КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року

м. Київ

єдиний унікальний номер судової справи 757/1268/25-ц

номер провадження 22-ц/824/3831/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівБерезовенко Р.В., Мостової Г.І.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року /суддя Хайнацький Є.С./

у справі за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ «ПриватБанк», в якому просив стягнути з відповідача на користь позивача 11 245 грн. 54 коп. інфляційних втрат та 1 467 грн. 51 коп. трьох відсотків річних, а також понесені судові витрати.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 20 січня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху. /а.с. 12-14/

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року позов визнано неподаним та повернуто. /а.с. 23-25/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи, зокрема те, що спір є споживчим, правовідносини підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позивач звільняється від сплати судового збору. Суд першої інстанції безпідставно залишив позов без руху та повернув його, посилаючись на не усунення недоліків, тоді як позовна заява відповідала вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Суд порушив вимоги ст.ст. 5, 12, 19 ЦПК України щодо доступу до правосуддя та принципу змагальності, а також ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо звільнення споживачів від сплати судового збору у справах про захист прав споживачів.

АТ КБ «ПриватБанк» подало відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечує проти її задоволення повністю. Вважає, що спірні правовідносини не пов`язані із захистом прав споживача у розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», а регулюються загальними нормами ЦК України (ст. 625) та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Посилання позивача на попереднє рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.08.2022 у справі №755/12388/21 не підтверджує статус споживача в даному спорі, оскільки те рішення ґрунтувалося на інших нормах. Позивач не довів порушення прав як споживача, тому не звільняється від сплати судового збору. Суд першої інстанції правильно залишив позов без руху та повернув його.

Колегія суддів, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а судове рішення скасуванню з направленням справи на розгляд до суду першої інстанції на підставі наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення 11 245 грн 54 коп. інфляційних втрат та 1 467 грн 51 коп. трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання банком, а також судових витрат.

Ухвалою від 20 січня 2025 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку на усунення недоліків у зв`язку з несплатою судового збору.

Позивачем подано заяву з додатковим обґрунтуванням звільнення від сплати судового збору в порядку ЗУ «Про захист прав споживачів».

Ухвалою від 09 вересня 2025 року позов визнано неподаним та повернуто позивачу через не усунення недоліків - несплату судового збору.

Постановляючи оскаржене судове рішення, суд першої інстанції керувався ст. 185 ЦПК України про те, що у разі неусунення недоліків позовної заяви в строк, встановлений ухвалою про залишення без руху, позов вважається неподаним і повертається; ст. 5 Закону України «Про судовий збір» про звільнення від сплати судового збору у певних категоріях справ.

Судом першої інстанції зроблено висновок про те, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, недоліки не усунуто, судовий збір не сплачено, тому позов підлягає поверненню.

Однак з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Так, доводи апеляційної скарги, які полягають у тому, що спір є споживчим, правовідносини підпадають під дію Закону України «Про захист прав споживачів», а тому позивач звільняється від сплати судового збору, є слушними.

Позов стосується стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних за прострочення виконання грошового зобов`язання банком, що є споживчим спором (ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів»). Стягнення пені (інфляційних втрат та 3% річних) передбачено п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що підтверджує право споживача на компенсацію.

Суд першої інстанції безпідставно залишив позов без руху та повернув його, не врахувавши звільнення споживача від судового збору (п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір»), що порушує принцип доступу до правосуддя.

Доводи відзиву на апеляційну скаргу, які полягають у тому, що спір не є споживчим, а регулюється загальними нормами ЦК України (ст. 625) та Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», не спростовують доводів апелянта.

Попереднє рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24.08.2022 у справі №755/12388/21, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02.10.2023, підтверджує порушення прав позивача як споживача фінансових послуг банком. Стягнення інфляційних втрат та 3% річних є продовженням основного зобов`язання та способом захисту майнових прав споживача. Стягнення пені (інфляційних втрат та 3% річних) прямо передбачено п. 37.2 ст. 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», що підтверджує право споживача на компенсацію.

Відповідно, позивач звільняється від сплати судового збору (ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).

Відповідно до ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно ст. 141 ЦПК України, оскільки апелянт звільнений від сплати судового збору, рішення ухвалено на його користь, з відповідача стягується 605, 60 грн на користь держави.

Керуючись ст.ст. 379, 381, 382 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 09 вересня 2025 року скасувати і направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції розподілити наступним чином:

Стягнути з акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» // на користь держави 605, 60 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Головуючий: Судді: