справа № 619/72/26
провадження № 2/619/522/26
РІШЕННЯ

іменем України

16 лютого 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

в с т а н о в и в:

ТОВ «Юніт Капітал» звернулося до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №163990 від 16.12.2024 у розмірі 13 184 (тринадцять тисяч сто вісімдесят чотири) гривні 40 копійок, витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16.12.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (первісний кредитор) та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір у електронній формі №163990 відповідно до ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію».

Під час реєстрації, відповідно до встановленого порядку та інструкцій, розміщених на сайті Кредитодавця, Відповідач пройшов процедури встановлення особи та підтвердження її достовірності, надавши необхідні персональні дані для укладення Кредитного договору. Первісний кредитор здійснив ідентифікацію та верифікацію Позичальника на підставі отриманих від нього відомостей та документів, а також за допомогою системи BankID НБУ, що було передбачено та погоджено умовами Кредитного договору.

Відповідач підписав договір шляхом використання електронного підпису одноразового ідентифікатора 29d77bf1, після чого цей електронний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому були перераховані кошти, відповідно до умом кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної картки позичальника НОМЕР_4.

Під час укладення Кредитного договору відповідач ознайомився з його текстом та змістом, зокрема з графіком щомісячних платежів за кредитним договором та паспортом споживчого кредиту, жодних заперечень щодо уточнення або зміни викладення умов Кредитного договору Відповідачем не висловлювалося, а також він погодився, що зміст Кредитного договору не порушує його законних прав та інтересів, що підтверджується його електронним підписом.

16.04.2025 згідно умов Договору факторингу №16042025, ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» відступлено право вимоги за Кредитним Договором №163990 від 16.12.2024 на користь ТОВ «Юніт Капітал», відповідно до умов якого позивачем набуто права вимоги до Відповідача.

Позичальник свої зобов`язання належним чином не виконав, у результаті чого, сума боргу ОСОБА_1 перед ТОВ «Юніт Капітал», згідно Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 склала у загальному розмірі 13 484,40 гривень, з яких:

- 8 000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість по тілу кредиту;

- 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) гривні 40 копійок - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом;

- 501 (п`ятсот одна) гривня - заборгованість по комісії;

- 300 (триста) гривень - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи).

Дана сума також підтверджується випискою з особового рахунку за період часу з 04.06.2025 - 01.11.2025.

Позивач вказує, що нарахування відсотків за Кредитним договором здійснювалося виключно Первісним кредитором.

Враховуючи, що відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій спрямованих на повернення вказаних грошових коштів, з метою захисту порушеного права й охоронюваних законом інтересів, позивач вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.

Ухвалою суду відкрито провадження по даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторони про інше.

Беручи до уваги, те що при відкритті провадження у справі визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні), враховуючи те, що від сторін у справі не надійшло клопотання про інший порядок розгляду, зокрема з викликом сторін в судове засідання, тому розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами та з дотриманням, визначеного ст. 275 ЦПК України строку, а саме суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідач повідомлений про наявність справи у суді, своєчасно та належним чином, про що свідчить поштовий конверт, який направлявся на адресу місця реєстрації відповідача рекомендованим листом з повідомленням, відзиву, клопотань чи будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подавав (а.с. 50-51).

У відповідності до ст. 128 ЦПК України, відповідач вважається таким, що належним чином повідомлена судом про розгляд вказаної справи.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За правилами статті 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Статтею 1054 ЦК України визначено: за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Матеріали справи свідчать, що 16.12.2024 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №163990 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, відповідно до ст. 11, 12 ЗУ «Про електронну комерцію» (а.с. 12-18).

Відповідно до умов цього договору Позикодавець надав відповідачу грошові кошти у розмірі 8000 гривень на споживчі цілі шляхом перерахування у безготівковій формі, у такому порядку: у розмірі 6000 гривень на № рахунку/картки Позичальника № НОМЕР_1 , у розмірі 2000 гривень, шляхом погашення заборгованості Позичальника за комісією, нарахованою згідно п.2.5 індивідуальної частини. Проценти за користування кредитомнараховуються за ставкою 390,00 % річних. Тип процентної ставки - фіксована. Проценти за користування кредитом нараховуються з дня наступного за днем отримання кредиту Позичальником протягом строку кредитування, зазначений в п. 2.6. цієї індивідуальної частини та/або графіком платежів. Розмір процентної ставки незмінний. Знижений тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 1,00 гривень. Стандартний (базовий) тариф комісії за управління та обслуговування кредиту складає 100,00 гривень. Розмір комісії за управління та обслуговування кредиту не може бути змінено. Комісія за надання кредиту складає 2 000 гривень, що нараховується та підлягає сплаті одноразово в день укладення цього Договору за ставкою 25,00% від загальної суми кредиту за рахунок власних коштів Позичальника або за рахунок кредиту,якщо це передбачено п.2.2.1. цієї індивідуальної частини. Розмір комісіїза надання кредиту не може бути змінено. Загальний строк кредитування за цим Договором складає 84 днів з 16.12.2024 по 10.03.2025. Строк на який надається кредит встановлюється Графіком платежів. Періодичність виплат кредиту, процентів та комісії за кредитом становить 1 раз на два тижні. Конкретні дати вказані в графіку платежів. Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складає (не перевищує) 6689,40 гривень.

У паспорті споживчого кредиту зазначені наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором про споживчий кредит: Якщо Позичальник не сплатив/не повністю сплатив періодичний платіж у день настання дати його належної сплати, визначеної Графіком платежів, а також протягом 5 календарних днів після настання дати платежу, то на 6-й день від дати неналежної сплати Позичальник, якщо тільки він не звільнений від обов`язку сплачувати неустойку, згідно чинного законодавства, зобов`язаний сплатити на користь Кредитодавця штраф у розмірі 100 гривень, а у подальшому починаючи з 7-го дня пеню в розмірі, що становить 10 гривень за кожний календарний день прострочення та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. Сукупний розмір нарахованих штрафу та пені не повинен перевищувати 50,00 % від суми наданого кредиту.

Пеня - не більше подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного/ несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, що нараховується за кожен день прострочення виконання, застосовується протягом строку дії договору і загалом не може перевищувати 15,00 % від розміру отриманого позичальником кредиту.

Штрафи - У випадку прострочення виконання зобов`язань з оплати більш ніж на 5 днів нараховується штраф у розмірі 100 гривень.

Позичальник підтвердів, що йому було в чіткій та зрозумілій формі надано актуальну та достовірну інформацію, передбачену статтею 9 Закону України «Про споживче кредитування», а також інформацію про фінансову послугу та Кредитодавця у визначеному законодавством обсязі, достатньому для прийняття Позичальником свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання та ознайомлений з Правилами надання коштів та банківських металів у кредит ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», повністю їх розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, повний текст яких розміщений на сайті за посиланням: https://finx.com.ua/docs.

Кредитний договір №163990 від 16.12.2024 про надання споживчого кредиту; заява на видачу кредиту №100720221 від 16.12.2024; паспорт споживчого кредиту, у якому розділом 5 зазначений Графік платежів з визначенням орієнтовної загальної вартості кредиту; договір про споживчий кредит з графіком платежів, що є додвтком до цього споживчого кредиту було укладено в електронній формі та підписано електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатору, шляхом направлення позичальником коду підтвердження ОТР, який був надісланий відповідачу відповідно до затверджжених сторонами умов договору, що підтверджується довідкою про ідентифікацією і ІТС товариства із зазначенням системної позначки часу сервісу АЦСК, також про що свідчить електронний ідентифікатор 753c653d - час 16.12.2024 09:37:27 у паспорті споживчого кредиту та 29d77bf1 - час 16.12.2024 09:41:43 - у кредитному договорі та графіку платежів за кредитним договором (а.с. 15-18).

Укладаючи Кредитний договір сторони вчинили дії визначені ст. 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Окрім того, підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту є належним доказом ознайомлення його з умовами кредитування, що підтверджено постановами Верховного Суду від 23.12.2019 у справі №572/1169/17, від 12.02.2020 у справі №382/327/18.

Відповідно до кртки обліку виконання договору №163990 від 16.12.2024, 16.12.2024 первісний кредитор ініціював переказ коштів безготівковим зарахуванням на платіжну картку № НОМЕР_1 (далі - Платіжна картка) - 8 000 гривень, що відповідає п. 2.2.1. індивідуальної частини кредитного договору та в свою чергу, свідчить доказом того, що Відповідач прийняв пропозицію Кредитодавця. Кредитодавець виконав свої зобов`язання щодо надання грошових коштів у повному обсязі (а.с. 28-29).

Також перерахування коштів у розмірі 6 000 гривень 16.12.2024 на рахунок відповідача зазначений ним при реєстрації на сайті товариства - № НОМЕР_1 , підтверджується випискою з банку емітенту АТ КБ «ПриватБанк», отриманих судом на виконання ухвали суду про витребування доказів, а також повідомлений номер телефону, що знаходиться у анкетних даних відповідача та був фінансовим номером телефону за запитуємою платіжною карткою (а.с. 46-49).

Згідно картки обліку виконання договру, що є розрахунком заборгованості ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», заборгованість ОСОБА_1 станом на 16.03.2025 складала у загальному розмірі: 13 484,40 гривень, з яких: 8 000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість по тілу кредиту; 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) гривні 40 копійок - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501 (п`ятсот одна) гривня - заборгованість по комісії; 300 (триста) гривень - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи) (а.с. 28-29).

16.04.2025 між ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та ТОВ «Юніт Капітал» укладено Договір факторингу № 16042025, відповідно до умов якого останньому відступлено право грошової вимоги до Відповідача за Кредитним договором №163990 від 16.12.2024 (а.с. 6-7, 10-11, 27, 30-33).

Пунктом 2.1. Договору факторингу 1 встановлено, що Клієнт зобов`язується відступити Фактору Права вимоги, зазначені у відповідних Реєстрах прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату на умовах, визначених цим Договором.

Відповідно до п. 4.1. Договору факторингу 1 погоджено, що право вимоги переходить від Клієнта до Фактора з моменту підписання ними відповідного Реєстру прав вимог та Акту приймання-передачі Реєстру, по формі встановленій у відповідних Додатках.

Відповідно до Реєстру прав вимог № 3 від 04.06.2025 до Договору Факторингу 1 та Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог № 3 від 04.06.2025 до Договору факторингу 1, до Позивача перейшло право вимоги до Відповідача.

Згідно з платіжною інструкцією №464 від 05.06.2025, ТОВ «Юніт Капітал» перерахувало на рахунок ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» грошові кошти, як оплату за відступлення прав вимоги, згідно договору факторингу №16042025 від 16.04.2025 та реєстру прав вимоги №3 від 04.06.2025 (а.с. 30).

Відповідно до витягу Реєстру прав вимоги від 04.06.2025до Договору факторингу №16042025 від 16.04.2025, ТОВ «Юніт Капітал» набуло право вимоги до Відповідача за кредитним договором №163990 від 16.12.2024, у загальному розмірі 13 484,40 гривень, з яких: 8 000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість по тілу кредиту; 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) гривні 40 копійок - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501 (п`ятсот одна) гривня - заборгованість по комісії; 300 (триста) гривень - заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що також підтверджується випискою з особового рахунку за кредитним договором (а.с. 27, 32-33).

Тобто, з моменту отримання прав вимог від первісного кредитора до Відповідача, Позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій.

Отже, ТОВ «Юніт Капітал» є новим кредитором та належним позивачем у спірних правовідносинах.

Надані виписки сформовані ФГВФО на підставі норм чинного законодавства.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 1055 ЦК України установлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Згідно зі ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», у чинній на день укладення сторонами Договору редакції, електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Договір №163990 від 16.12.2024 укладено дистанційно, з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, шляхом надсилання повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції, та підписано електронним одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документу.

За змістом ст. 6 вказаного Закону, для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 статті 8 вказаного Закону, юридична сила електронного документу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму. Допустимість електронного документу як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

В п. 5 ст. 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Відповідно ч. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Враховуючи це положення закону правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа.

Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договром або законом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 «боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. .. «неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє від обов`язку погашення кредиту взагалі».

При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначене повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті існуючої заборгованості на рахунки Первісного кредитора, які вказані в Кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Грошові кошти у позику на умовах споживчого кредиту від ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» за договором №163990 від 16.12.2024 було отримано ОСОБА_1 у розмірі 8 000 гривень строком на 84 днів з 16.12.2024 по 10.03.2025.

Ці правила є публічною пропозипією (офертою) у розумінні ст. ст. 641. 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.

Встановивши, що позивачем на підтвердження позовних вимог надано копію кредитного договору, який укладено між сторонами, договора про відступлення прав вимоги, а також розрахунки, що підтверджують користування відповідачем кредитними коштами, які останньою не повернуті, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Також суд звертає увагу, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010 (провадження №14-308цс18) зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Позичальник не довів належного повернення кредитних коштів у розмірі та на умовах, визначених зазначеними вище кредитним договором, а також не спростовує факту наявності простроченої заборгованості та ненадає альтернативного розрахунку суми заборгованості, презумпція правомірності яких не спростована.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі №6-14194св14, зроблено висновок, що підтвердженням суми заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунок кредитної заборгованості, здійснений банком при відступленні права вимоги.

При цьому договори та їх умови в судовому порядку не оскаржувались, не визнавалися недійсними, а тому є такими, що відповідають волевиявленню сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Згідно ст. 1078 ЦК України, предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав, а також право вимоги, яке виникне в майбутньому. Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника.

Відповідно до ст. 1080 ЦК України, договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно ст. 1084 ЦК України, якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання коштів.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кошти, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За статями 512, 514 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно з частиною 2 статті 517 Цивільного кодексу України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.

Відповідно до частини 1статті 1077 Цивільного кодексу України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з частиною першою статті 1078 Цивільного кодексу України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною третьою статті 12 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У пункті 3 частини 2 статті 129 Конституції України закріплено основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити, якщо інше не передбачено окремими законодавчими актами України: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні».

Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2019 року по справі №755/2284/16-ц, провадження №61-4685св19.

Відповідно до пункту 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що виписки за картковими рахунками (по кредитному договору) можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

До аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 16 вересня 2020 року у справі №200/5647/18 та від 28 жовтня 2020 року у справі №760/7792/14-ц.

При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Суд зауважує, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ані ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС», ані ТОВ «Юніт Капітал» не повернуті, а також вимоги ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що ТОВ «Юніт Капітал» вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У відповідності до позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18), а також від 19.06.2019 у справі №643/17966/14-ц, згідно якої стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Позивачем на підтвердження наявності у відповідача заборгованості та її розміру подано до суду: Оригінал платіжного доручення про сплату судового збору; Клопотання про витребування доказів; Копія індивідуальної частини Кредитного договору (оригінал знаходиться у Первісного кредитора); Копія публічної частини Кредитного договору (оригінал перебуває у вільному доступі на сайті Первісного кредитора); Копія Паспорту споживчого кредиту (оригінал знаходиться у Первісного кредитора); Копія Правил надання грошових коштів у позику (оригінал перебуває у вільному доступі на сайті Первісного кредитора); Витяг з Довідки про перерахування грошових коштів (оригінал знаходиться у Первісного кредитора та Позивача); Скан-копія адвокатського запиту та відповідь до нього (оригінал знаходиться у Позивача); Оригінал Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 (Договір факторингу №1) (оригінали знаходиться у Первісного кредитора та Позивача); Оригінал витягу з Реєстру прав вимог №3 від 04.06.2025 до Договору № 16042025 від 16.04.2025 ( Витяг з Реєстру прав вимог до Договору факторингу №1) (оригінал знаходиться у Первісного кредитора та Позивача); Оригінал Акту приймання-передачі Реєстру прав вимог №3 від 04.06.2025 до Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 (Акт прийому-передачі Реєстру прав вимог до Договору факторингу №1) (оригінали знаходиться у ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» та Позивача); Скан-копія платіжної інструкції про сплату за право грошової вимоги згідно Реєстру прав вимог №3 від 04.06.2025 до Договору факторингу № 16042025 від 16.04.2025 (Платіжна інструкція про сплату за право грошової вимоги згідно Реєстр прав вимог до Договору факторингу №1) (оригінал знаходиться у Позивача); Оригінал Розрахунку заборгованості, підготовленого ТОВ «ФК «КРЕДІПЛЮС» (оригінал знаходиться у Первісного кредитора та Позивача); Скан-копія виписки з особового рахунку Боржника (оригінал знаходиться у Позивача); Скан-копія договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (оригінали знаходяться у Позивача та АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ»); Скан-копія Додаткової угоди № 6 від 11.09.2025 до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (оригінали знаходяться у Позивача та АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ»); Скан-копія Акту прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги №10/09/25-02 від 10.09.2025 (оригінали знаходяться у Позивача та АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ»); Скан-копія свідоцтва адвоката про право на зайняття адвокатською діяльністю (оригінали знаходяться у Позивача та АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ»); Скан-копія Довіреності адвоката (оригінали знаходяться у Позивача та АБ «СОЛОМКО ТА ПАРТНЕРИ»); Скан-копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань (оригінали знаходяться у Позивача); Скан-копія доказів відправки копії позовної заяви стороні (оригінали знаходяться у Позивача).

Отже, позивачем надані належні та допустимі докази, які приймаються судом і є підставою для задоволення позову.

У свою чергу відповідачем не надано доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували суму заборгованості перед позивачем та позовні вимоги взагалі.

Відповідність розрахунку та розмір заборгованості не були спростовані відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контррозрахунком, а тому при ухваленні рішення суд керується розрахунком позивача.

Факт користування кредитними коштами відповідачем також не спростовано, доказів наявності боргу у іншому розмірі не надано.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

При цьому відповідач, отримавши позовну заяву, жодних заперечень не надав.

Позивач ставить питання про стягнення заборгованності з відповідача за кредитним договором №163990 від 16.12.2024 у розмірі 13 184,40 гривень, з яких: 8 000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість по тілу кредиту; 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) гривні 40 копійок - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501 (п`ятсот одна) гривня - заборгованість по комісії.

Тобто без врахування заборгованості за штрафними санкціями у розмірі 300 (триста) гривень.

Ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_1 узятих на себе кредитних зобов`язань належним чином не виконав, доказів, які б спростовували правильність складеного позивачем розрахунку заборгованості або його часткового погашення не надав, підстав для звільнення відповідача від обов`язку з повернення використаних ним кредитних коштів у вказаному розмірі, або для зменшення вказаної суми боргу матеріали справи не містять, суд дійшов висновку про те, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у загальному розмірі розмірі 13 184,40 гривень, з яких: 8 000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість по тілу кредиту; 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) гривні 40 копійок - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501 (п`ятсот одна) гривня - заборгованість по комісії.

Отже, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази, надаючи їм належну оцінку згідно із положеннями ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, враховуючи приписи статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму понесених ним судових витрату у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок, сплачених під час подачі позовної заяви в електронному виді через підсистему ЄСІТС - Електронний Суд.

Що стосується вимог про стягнення витрат на правничу допомогу, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третястатті 141 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування стороною позивача було надано: Ордер адвоката Соломко О.В., на надання правничої допомоги ТОВ «Юніт Капітал» серії АІ №2004304 від 10.09.2025; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7073/10 від 19.10.2018, виданого на ім`я Соломко О.В.; Довіреність від 10.09.2025, відповідно до якої ТОВ «Юніт Капітал» довірило адвокату Соломко О.В. бути представником товариства у будь-яких державних та недержавних органах, зокрема у судових установах; Додаткова угода № 6 від 11.09.2025 до Договору правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, відповідно до якої сторони погодили умови надання правничої допомоги, щодо стягнення кредитної заборгованості з ОСОБА_1 ; Акт прийому-передачі наданих послуг за Договором правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025, з якого вбачається перелік наданих правових та юридичних послуг та вартість цих послуг, щодо супроводу кредитної справи у суді стосовно боржника ОСОБА_1 , на загальну суму - 7 000 гривень; Договір про надання правничої допомоги № 10/09/25-02 від 10.09.2025; протокол погодження вартості послуг до договору про надання правничої допомоги за № 10/09/25-02 від 10.09.2025; Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осібпідприємців та громадських формувань щодо Позивача.

З огляду на вищевикладене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу підлягає задоволенню.

Відтак, суд приходить до висновку, що сума витрачена на професійну правову допомогу адвоката у розмірі 7 000 гривень, підлягає стягненню з відповідача на користь ТОВ «Юніт Капітал».

Керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 1, 76, 77, 78, 81, 141, 258-268, 273, 352-355 ЦПК України, ст. ст. 509, 526, 553, 625, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, заборгованості за кредитним договором №163990 від 16.12.2024, у розмірі 13 184,40 гривень, а саме: 8 000 (вісім тисяч) гривень - заборгованість по тілу кредиту; 4 683 (чотири тисячі шістсот вісімдесят три) гривні 40 копійок - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 501 (п`ятсот одна) гривня - заборгованість по комісії.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, витрати за сплату судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, витрати на правничу допомогу у розмірі 7 000 (сім тисяч) гривень.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Харківського апеляційного суду.

Реквізити учасників справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», , місце знаходження: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 34, офіс 333, Рахунок: НОМЕР_3 в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» (код ЄДРПОУ АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК»: 21133352, МФО: 322001; ел. пошта: , ;

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя В. С. Овсянніков