Провадження № 2/161/2211/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі головуючого судді Черняка В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач через свого представника звернувся до суду із вказаним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 27.06.2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8333935, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою процентів за користування коштами строком на 360 днів.

Відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань.

16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на право вимоги до відповідача позивачу, згідно договору факторингу №16/10/25.

Станом на дату звернення позивача до суду загальний розмір заборгованості останньої становить 11826 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також суму понесених судових витрат.

Ухвалою судді від 10.11.2025 року постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та запропоновано відповідачу подати відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення вказаної ухвали.

Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надійшов. Однак, у письмовій заяві від 26.02.2026 року відповідач зазначала про часткове визнання нею вимог. Вказала, що заперечує щодо стягнення з неї неустойки в розмірі 6000 грн., оскільки її нарахування здійснено в період військового стану. Крім того, долучила до матеріалів справи квитанцію про оплату на рахунок позивача 11 000 грн. в рахунок погашення заборгованості та копію повідомлення позивача про отримання цих коштів.

Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду від жодної із сторін не надходило, а тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступних висновків.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Судом встановлено, що 27.06.2026 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8333935, відповідно до якого відповідачу було надано кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою процентів за користування коштами строком на 360 днів. Договір укладено в електронній формі (а.с.5-11,12).

Відповідач належним чином не виконала своїх зобов`язань за вказаним договором.

16.10.2025 року ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на право вимоги до відповідача позивачу, згідно договору факторингу №16/10/25.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Згідно зі ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, позивача наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Суд зауважує, що кредитний договір було укладено в електронній формі, доказів зворотного стороною відповідача не надано.

Укладення договорів з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню кредитодавчем ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки. Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Згідно ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

На момент звернення позивача в суд та розгляду справи по суті, відповідач, в порушення вимог ст.1054 ЦК України, грошові кошти за кредитними договорами не повернула.

Зі змісту наданий розрахунків, вбачається, що заборгованість відповідача за договором становить 11826 грн., з яких 3000 грн. тіло кредиту, 2308,50 грн. нараховані відсотки, 517,50 грн. заборгованість за комісією, 6000 грн. заборгованість за неустойкою (а.с.6).

Враховуючи умови договору та строк кредитування, вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та відсотками підлягають до задоволення.

Комісія за надання кредиту передбачена п. 2.2.8 договору та складає 517,50 грн.

Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію, зокрема за надання кредиту.

З Кредитного договору вбачається, що кредитором встановлена одноразова комісія саме за надання кредиту, а не за його обслуговування, відповідач, підписуючи кредитний договір, погодилась з цією умовою договору, а тому виходячи із положень чинного законодавства та існуючої судової практики Верховного Суду, суд дійшов висновку про задоволення вимог позову про стягнення заборгованості за комісією в сумі 517,50 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача неустойки в розмірі 6000 грн. за неналежне виконання зобов`язання суд зазначає таке.

Згідно з пунктом 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, а в подальшому його дія неодноразово продовжувалася. Дія воєнного стану в Україні наразі триває.

Оскільки неустойка позивачем нарахована у період дії в Україні воєнного стану, то відповідач на підставі п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України звільняється від обов`язку її сплати.

Відтак, вимоги позову про стягнення неустойки до задоволення не підлягають.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 5826 грн.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1193,38 грн. (2422,40 грн. х 5826 грн./ 11826 грн.).

Щодо стягнення витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

На підтвердження витрат на правову допомогу позивачем надані копії договору про надання правової допомоги від 25.08.2025 року, акту приймання-передачі наданих послуг від 24.10.2025 року на суму 4500 грн., квитанції (а.с.13-16).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу при розгляді справи, суд бере до уваги обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, значення справи для сторін, а також, враховує принцип розумності та справедливості.

Суд зауважує, що справа не входить до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні без участі сторін.

Крім того, послуги надані адвокатом є типовими для позивача оскільки стягнення заборгованості також є предметом діяльності останнього, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Виокремлення адвокатом «вивчення матеріалів» як самостійного виду адвокатської послуги є необґрунтованим та охоплюється діями адвоката з «складення позовної заяви», а тому визначення оплати на суму 500 грн. має бути виключено із загальної вартості наданих відповідачу послуг правничої допомоги.

З огляду на обставини справи, співмірність винагороди за надані юридичні послуги зі складністю справи, ціни на ринку адвокатських послуг, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, тривалість судового розгляду, наявні підстави для відшкодування відповідачем витрат на правничу допомогу, в розмірі 4000 грн.

Суд зауважує, що відповідачем надано докази оплати на рахунок позивача коштів в рахунок погашення заборгованості в розмірі 11 000 грн. Крім того, з матеріалів справи слідує, що вказані кошти отримані стороною позивача.

З відповіді ТОВ «Фінпром Маркет» щодо залишку заборгованості відповідача після здійснення оплати на суму 11 000 грн. слідує, що позивачем зараховано частину коштів в рахунок погашення неустойки, яка зважаючи на п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України не підлягає до стягнення з відповідача.

Суд наголошує, що підставними є вимоги позивача в загальній сумі 11019,38 грн. (5826 грн. (тіло кредиту, відсотки та комісія) + 1193,38 грн. судового збору + 4000 грн. витрат на правничу допомогу).

З огляду на вказане та погашення відповідачем заборгованості в розмірі 11 000 грн., з ОСОБА_1 підлягає до стягнення 19,38 грн. (11019,38 грн. 11000 грн.) в рахунок залишку щодо оплати витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст.526, 527, 533, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» витрати на правничу допомогу в розмірі 19 (дев`ятнадцять) грн. 38 коп.

В задоволені решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінпром Маркет» (08205, м. Ірпінь, вул. Садова 31/33; ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Повний текст рішення суду складено 03 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк