Справа № 175/4394/26
Провадження № 2-з/175/18/26
УХВАЛА

"12" березня 2026 р. с-ще Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Журавель Т.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 через свого представника звернувся до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

В обґрунтування поданої заяви зазначено, що на підставі договору купівлі-продажу від 09.12.2025 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Петренко Т.В. за № 1651, заявник є власником земельної ділянки площею 4,0000 га з кадастровим номером :01:053:0130, розташованої на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області. Під час перевірки відомостей Державного земельного кадастру заявником встановлено, що межі належної йому земельної ділянки перетинаються із земельними ділянками, які раніше належали ОСОБА_2 (кадастрові номери :01:053:0023, :01:053:0024, :01:053:0025), що в подальшому були об`єднані у земельну ділянку площею 6,0000 га з кадастровим номером :01:053:0030, а згодом поділені на дві земельні ділянки площею 4,0000 га та 2,0000 га і відчужені третім особам. Наразі власником земельної ділянки площею 4,0000 га з кадастровим номером :01:053:0130 є ОСОБА_1 . Разом з тим у Державному земельному кадастрі поземельні книги щодо земельних ділянок, які існували до їх об`єднання та поділу, не закриті, а їх кадастрові номери не скасовані. Скориставшись даним становищем ОСОБА_3 23.12.2025 року повторно зареєструвала за собою право власності на земельну ділянку площею 6,0000 га з кадастровим номером :01:053:0030. Заявник зазначає, що на теперішній час ОСОБА_3 вживає заходів щодо відчуження зазначеної земельної ділянки третім особам. У зв`язку з цим, з метою запобігання можливому відчуженню спірного майна та забезпечення майбутніх позовних вимог, заявник просить застосувати такий захід забезпечення позову, як накладення арешту на земельні ділянки.

Дослідивши матеріали заяви, суддя доходить висновку, що у задоволенні заяви про забезпечення позову до подачі позовної заяви слід відмовити з наступних підстав.

Згідно ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у п. 4 постанови Пленуму від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Суддя звертає увагу на те, що будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову до його подачі призведе в подальшому до ускладнення виконання рішення суду, заявником не надано.

При цьому саме лише посилання в заяві на те, що невжиття заходів забезпечення позову у даній справі створюватиме реальну загрозу відчуження спірних земельних ділянок третім особам, та може призвести до ускладнення або навіть неможливості виконання майбутнього рішення суду без наведення відповідного обґрунтування та підтвердження їх доказами, не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

На підставі викладеного, суддя доходить висновку, що заява про забезпечення позову до подачі позовної заяви є необґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 149-153, 258-261 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви - відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Т. С. Журавель