Провадження № 22-ц/801/570/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Воробйов В. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 рокуСправа № 127/17351/24м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати

у цивільних справах:

судді-доповідача Рибчинського В.П.,

суддів Голоти Л.О., Оніщука В.В.,

за участю секретаря судового засідання Литвин Ю.О., Савош С.М. та її представника адвоката Тиховського М.О., представника ОСОБА_1 адвоката Мусулевського А.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ткачук Марини Владиленівни, про усунення перешкод у здійсненні права власності,

в с т а н о в и в:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В., про усунення перешкод у здійсненні права власності, мотивуючи свої вимоги тим, що їй було виділено земельну ділянку з вільного присадибного фонду сільської ради на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 27.05.1997 року площею 0,1001 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована на території Агрономічної сільської ради. Державний акт видано 25.03.1998 року. Також у 1997 році виготовлено будівельний паспорт на забудову земельної ділянки двохповерховим індивідуальним будинком, проте будівництво так і не розпочалось, а ділянка використовувалась як присадибна ділянка, на які посаджено фруктові дерева та городина. Однак, у 2012 році на замовлення нею виготовлено новий будівельний паспорт для забудови земельної ділянки в АДРЕСА_1 , але знову земельна ділянка залишилась не забудованою.

З`явившись на своїй земельній ділянці вона помітила, що ділянка огороджена металевим парканом, на якому містилось оголошення про продаж. В подальшому, з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізналася, що власником її ділянки є ОСОБА_1 , на підставі договору купівлі-продажу від 09.07.2019 року. На думку позивача, відповідач став власником земельної ділянки в неправомірний спосіб, без належних на те правових підстав та заволодів її майном.

До початку розгляду справи по суті, представником позивача було подано заяву про зміну (уточнення) предмету позову, у якій ним було викладено змінену редакцію позовних вимог, а саме:

- усунути перешкоди позивачу у здійсненні права власності (розпорядження та користування) земельною ділянкою, площею 0,1001 га, що розташована по АДРЕСА_1 , і яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованого за №510, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 47694256 від 09.07.2019 року, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, яка перебуває в приватній власності гр. ОСОБА_1 ;

- усунути перешкоди у здійсненні права власності (розпорядження та користування) земельною ділянкою, площею 0,1001 га, що розташована по АДРЕСА_1 , і яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серія ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованим за №510 шляхом скасування запису у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га та перенести відомості щодо неї до архівного шару Національної кадастрової системи України;

- стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року позов задоволено.

Усунуто перешкоди у здійсненні права власності (розпорядження та користування) земельною ділянкою, площею 0,1001 га, що розташована по АДРЕСА_1 , і яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю Серія ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованим за №510, шляхом скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 47694256 від 09.07.2019 року, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, яка перебуває в приватній власності гр. ОСОБА_1 .

Усунуто перешкоди у здійсненні права власності (розпорядження та користування) земельною ділянкою, площею 0,1001 га, що розташована по АДРЕСА_1 , і яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю Серія ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованим за №510, шляхом скасування запису у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га та перенести відомості щодо архівного шару Національної кадастрової системи України.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 8316,60 грн (вісім тисяч триста шістнадцять гривень 60 коп.) та витрати на проведення судової земельно-технічної експертизи в сумі 16045,20 грн (шістнадцять тисяч сорок п`ять гривень 20 коп).

Не погоджуючись з таким рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_2 адвокат Тиховський М.О. просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом встановлено, що згідно з рішенням Агрономічної сільської Ради народних депутатів ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку з вільного присадибного фонду сільської ради на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської ради від 27.05.1997 року площею 0,1001 га для індивідуального житлового будівництва, що розташовані на території Агрономічної сільської ради (т. 1 а.с. 13, 14, 15).

Відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ВН, виданого на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської Ради народних депутатів від 27.05.1997 року, ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,1001 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, яка розташована на території Агрономічної сільської ради. Державний акт видано 25.03.1998 року (т. 1 а.с. 12).

ОСОБА_2 двічі (1997 року та 2012 року) виготовляла будівельний паспорт на забудову земельної ділянки в АДРЕСА_2 (згодом АДРЕСА_1 ) (т. 1 а.с. 16-21, 22-26).

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформованою 08.01.2024 року, власником земельної ділянки кадастровий номер :02:002:0051 площею 0,1001 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_3 , є ОСОБА_1 . Підстава реєстрації - договір купівлі-продажу серії 2067 від 09.07.2019 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Ткачук М.В. (т. 1 а.с. 11).

З копії поземельної книги вбачається, що власниками земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, були: ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ВН 201714, державна реєстрація 12.08.2004 року, та ОСОБА_1 , державна реєстрація 09.07.2019 року (т. 1 а.с. 69-93).

З метою з`ясування правової підстави придбання спірної земельної ділянки ОСОБА_3 судом було витребувано належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи щодо договору купівлі- продажу від 19.02.2004 року. Так, 19.02.2004 року приватним нотаріусом Вінницького районного нотаріального округу Дробахою О.Д. посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким ОСОБА_4 передав у власність ОСОБА_3 за 17708,00 грн. земельну ділянку площею 0,1001 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. Ця земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №199225, виданого Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області 19.02.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №190. Слід відзначити, що державний акт видавався на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2003 року за №300 в реєстрі приватного нотаріуса Дробахи О.Д. (т. а.с. 178-212).

Згідно копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.07.2019 року за реєстровим номером 2067, встановлено, що ОСОБА_3 продав ОСОБА_1 за 76 000,00 грн земельну ділянку загальною площею 0,1001 га, кадастровий номер :02:002:0051, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Відчужувана земельна ділянка належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН №201714, виданого Агрономічною сільською радою Вінницького району Вінницької області 12.08.2004 року, зареєстрованого Вінницьким районним відділом земельних ресурсів в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №252 (т.1 а.с. 108-129).

Відповідно до квитанцій позивачка ОСОБА_5 сплачувала податок на землю у 1997, 2000, 2004, 2006-2018 роки (т. 2 а.с. 50-58). Відповідно до листа Головного управління ДПС у Вінницькій області від 23.04.2025 року станом на 23.04.2025 року згідно з базою даних ІС «Податковий блок» Вінницької ДПІ у фізичної особи ОСОБА_2 відсутня податкова заборгованість по сплаті земельного податку (т. 3 а.с. 3).

Отже, спірна земельна ділянка неодноразово відчужувалася шляхом продажу невідомою особою ОСОБА_4 , який її продав ОСОБА_3 , котрий в подальшому продав її ОСОБА_1 .

Відповідно до висновку експерта Вінницького НДЕКЦ МВС України №СЕ-19/102-25/7904-ЗТ за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 25.07.2025 року, встановлено, що:

- за результатами співвставлення об`єктів дослідження в одній площині встановлено, що межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка відповідно до поземельної книги та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 08.01.2024 №361124973 перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 2067, виданий 09.07.2019, видавник: Ткачук М.В., приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу, право власності зареєстровано у Державному реєстрі речових прав 09.07.2019 за №32315543 накладаються на межі земельної ділянки площею 0,1001 га, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованого за №510, що графічно відображено на Зображенні 36 та на Схематичному плані меж 6 в Додатку 6, який додається до висновку експерта;

- за результатами співвставлення об`єктів дослідження в одній площині встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0051, площею 0,1001 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , сформовано за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_2 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованого за №510, що графічно відображено на зображенні 36 та на Схематичному платні меж 6 в Додатку 6, який додається до висновку експерта;

- за результатами співвставлення об`єктів дослідження в одній площині встановлено, що місце розташування земельної ділянки площею 0,1001 га з кадастровим номером :02:002:0051 згідно правовстановлюючих документів відповідає місцю розташування земельної ділянки площею 0,1001 га, що розташована по АДРЕСА_1 , і яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованим за №510, що графічно відображено на Зображенні 36 та на Схематичному плані меж 6 в Додатку 6, який додається до висновку експерта;

- також, в описі меж суміжних земельних ділянок з кадастровими номерами: :02:002:0222 та :02:002:0013, внесених до Державного земельного кадастру та відтворених у Додатку 1 до висновку експерта, спільним суміжником по відношенню до земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 ОСОБА_2 , що свідчить про те, що земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0051 відповідає місцю розташування земельної ділянки ОСОБА_2 (т.3 а.с. 33-60).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що право приватної власності на спірну земельну ділянку було зареєстровано за відповідачем внаслідок незаконних та протиправних дій, що доводиться висновком експерта. В зв`язку з цим, належним способом захисту прав ОСОБА_2 є усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Оскільки державними органами було внесено записи до Державного земельного кадастру (Поземельної книги на земельну ділянку), то інша позовна вимога також підлягає задоволенню, як похідна від першої.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

У статті 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (стаття 317 ЦК України).

Статтею 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Порушення цивільних прав може проявлятися, зокрема, у створенні власнику перешкод у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном.

За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до частин першої, другої статті 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Частиною першою статті 79 ЗК України визначено, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами.

За змістом частин першої, третьої та четвертої статті 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Державний акт є правовстановлюючим документом, який підтверджує право власності особи на земельну ділянку. Земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера відповідно до п. 2 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про державний земельний кадастр». Окрім того, згідно з п. 10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного закону визначено, що документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набуття чинності цим Законом (01.01.2013 року), є дійсними.

Правилами частини першої статті 81 ЗК України визначено такі способи набуття права власності на земельні ділянки: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю).

Відповідно до частини другої статті 116 ЗК України набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно зі статтею 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Так, з матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської Ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 05.08.1995 року ОСОБА_2 було виділено земельну ділянку з вільного присадибного фонду сільської ради площею 0,10 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, що розташована на території Агрономічної сільської ради.

В подальшому рішенням 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської Ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 27.05.1997 року ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельну ділянку на індивідуальне житлове будівництво.

Державний акт видано 25.03.1998 року та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 510.

Отже, земельна ділянка, яка належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Державного акту не припиняла своє існування, оскільки позивачка отримала її на підставі рішення 16 сесії 22 скликання Агрономічної сільської Ради народних депутатів Вінницького району Вінницької області від 05.08.1995 року, на підставі рішення від 27.05.1997 року отримала дозвіл на її приватизацію, 25.03.1998 року отримала державний акт, відповідно до даних ДПІ по 2025 рік сплачувала за неї земельний податок, двічі у 1997 та у 2012 роках отримувала будівельні паспорти, а саме дозволи на будівлю житлового будинку на земельній ділянці, на даній земельній ділянці посадила сад та постійно її обробляла. На зазначену земельну ділянку ОСОБА_2 кадастровий номер не отримувала, спірну земельну ділянку не відчужувала і наміру такого не мала.

Поряд з цим також формально існує інша земельна ділянка, яка за договором купівлі-продажу від 09.07.2019 року, укладеним між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_1 , зареєстрована в Державному земельному кадастрі за номером :02:002:0051.

За висновком судової земельно-технічної експертизи від 25.07.2025 року встановлено, що межі земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3 , яка відповідно до поземельної книги та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 08.01.2024 №361124973 перебуває у власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, накладаються на межі земельної ділянки площею 0,1001 га, що розташована по АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 на праві приватної власності згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованого за №510. Також судовим експертом встановлено, що земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0051, площею 0,1001 га, яка перебуває у власності ОСОБА_1 , сформовано за рахунок земельної ділянки, яка перебуває у власності ОСОБА_2 згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ВН від 25.03.1998 року, зареєстрованого за №510.

За таких обставин, наявність державної реєстрації за ОСОБА_1 позбавляє позивачку можливості зареєструвати належну їй земельну ділянку у Державному земельну кадастрі з присвоєнням кадастрового номера, тобто реєстрація земельної ділянки у Державному земельному кадастрі з кадастровим номером :02:002:0051, порушує її права на проведення державної реєстрації своєї земельної ділянки.

Так, зміст та вимоги позовної заяви у справі, що розглядається, вказують на те, що спір між сторонами пов`язаний із наявністю у ОСОБА_2 перешкод у користуванні належною їй земельною ділянкою.

У постановах Верховного Суду від 20 березня 2024 року у справі № 731/264/23 (провадження № 61-18504св23) та від 07 серпня 2024 року у справі № 362/6352/18 (провадження № 61-2220св21) зазначено, що належним і ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів є скасування державної реєстрації земельної ділянки, якщо таку реєстрацію проведено з порушенням прав іншого власника/користувача земельної ділянки.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 47694256 від 09.07.2019 року, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, яка перебуває в приватній власності гр. ОСОБА_1 та скасування запису у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, є належним і ефективним способом захисту цивільних прав та інтересів ОСОБА_2 , оскільки саме вона є первісним та законним власником спірної земельної ділянки, яку вона отримала законним шляхом, має державний акт на вказану земельну ділянку, який є дійсним та безстроковим, по сьогоднішній день сплачувала за неї земельний податок, постійно користувалась нею та обробляла, усі подальші дії інших осіб, спрямовані на проведення державної реєстрації такої земельної ділянки є протиправними та відповідно чинять перешкоди у користуванні власнику такою земельною ділянкою.

Разом з тим доводи апеляційної скарги щодо обрання позивачем невірного способу захисту порушених прав, а саме те, що належним способом буде витребування майна, не заслуговують на увагу, оскільки земельна ділянка, яка належить позивачці на праві власності відповідно до Державного акту, із її володіння не вибувала, однак реєстрація земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 в межах ділянки позивачки, чинить їй перешкоди у користуванні такою земельною ділянкою, витребування земельної ділянки від відповідача не забезпечить відновлення прав позивачки, оскільки не надасть їй можливість зареєструвати земельну ділянку, а єдиним шляхом зареєструвати свою земельну ділянку буде скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 47694256 від 09.07.2019 року, щодо реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, яка перебуває в приватній власності гр. ОСОБА_1 та скасування запису у Поземельній книзі про державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0051 площею 0,1001 га, які проведено з істотними вадами (дефектами).

За наведених обставин, доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими судом обставинами справи і по суті зводяться до незгоди з висновками суду стосовно установлення цих обставин, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 17 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 березня 2026 року.

Суддя-доповідач: В.П. Рибчинський

Судді: Л.О. Голота

В.В. Оніщук