Справа № 143/1226/25
24.02.2026 року м. Погребище
Погребищенський районний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Гуцола М.П.,
з участю секретаря судових засідань Москаленко С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -
короткий зміст позовних вимог.
22.12.2025 до Погребищенського районного суду Вінницької області через систему «Електронний суд» надійшов позов ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту, відповідно до якого ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» просило ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором про споживчий кредит №ДП 0011754 від 24.02.2025у розмірі 7 637,00 грн, з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 3 500,00 грн, прострочена заборгованість за сумою відсотків 3 087,00 грн, прострочена заборгованість за комісією 1 050,00 грн, а також сплачений судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 к та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 500 грн.
Кредитодавець на виконання умов кредитного договору №ДП 0011754 від 24.02.2025, виконав свої зобов`язання, перерахував відповідачу грошові кошти в розмірі 3 500,00 грн на його банківський картковий рахунок № НОМЕР_1 за посередництвом платіжної установи ТОВ «ПрофітГід».
Відповідач належним чином зобов`язання щодо повернення основної суми боргу за договором кредиту, заборгованості за процентами та інших нарахувань не виконав, його заборгованність становить 7 637,00 грн, з яких 3 500,00 грн - сума заборгованості за основним боргом, 3 087,00 грн - сума заборгованості за процентами, 1 050,00 грн - сума заборгованості за комісією.
В подальшому між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено Договір факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025, за умовами якого позивач набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором про надання кредиту №ДП 0011754 від 24.02.2025.
Згідно п. 2.1.3. перехід від Клієнта до Фактора права вимоги відбувається в день підписання сторонами відповідного реєстру прав вимоги, після чого Позивач/Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників та набуває всіх прав щодо боржників в обсязі та на умовах, що існували на момент такого переходу, тобто на день підписання реєстру прав вимог.
Відповідно до Реєстру прав вимог №14/10/25 від 14.10.2025 Кредитодавець/Клієнт відступив Фактору/Позивачу право вимоги заборгованостей до Боржників на умовах передбачених Договором факторингу №14/10/25 від 14.10.2025, в тому числі до відповідача в сумі 7 637,00 грн, з яких 3 500,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 3 087,00 грн сума заборгованості за процентами, 1 050,00 грн - сума заборгованості за комісією.
Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та витрати, пов`язані із розглядом справи, що складаються із судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4500 грн.
Відтак відповідач порушив умови договору та на даний час продовжує ухилятися від виконання зобов`язань і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав позивача, а тому позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості за договором.
Аргументи учасників справи та позиція суду.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, 30.01.2026 через ситему «Електронний суд» надіслав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 87).
Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином в силу пункту 3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, де зазначено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (а.с. 76-77, 85-86).Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, відзив на позов не подав, причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладення судового засідання не надіслав.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.
У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду.
Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Процесуальні дії у справі.
На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.12.2025 справу передано на розгляд судді Гуцолу М.П. (а.с. 53).
Ухвалою суду від 23.12.2025 відкрито провадження у справі, призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін (а.с. 55). Витребувано у з АТ «Державний ощадний банк України» інформацію щодо належності ОСОБА_1 (карткового рахунку № НОМЕР_1 ; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_1 , відкритому в АТ «Державний ощадний банк України», ОСОБА_1 , за період з 24.02.2025 року до 27.02.2025.
31.12.2026 через підсистему «Електронний суд» позивач надіслав заяву про долучення доказів (а.с. 64-75).
24.02.2026 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін та невиконання ухвали суду про витребування доказів.
03.02.2026 в порядку витребування доказів до суду надійшла інформація з АТ «Державний ощадний банк України» про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано картку № НОМЕР_1 та повідомлено та надано виписку про рух коштів за період з 24.02.2025 до 27.02.2025.( а.с. 91-93).
24.02.2026 суд ухвалив проводити заочний розгляд за наявними матеріалами справи.
Розглянувши матеріали справи, дослідивши у сукупності надані докази, суд дійшов наступного висновку.
Фактичні обставини справи, встановлені судом.
Судом встановлено, що 24.02.2025 між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання кредиту № ДП 0011754 (далі - кредитний договір) (а.с. 17-21).
Кредитний договір № ДП 0011754 від 24.02.2025, додаток №1 до договору - Графік платежів за договором про споживчий кредит підписані відповідачем електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора z8A3X03t (а.с. 21 на звороті).
Відповідно до умов п. 1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти в розмірі 3 500,00 грн на засадах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку та на умовах визначених цим договором та Правилами надання коштів в позику.
Відповідно до кредитного договору №ДП 0011754 від 24.02.2025 сторони погодили наступні параметри та умови кредиту: сума 3 500,00 грн, строк 98 днів, процентна ставка в розмірі 0,9 %, яка нараховується щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісія за надання кредиту складає 30 % від суми наданого Кредиту, що у грошовому виразі складає 1 050 грн (п.п. 1, 3, 5, 10 договору).
Відповідно до Графіку платежів за договором дата видачі кредиту 24.02.2025, дата повернення кредиту - 01.06.2025, реальна річна процентна ставка 13 330, 44 %, загальна вартість кредиту 6681,92 грн (а.с. 21).
Кредитор свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредит в сумі 3 500,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_2 грошових коштів, що підтверджено копією банківської квитанції від 24.02.2024 року (а.с. 23) та випискою про рух грошових коштів, що надана АТ «Державний ощадний банк України» в порядку виконання ухвали про витребування доказів (а.с. 92).
14.10.2025 між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» укладено договір факторингу № 14/10/25, за умовами якого клієнт- ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» зобов`язуться відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимог, а фактор - ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» зобов`язується прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти в розподядження клієнта за відповідний реєстр за плату у передбачений цим договором спосіб (а.с. 25а- 28 на звороті).
Відповідно до Реєстру прав вимог № 14/10/25 від 14.10.2025 ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № ДП 0011754 від 24.02.2025 в розмірі 7 637,00 грн, з яких 3 500,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 3 087,00 грн сума заборгованості за процентами, 1 050,00 грн - сума заборгованості за комісією (а.с. на звороті 32-33).
Відповідно до платіжної інструкції кредитового переказу коштів від 28.10.2025 року ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» здійснив переказ коштів ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» призначення платежу: оплата згідно договору факторингу № 14/10/25 від 14.10.2025, реєстр прав вимог № 14/10/25 від 14.10.2025 (а.с. 34).
Згідно з розрахунком заборгованості боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № ДП 0011754 від 24.02.2025, що виданий позивачем, заборгованність відповідача перед позивачем складає 7 637,00 грн, з яких 3 500,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 3 087,00 грн сума заборгованості за процентами, 1 050,00 грн - сума заборгованості за комісією (а.с. 5-6, на звороті).
Відповідно до інформації наданої на ухвалу суду від 26.12.2025 від АТ «ПЕРШИЙ МІЖНАРОДНИЙ УКРАЇНСЬКИЙ БАНК» на ім`я ОСОБА_1 емітовано картку № НОМЕР_1 (а.с. 91).
Згідно з умовами кредитного договору відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним в порядку, визначеному договором. Однак, відповідач не виконав свого обов`язку щодо повернення наданого йому кредиту в строки, передбачені договором.
Мотиви, з яких виходить суд і застосовані норми права.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності та кожен окремо, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до наступного висновку.
Згідно з ст. ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.
Відповідно до ст. 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).
Абзац 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
За висновками Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09.09.2020 року у справі № 732/670/19, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно із ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі ст. 514 ЦПК України.
Відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); дарування (частина друга статті 718 ЦК України); факторингу (глава 73 ЦК України).
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору №ДП 0011754 від 24.02.2025, що був укладений між ТОВ «ФК «МАЙБІЗ» та відповідачем, право вимоги за яким позивач набув на підставі договору факторингу, ОСОБА_1 допустив заборгованість в розмірі 7 637,00 грн, з яких 3 500,00 грн сума заборгованості за основним боргом, 3 087,00 грн сума заборгованості за процентами, 1 050,00 грн - сума заборгованості за комісією.
На підставі викладеного, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором в сумі 7 637,00 грн доведена та підлягає задоволенню.
Всупереч принципу змагальності цивільного судочинства, визначеного ст.ст. 12, 81 ЦПК України, відповідач не надав свій розрахунок боргу за кредитним договором, не спростовував наведений позивачем розрахунок заборгованості, який узгоджується з дослідженими доказами, а також даними договорів факторингу щодо розміру боргу відповідача.
Розподіл судових витрат між сторонами.
Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Щодо стягнення із позивача витрат за надання професійної правничої допомоги суд зазначає наступне.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Частинами 1 та 2 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з ч.1, 2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.
Відповідно до частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою (частина 2 статті 137 ЦПК України).
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (частина 3 статті 137 ЦПК України).
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4 статті 137 ЦПК України).
У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 137 ЦПК України).
В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» витрат на правничу допомогу у розмірі 4 500,00 грнпідтверджуються письмовими доказами, а саме: договором № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025, що укладений позивачем із адвокатом Ткаченко Ю. О.(а.с. 34, на звороті-37); витягом з акту №3-ДІЛ приймання -передачі справ до надання правничої допомоги за договором № 22-08/25/ДІЛ про надання правничої допомоги від 22.08.2025 (а.с. на звороті 37), копією платіжної інструкції від 11.12.2025 (а.с. 45), ордером на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 46), свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю.
Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, приходить до висновку про те, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі з відповідача, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.
При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону та не є складною.
Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" понесені у даній справі витрати на професійну правничу допомогу під час розгляду справи в розмірі 1 500 грн.
Керуючись ст. ст. 4, 526, 530, 612, 625, 629, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 49, 76-81, 95, 128, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 280-282, 354 ЦПК України, суд:
позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП" заборгованість за кредитним договором № ДП 0011754 від 24.02.2025 у розмірі 7 637 (сім тисяч шістсот тридцять сім) грн 00 к.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ДЕАЛ ФІНАНС ГРУП» витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн 40 к. та 1 500грн. 00 к за професійну правничу допомогу.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Погребищенського районного суду Вінницької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі подання апеляційної скарги позивачем заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи (сторони):
Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .
Суддя