Справа № 148/2832/24
Провадження № 22-ц/801/181/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Штифурко Л. А.
Доповідач:Ковальчук О. В.
УХВАЛА

04 лютого 2026 рокуСправа № 148/2832/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

судді-доповідача Ковальчука О. В.,

суддів: Сала Т. Б., Панасюка О. С.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Руденко Людмилою Дмитрівною, на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

19 травня 2025 року заочним рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області вищевказаний позов задоволено частково. Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договорами позики від 07 травня 2021 року та 20 жовтня 2021 року в сумі 1 140 016 грн, а також штраф (неустойку) в сумі 1 110 000 грн.

10 липня 2025 року ухвалою Тульчинського районного суду Вінницької області заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 19 травня 2025 року у даній справі залишено без задоволення.

25 листопада 2025 року не погодившись із такими рішеннями суду, ОСОБА_1 , через свого представника адвоката Руденко Л.Д., подав апеляційну скаргу.

02 грудня 2025 року ухвалою Вінницького апеляційного суду витребувано зазначену справу із Тульчинського районного суду Вінницької області.

17 грудня 2025 року з Тульчинського районного суду Вінницької області надійшла дана цивільна справа для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

06 січня 2026 року ухвалою Вінницького апеляційного суду вказану апеляційну скаргу залишено без руху, надано скаржнику строк для усунення недоліків, а саме для надання доказів сплати судового збору, а також для подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції, у якій потрібно зазначити поважні причини для поновлення такого строку (за їх наявності) та надати докази на їх підтвердження.

Постановляючи таку ухвалу, апеляційний суд, зокрема, виходив із того, що наведені скаржником доводи щодо підстав для поновлення йому пропущеного строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції від 19 травня 2025 року не є такими, що вказують на поважність причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження вказаного судового рішення, а тому апеляційний суд визнав їх неповажними.

Вказану ухвалу апеляційного суду від 06 січня 2026 року скаржник отримав засобами поштового зв`язку 08 січня 2026 року у підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу, яке міститься в матеріалах справи.

19 січня 2026 року на адресу апеляційного суду від представника ОСОБА_1 адвоката Руденко Л.Д. надійшла заява про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції від 19 травня 2025 року, в якій вона зазначила, що відповідач є військовослужбовцем та бере безпосередню участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони на території України, у зв`язку із збройною агресією рф. Вказує, що у період з 28 грудня 2024 року по 20 листопада 2025 року ОСОБА_1 безперервно перебував у районі ведення бойових дій та виконував бойові завдання в умовах підвищеної небезпеки для життя і здоров`я, що позбавляло його можливості вчасно отримувати інформацію про рух даної справи, своєчасно ознайомлюватись із процесуальними документами та готувати апеляційну скаргу. На підтвердження таких обставин адвокат Руденко Л.Д. надала довідку № 9422 від 18 грудня 2025 року, видану командиром військової частини НОМЕР_1 .

За таких обставин, скаржник вважає, що строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції від 19 травня 2025 року пропущено із поважних причин.

Разом з тим, дослідивши подану заяву, суд апеляційної інстанції вказує на наступне.

Як передбачено ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення (ч. 4 ст. 287 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

В апеляційній скарзі має бути зазначено дату отримання копії судового рішення суду першої інстанції, що оскаржується (п. 8 ч. 2 ст. 356 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалу суду першої інстанції про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення скаржник отримав 18 липня 2025 року в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідкою про доставку електронного документу (а.с. 159).

Однак, як вказано в ухвалі суду апеляційної інстанції від 06 січня 2026 року, з апеляційною скаргою на заочне рішення суду першої інстанції відповідач міг би звернутись протягом тридцяти днів з дня, коли стало відомо про існування ухвали про залишення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення без задоволення, тобто до 17 серпня 2025 року, однак апеляційна скарга подана 25 листопада 2025 року, тобто із пропуском строку на апеляційне оскарження.

Оцінюючи доводи заявника щодо неможливості своєчасно реагувати на отриманні ним процесуальні документи в межах даної справи, а також подати апеляційну скаргу в передбачений законом строк, оскільки відповідач перебував у районі ведення бойових дій та виконував бойові завдання в умовах підвищеної небезпеки для життя і здоров`я, тобто був учасником бойових дій, апеляційний суд враховує наступне.

Так, у наданій скаржником довідці № 9422 від 18 грудня 2025 року зазначено, що ОСОБА_1 брав участь, зокрема, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією російської федерації проти України у період з 14 вересня 2024 року по 14 листопада 2024 року, з 28 грудня 2024 року по 20 листопада 2025 року.

Відповідно до ст. 6-1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» під час дії воєнного стану військовослужбовці (резервісти, військовозобов`язані, добровольці Сил територіальної оборони) Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, розвідувальних органів України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, військовослужбовці військових прокуратур, особи рядового і начальницького складу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, державну політику у сфері державної митної справи, поліцейські, особи рядового і начальницького складу Міністерства внутрішніх справ України, Державної служби України з надзвичайних ситуацій, Державної пенітенціарної служби України, військовослужбовці Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, особи, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України під час дії воєнного стану, виконуючи бойові завдання безпосередньо в районах ведення бойових дій, незалежно від тривалості виконання таких завдань, або брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, набувають статусу учасника бойових дій на підставі довідки або відомостей про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України у формі та в порядку, встановлених Кабінетом Міністрів України.

Процедура надання та позбавлення статусу учасника бойових дій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення чи у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України визначена Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.08.2014 №413 (далі по тексту Порядок № 413).

За змістом пп. 4 п. 4 Порядку № 413, підставою для надання статусу учасника бойових дій є: для заявників з числа осіб, зазначених в абзаці першому пункту 19 частини першої статті 6 Закону (крім осіб, які входили до складу добровольчого формування територіальної громади), які брали безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, - довідка за формою згідно з додатком 6.

Відповідно до додатку 6 до Порядку № 413 у довідці про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, повинні міститись, зокрема, такі відомості: назва посади, яку обіймає особа, згідно з штатом; період протягом якого особа брав (брала) участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України; найменування областей, районів, населених пунктів, в яких перебувала особа.

Також є примітка, згідно із якою документами, які підтверджують безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, є бойові донесення, журнали бойових дій (оперативних завдань, ведення оперативної обстановки), вахтові журнали, польотні листи, книги служби, накази про залучення до таких заходів, відомості про виконання розвідувальних заходів, або довідка про обставини травми (поранення, контузії, каліцтва.

Таким чином, обов`язковою умовою для надання статусу учасника бойових дій є встановлення факту безпосередньої участі особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, та виконання нею особисто або у складі військової частини (органу, підрозділу), установи та закладу бойових (службових) завдань.

Верховний Суд у постанові від 23.07.2025 року у справі № 140/9090/24 зазначив, що за приписами статті 1 Закону України «Про оборону України» бойові дії - це форма застосування з`єднань, військових частин, підрозділів (інших сил і засобів) Збройних Сил України, інших складових сил оборони, а також поліції особливого призначення Національної поліції України для вирішення бойових (спеціальних) завдань в операціях або самостійно під час відсічі збройної агресії проти України або ліквідації (нейтралізації) збройного конфлікту, виконання інших завдань із застосуванням будь-яких видів зброї (озброєння); район воєнних (бойових) дій - це визначена рішенням Головнокомандувача Збройних Сил України частина сухопутної території України, повітряного або/та водного простору, на якій впродовж певного часу ведуться або/та можуть вестися воєнні (бойові) дії.

Як зазначено у постанові Верховного Суду від 27.06.2024 року у справі № 200/3996/23, постановка бойових завдань підрозділам (елементам бойового порядку) здійснюється бойовим наказом, під час ведення бою (дій) або в інших умовах бойової обстановки - бойовим розпорядженням. Зазвичай вони доводяться до командирів підрозділів в усній формі.

У бойовому наказі вказується: висновки з оцінювання противника; завдання, які виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій військової частини (підрозділу), а також завдання сусідів і розмежувальні лінії з ними; бойове завдання військової частини (підрозділу) та замисел бою (дій); бойові завдання штатним і доданим підрозділам (елементам бойового порядку); норма витрат ракет і боєприпасів на виконання бойового завдання; місце і час розгортання ОКП (ксП) та напрямок його переміщення, порядок передачі управління; час готовності до виконання завдання та порядок доповіді замислу старшому командиру.

У бойовому розпорядженні зазвичай командир вказує: стислі відомості про положення та характер дій противника; завдання, що виконуються силами і засобами старшого командира на напрямку дій підрозділів; бойове завдання підпорядкованим підрозділам; час готовності до бою (дій). За необхідності у ньому можуть бути зазначені завдання військової частини (підрозділу), сусідів та інші дані.

Бойові (попередні бойові) розпорядження і вказівки, які віддає командир усно, записуються в журнал відданих і отриманих розпоряджень, у якому відображається: дата, час і зміст розпоряджень, спосіб їх передачі або отримання, кому вони передані або повинні бути передані, від кого отримані.

Отже, підтвердженням безпосередньої участі особи у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії) є документи, що передбачають облік участі особи у бойових діях (бойові донесення, журнали бойових дій та інші).

Разом з тим, надана заявником довідка № 9422 від 18 грудня 2025 року не відповідає затвердженій Порядком № 413 формі та не містить відомостей про те, як саме ОСОБА_1 забезпечував відповідні заходи, на якій посаді та в якому саме місці перебував ОСОБА_1 під час виконання таких заходів, а тому вказана довідка належним чином не підтверджує обставини, на які посилається заявник.

При цьому інших доказів, які б підтверджували безпосередню участь ОСОБА_1 у бойових діях (забезпечення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії), що б дало підстави вважати, що він був об`єктивно позбавлений можливості будь-яким чином реагувати на рух даної справи, в тому числі шляхом подання апеляційної скарги вчасно, суду надано не було.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що викладені у клопотанні причини пропуску строку на апеляційне оскарження не є тими об`єктивними обставинами, що перешкоджали заявнику реалізувати своє процесуальне право на апеляційне оскарження заочного рішення суду першої інстанції у визначений законом строк.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та принципу остаточності судового рішення.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України»).

У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України»).

Необхідно зазначити, що Європейський суд з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» констатував, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначив, що немає порушення права на доступ до правосуддя, якщо заявники не виявили належної зацікавленості у розгляді їхньої справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» наголошується, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин; при цьому, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Європейський суд з прав людини визнає легітимними обмеженнями встановленні державами-членів Ради Європи вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення у справі «Нешев проти Болгарії» від 28 жовтня 2004 року).

Відповідно до ч. ч. 2-3 ст. 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених ст. 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому ст. 358 цього Кодексу.

За п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними.

Заявивши повторне клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, на переконання апеляційного суду, скаржник не навів та не надав достатніх доказів поважності причин пропуску встановленого законом строку на апеляційне оскарження вищевказаного заочного рішення суду.

Отже, недоліки апеляційної скарги, зазначені в ухвалі апеляційного суду від 06 січня 2026 року, не усунуто, відтак у відкритті апеляційного провадження необхідно відмовити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 358 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 357 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , поданою його представником адвокатом Руденко Людмилою Дмитрівною, на заочне рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 19 травня 2025 року у даній цивільній справі відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя-доповідач О. В. Ковальчук

Судді: Т. Б. Сало

О. С. Панасюк