та скасування постанов приватного виконавця Манікіна Д.С. про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 55000 доларів США та про стягнення з боржника основної винагороди в частині розрахунку основної винагороди за виконавчим провадженням в розмірі 5000 доларів США.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 259, 260, 261, 449,450, 450 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Тимофеєв Денис Володимирович на дії приватного виконавця Манікіна Дмитра Сергійовича, стягувач ОСОБА_2 задовольнити.

Скасувати Постанову приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Дмитра Сергійовича від 04.11.2025 року у ВП №79498657 про арешт коштів боржника в частині накладення арешту на грошові кошти боржника у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів в розмірі 55000 доларів США.

Зобов`язати приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Дмитра Сергійовича усунути порушення та визначити у постанові про арешт коштів боржника від 04.11.2025 року у ВП №79498657 в частині накладення арешту на грошові кошти боржника суму звернення стягнення у національній валюті України гривні, відповідно до змісту виконавчого документа, з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження та штрафів.

Скасувати постанову приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Дмитра Сергійовича від 04.11.2025 року у ВП №79498657 про стягнення з боржника основної винагороди в частині розрахунку основної винагороди за виконавчим провадженням в розмірі 5000 доларів США.

Зобов`язати приватного виконавця Херсонського виконавчого округу Манікіна Дмитра Сергійовича усунути порушення та визначити у постанові про стягнення з боржника основної винагороди від 04.11.2025 року у ВП №79498657 в частині розрахунку основної винагороди за виконавчим провадженням у національній валюті України гривні.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі в п`ятнадцятиденний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

З текстом ухвали можна ознайомитись в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://reyestr.court.gov.ua.

Повний текст ухвали складено 12.01.2026 року.

СуддяЯ. В. Шестакова