Провадження № 6/643/86/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2026

10 лютого 2026 року місто Харків

Салтівський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді Сугачової О.О.,

за участю секретаря Мовчан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові заяву Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» в особі представника Мазорука Сергія Васильовича, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа,

в с т а н о в и в:

Представник КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» звернувся до суду із заявою, якою просить поновити КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» строку для пред`явлення до виконання судового наказу Московського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 по справі №643/18590/21.

Заява мотивована тим, що 26.10.2021 Московським районним судом м. Харкова у справі №643/18590/21 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» заборгованості за вивезення побутових відходів у сумі 786,05грн. та судового збору. Судовий наказ набрав чинності 22.04.2022, виданий 14.11.2025, строк пред`явлення до виконання до 23.04.2025. 11.12.2024 стягувач звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу, що набрав законної сили від 26.10.2021 у справі №643/18590/21. Вказаний судовий наказ стягувачем отримано 27.11.2025, що підтверджується розпискою про отримання, що мститься в матеріалах справи. Відтак, враховуючи, що строк на пред`явлення судового наказу закінчився 23.04.2025 до його видачі судом 27.11.2025, стягувач не має можливості самостійно пред`явити його до виконання з поважних причин, що не залежать від стягувача.

Розгляд заяви представник заявника Пономарьова А.О. просить здійснити без її участі.

Інші учасники в судове засідання не з`явились, будучи повідомленими своєчасно та належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Неявка в судове засідання сторін по справі, не є перешкодою для розгляду заяви у відповідності до правил ч.3 ст. 442 ЦПК України.

Суд, вивчивши доводи заяви, надані докази, вважає заяву такою, що задоволенню не підлягає, виходячи із такого.

Так, судом встановлено, що 26.10.2021 Московським районним судом м. Харкова у справі №643/18590/21 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» заборгованості за вивезення побутових відходів у сумі 786,05грн. та судового збору.

26.10.2021 Московським районним судом м. Харкова на адресу стягувача направлено копію судового наказу від 26.10.2021, що вбачається із супровідного листа суду (а.с.17).

Судовий наказ набрав чинності 22.04.2022.

Далі, представник заявника в обґрунтування своїх доводів посилається на те, що судовий наказ у справі №643/18590/21 виданий 14.11.2025, строк пред`явлення до виконання до 23.04.2025. 11.12.2024 стягувач звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу, що набрав законної сили від 26.10.2021 у справі №643/18590/21. Вказаний судовий наказ стягувачем отримано 27.11.2025, що підтверджується розпискою про отримання, яка мститься в матеріалах справи.

Так, на а.с.29 міститься копія заяви КП «Комплекс з вивозу побутових відходів» б/н від 11.12.2024 до Московського районного суду м. Харкова про видачу наказів, що набрали законної сили, за завами КП «КВПВ» про стягнення заборгованості за послуги з вивезення побутових відходів, в тому числі по справі №643/18590/21, провадження 2-н/643/5494/21 відносно боржника ОСОБА_1 .

Факт отримання судового наказу №2-н/643/5494/21 27.11.2025 вбачається із розписки представника стягувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Чинне процесуальне законодавство не визначає переліку причин, які є поважними (такими, що не залежали від волі стягувача), та за наявності яких суд може поновити пропущений строк для пред`явлення до виконання виконавчого документа.

Так, суди при розгляді заяв стягувачів виходять з того, що такі причини (обставини) повинні: по-перше бути об`єктивною перешкодою для особи, на користь якої винесено судовий акт; по-друге: причини пропуску процесуального строку виникли не з вини стягувачів виконавчих листів після закінчення строку пред`явлення їх до виконання.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження визначається як завершальна стадія судового провадження. Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Так у пункті 15 рішення ЄСПЛ у справі «Моргуненко проти України» від 6 вересня 2007 року (заява № 43382/02) вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження (див. «Скордіно проти Італії» (Scordino v. Itali) (no. 1) [GC], no. 36813/97, n. 197). Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес (див. «Естіма Джордж проти Португалії» (EstimaJorge v. Portugal), рішення від 21 квітня 1998 року, Report of Judgments and Decisions 1998-11, n. 35, та, з нових джерел, «Сіка проти Словаччини» (Sika v. Slovakia), N 2132/02, пп. 24-27, 13 червня 2006 року)».

Єдине застосування закону є визначальним задля додержання принципу рівності перед законом. Окрім того, питання правової визначеності й передбачуваності є невід`ємною складовою верховенства права. Ухвалення судових рішень всупереч зазначеній правовій позиції судів апеляційних інстанцій може бути ознакою порушення принципу правової визначеності, який є невід`ємною складовою принципу верховенства права, закріпленого п. 1 ч. З ст. 2 ЦПК України.

У справі «Войтепко проти України» суд повторно наголошував, що ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі проти Італії»).

Відповідно до ч.І ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років.

Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Верховною Радою України, в Україні з 24 лютого 2022 року запроваджено воєнний стан на 30 днів, який неодноразово продовжувався і діє на даний час (згідно указу від 26 липня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану» воєнний стан продовжений до 15 листопада 2023 року).

У відповідності до підпункту 4 пункту 10-2 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» встановлено: визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Зважаючи на те, що в Україні запроваджено воєнний стан з 24 лютого 2022 року і він досі триває, а також, з огляду на положення Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про виконавче провадження», строк повторного пред`явлення виконавчого листа може бути перервано та встановлено останнім днем пред`явлення до виконання - день припинення або скасування воєнного стану в України.

Аналогічної позиції дотримується Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 15 березня 2023 року у справі №260/2595/22.

Особливості примусового виконання рішень у період воєнного стану визначено пунктом 10.2 розділу XIII «Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якого тимчасово на період до припинення або скасування воєнного стану на території України, з поміж іншого, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України «Про виконавче провадження», як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання».

Заявник в обґрунтування вимог заяви, посилається на те, що 11.12.2024 стягувач звернувся до Московського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу, що набрав законної сили від 26.10.2021, а вищевказаний судовий наказ стягувачем отримано лише 27.11.2025. Відтак, строк на пред`явлення судового наказу закінчився 23.04.2025, тобто до його видачі судом 27.11.2025, у зв`язку з стягувач не має можливості пред`явити виконавчий документ до виконання з поважних причин.

Верховний Суд України у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 07.06.2018 у справі №607/21808/13-ц висловив правову позицію та визнав поважними причинами пропуску строку пред`явлення виконавчих документів до виконання несвоєчасну видачу документу судом. Зокрема Верховним Судом України встановлено та визнано, що стягувач пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин, оскільки судом першої інстанції при оформленні та видачі виконавчих листів порушено норми Інструкції з діловодства в місцевому загальному суді, затвердженої Наказом Державної судової адміністрації України від 27.06.2006 №68 та Закону України «Про виконавче провадження», стягувач не отримав виконавчих листів, тобто фактично не має можливості вимагати виконання судового рішення.

Аналогічний висновок, викладений Верховним Судом України у постанові від 24.01.2019 при розгляді справи №2а/0470/4250/11, в якому суд зазначив, що виконавчий лист було видано судом після строку, встановленого законодавством для пред`явлення виконавчих листів для виконання та про наявність у зв`язку з цим важливих підстав для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання.

Суд проаналізувавши вищевикладене та зазначені обставини, вважає, що заявник КП «КВПВ» не мав можливості забезпечити дотримання процесуальних строків за об`єктивних причин, що не залежали від нього, а тому пропущення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання є поважною причиною та підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документу до виконання.

Виконання судових рішень у справах будь-якого типу провадження є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

При цьому в рішенні ЄСПЛ у справі «ПІмалько проти України» суд наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, шоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін, тому було б незрозуміло, якби стаття б детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд і водночас, не передбачала виконання судових рішень.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 ч. З ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

У пункті 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від ЗО червня 2009 року № 16-рп/2009, суд зазначив, що відповідно до положень Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання; обов`язковість рішень суду є однією із основних засад судочинства, яка гарантує ефективне здійснення правосуддя; виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

На підставі викладеного, керуючись ст. 433 ЦПК України, ст.ст.1, 11, 12, 15 ЗУ «Про виконавче провадження»,

п о с т а н о в и в:

Задовольнити заяву Комунального підприємства «Комплекс з вивозу побутових відходів» в особі представника Мазорука Сергія Васильовича, про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа.

Поновити Комунальному підприємству «Комплекс з вивозу побутових відходів» строк для пред`явлення до виконання судового наказу Московського районного суду м. Харкова від 26.10.2021 по справі №643/18590/21.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Салтівський районний суд міста Харкова до Харківського апеляційного суду шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів.

Суддя О.О. Сугачова