Справа № 2-1111/09
Провадження 6/758/428/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року м.Київ

Подільський районний суд м. Києва у складі

головуючого судді - Якимець О. І.,

за участю секретаря судових засідань Карпишиної К.С.,

учасники справи не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

заінтересована особа звернулась до суду із заявою про зміну сторони у виконавчому листі, у якій просить замінити первісного стягувача АКІБ «Укрсиббанк» на його правонаступника - ТОВ «Він Фінанс».

В обґрунтування заяви покликається на те, що 17 червня 2009 року Подільський районний суд м.Києва ухвалив рішення у справі №2-1111/09 про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь АКІБ «Укрсиббанк» за кредитним договором №0 від 06 липня 2006 року. 18 вересня 2019 року між заявником та первісним кредитором було укладено договір купівлі продажу права вимоги №1930/К. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 06 липня 2006 року. Тому з урахуванням вищевикладеного, заявник звернувся з заявою та просив замінити сторону виконавчого провадження.

У судове засідання з питання заміни сторони у виконавчому провадженні учасники справи не з`явились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому на підставі ч. 3 ст. 442 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає заяву у їх відсутності без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви про заміну сторони виконавчого провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно матеріалів справи, рішенням Подільського районного суду м. Києві від 17 червня 2009 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту та застави майна № від 06 липня 2006 року в розмірі 94388 (дев`яносто чотири тисячі триста вісімдесят вісім) гривень 97 копійок. Судове рішення набрало законної сили.

30 червня 2011 року постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві Лукіних А.В. виконавчий лист №2-1111 виданий 17.06.2009 року повернутий стягувану на підставі п.2 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (чинна редакція закону на момент винесення постанови).

18 вересня 2019 року між заявником та первісним кредитором було укладено договір купівлі продажу права вимоги №1930/К. Відповідно до умов даного договору відбулося відступлення права вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за кредитним договором №0 від 06 липня 2006 року.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з положеннями статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже вчинення правочинів, наслідком яких є заміна особи в окремому зобов`язанні через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги), є різновидом переходу до особи прав у матеріальних правовідносинах. Унаслідок такої заміни кредитора в матеріальному правовідношенні відбувається його заміна на іншу особу і в процесуальних правовідношеннях у визначених законом випадках. Зокрема, у процесуальних відносинах правонаступник може бути замінений там, де вони є триваючими, або за умови відновлення процесуальних строків для вчинення процесуальних дій. Втрата первісним кредитором певних процесуальних прав унаслідок пропуску ним строків для вчинення процесуальних дій до моменту укладення договору відступлення права вимоги означає, що саме у такому обсязі новий кредитор може стати процесуальним правонаступником і автоматичного поновлення процесуальних прав за наслідком укладення договору відступлення права вимоги не відбувається.

Стадія виконавчого провадження як завершальна стадія судового процесу починається після видачі виконавчого документа стягувачу та закінчується фактичним виконанням судового рішення або зі спливом строку пред`явлення документа до виконання, оскільки у разі пропуску такого строку виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання. Отже за межами цього процесуального строку виконавчі дії не вчиняються, а строк виконавчого провадження спливає одночасно зі строком пред`явлення виконавчого документа до виконання. Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 910/10031/13 та від 11 березня 2021 року у справі № 910/2954/17.

У постанові від 03 листопада 2020 року у справі № 916/617/17 (провадження № 12-48гс20) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що на стадії виконавчого провадження як на завершальній стадії судового провадження можлива заміна сторони виконавчого провадження правонаступником за наявності відкритого виконавчого провадження.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197 цс 21) зазначила, що особа, на користь якої видано виконавчий документ, набуває статусу стягувача з моменту видачі такого виконавчого документа, а не з моменту відкриття виконавчого провадження. Але, разом з тим, ця особа до відкриття виконавчого провадження як юридичного процесу є лише стягувачем у виконавчому документі на стадії виконання судового рішення з відповідним потенціалом прав у виконавчому провадженні, які повноцінно реалізує лише у статусі стягувача як сторони відкритого виконавчого провадження, за виключеннями, передбаченими законодавством.

Крім того у вказаній постанові Велика Палата Верховного Суду зазначила, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник не позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження відкривається на підставі пред`явлення виконавчого документа до виконання, а частина п`ята статті 442 ЦПК України передбачає можливість заміни стягувача у виконавчому документі до відкриття виконавчого провадження (у тому числі повторного за обґрунтованих підстав при повторному зверненні з виконавчим документом, оскільки зазначена стаття ЦПК України цього не виключає, а Закон України «Про виконавче провадження» передбачає таку можливість). Щодо вчинення інших дій у межах виконавчого провадження, передбачених Законом України «Про виконавче провадження», то процесуальні дії конкретного процесу не можуть здійснюватися поза межами цього процесу, а тому такі дії як процесуальні можуть здійснюватися лише в межах відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу. Якщо законом передбачена можливість здійснення інших дій сторін судового процесу, пов`язаних зі здійсненням виконавчого провадження, то для таких дій набуття статусу сторони відкритого виконавчого провадження не вимагається, як-от для заміни стягувача у виконавчому документі відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Відповідно до частини п`ятої статті 442 ЦПК України, частини шостої статті 12, пункту 1 частини першої, частини п`ятої статті 26, частини п`ятої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» поза межами відкритого виконавчого провадження як юридичного процесу стягувач користується правами у виконавчому провадженні як завершальній стадії судового провадження на підставі відповідного закріпленого статусу у виконавчому документі.

Вчинення процесуальних дій безпосередньо в межах виконавчого провадження як юридичного процесу, спрямованих на виконання судового рішення, можливе лише за умови відкритого виконавчого провадження.

Також питання про наявність підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачі його дубліката чи інших процесуальних питань, які стосуються процедури пред`явлення виконавчого документа до виконання, пов`язані з процесуальним правонаступництвом у виконавчому провадженні як юридичному процесі в силу умов частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», а з процесуальним правонаступництвом, передбаченим статтею 55 ЦПК України, в силу другої частини цієї статті.

Якщо виконавче провадження не закінчене, але виконавчий документ був повернутий стягувачу без виконання, у його правонаступника є можливість отримати право на повторне звернення з виконавчим документом до виконання за умови дотримання строків звернення виконавчого документа до виконання. Якщо ці строки пропущені, то разом з питанням процесуального правонаступництва заявник повинен звернутися з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання. За відсутності підстав для поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання відсутні і підстави для процесуального правонаступництва.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10.

Пунктом 2 частини першої статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон №606-XIV) (у редакції, чинній на час видачі виконавчого листа), встановлено, що виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 зазначеного Закону строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішеннь з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його постановлення.

05 жовтня 2016 року набрали чинності Закон України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII та Закон України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» № 1403-VIII, відповідно до пункту 1) розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення»; відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII виконавчі документи пред`являються до примусового виконання протягом трьох років; згідно з пунктом 5) розділу ХІІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1404-VIII виконавчі документи, видані до набрання чинності цим законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим законом, тобто протягом трьох років.

Отже, аналізуючи наведені норми, суд прийшов до переконання про те, що положення пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року застосовується тільки до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими не сплинув на час набрання чинності законом № 1404-VIII від 02 червня 2016 року. Для пункту 5 Розділу XIII Прикінцеві та перехідні положення не передбачено зворотної дії в часі і можливості застосування норм закону № 1404-VIII від 02 червня 2016 року до виконавчих документів, строк пред`явлення до виконання за якими сплинув на час набрання ним чинності.

Згідно з ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд установив, що виконавчий лист виданий судом ще 17.06.2009, відповідав вимога Закону №606-XIV, строк пред`явлення його до виконання становив один рік.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання про те, що товариство не надало належних доказів на підтвердження того, що строк на пред`явлення виконавчого документа не пропущено, а у разі спливу такого строку заявником не заявляло клопотання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, що унеможливлює задоволення заяви щодо процесуального правонаступництва, а тому у такій заяві слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 258-261, 353, 354, 442 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

у заяві Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про заміну сторони виконавчого провадження у справі за позовом Акціонерного комерційного інноваційного банку «Укрсиббанк» до ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана суддею 02 березня 2026 року.

Суддя О.І. Якимець