Справа № 206/5799/25
Провадження № 4-с/206/1/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

секретаря судового засідання Савчукова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса),

за участі:

скаржника ОСОБА_2 ,

представника скаржника Дідик Л.М.,

ВСТАНОВИВ:

10.12.2025 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса).

В прохальній частині скарги заявник просить суд визнати неправомірною бездіяльність начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не скасування заходів примусового виконання та не зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №44643298. Зобов`язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії у виконавчому провадженні №44643298 щодо скасування заходів примусового виконання та зняття (скасування) арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого 10.09.2014 державним реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Зайцевим Антоном Вадимовичем на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44643298, виданий 10.09.2014 Головним державним виконавцем Індустріального ВДВС ДМУЮ Ванжа О.В. (спеціальний розділ).

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що в Індустріальному відділі ДВС на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження N?44643298 від 10.09.2014 року з виконання виконавчого листа №2/206/976/13 від 23.07.2014 року виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «НАДРА» суми боргу в розмірі 2 008 964,30 грн., яке в свою чергу завершено 18.09.2014 року відповідно до вимог п.9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції на 2014 рік).

Заявниці випадково стало відомо про наявність зазначеного виконавчого провадження.

Після чого, 21 серпня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) із заявою, в якій просила видати належним чином завірені копії всіх постанов виконавця та документів виконавчого провадження, надати інформацію щодо вжитих заходів та вчинених виконавчих дій, а також с проханням надати можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження.

26 серпня 2025 року Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) листом №67844 повідомив Заявницю про те, що в Індустріальному відділі ДВ на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження N?44643298 від 10.09.2014 року з виконання виконавчого листа N?2/206/976/13 від 23.07.2014 року виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «НАДРА» суми боргу в розмірі 2 008 964,30 грн., яке в свою чергу завершено 18.09.2014 року відповідно до вимог п.9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції на 2014 рік).

В межах виконавчого провадження N?44643298 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржниці, про що внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Крім того, у листі зазначено, що надати більш детальну інформацію не має можливості, оскільки виконавче провадження знищено на підставі розділу ХІ п.2 Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями від 07.06.2017 року, наказ № 1829/5, строк зберігання переданих до архіву виконавчих проводжень становить три роки.

16 вересня 2025 року ОСОБА_2 звернулась до начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак 25 вересня 2025року листом № 76858 начальник Індустріального ВДВ відмовив з тих підстав, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», існує вичерпний перелік щодо зняття арешту, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Начальником Індустріального ВДВС відмовлено у знятті арешту без вжиття жодних заходів щодо відновлення матеріалів виконавчого провадження та встановлення конкретних підстав завершення виконавчого провадження.

Так, згідно інформацією ВП-спецпідрозділ, наданою Індустріальним ВДВС, 10.09.2014 року в рамках виконавчого провадження № 44643298 відповідно до заяви стягувача, з метою своєчасного та повного виконання виконавчого документу, для недопущення можливості відчуження боржником належного йому майна, виконавцем Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Ванжа О.В. накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, про що 30.09.2014 року внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно винесено постанову про арешт майна божника та оголошення заборони на його відчуження.

18.09.2014 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві (п.9 ч.1 ст. 47), оскільки відповідно до обставин з`ясованих державним виконавцем під час примусового виконання виконавчого провадження, у боржника відсутнє майно та кошти на які можливо звернути стягнення, окрім квартири АДРЕСА_1 . Але відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», на вищезазначене майно не можливо звернути стягнення, оскільки воно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами -резидентами України в іноземній валюті. Отже, існує встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно, що в свою чергу унеможливлює подальше виконання вимог виконавчого документу та є підставою для завершення виконавчого провадження.

Строк повторного пред`явлення виконавчого документа - 12.09.2015 року.

3 наведеного вбачається, що станом на жовтень 2025 року виконавчий лист № 2/206/976/13 від 23.07.2014 виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська є таким, що повністю не підлягає виконанню.

Враховуючи вищезазначені обставини, а саме: відсутність відкритих виконавчих проваджень та закінчення строку пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, відсутність майнових претензій з боку стягувача та відсутність у необхідності подальшого застосування таких заходів, вважаю, що наявність протягом тривалого часу арешту, накладеного державним виконавцем на усе майно ОСОБА_2 , без об`єктивної та передбачуваної можливості повторного пред`явлення виконавчого листа, який повернуто, є невиправданим втручанням у моє право на мирне володіння майном.

Скаржник та представник скаржника ОСОБА_4 в судовому засіданні 23.02.2026, скаргу підтримали, просили її задовольнити.

Представники заінтересованих осіб Індустріального ВДВС у місті Дніпрі та ПАТ «Комерційний банк «Надра» у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.

Так, вислухавши пояснення скаржника, представника скаржника, дослідивши письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження № 27494260 від 30.09.2014, державним реєстратором реєстраційної служби Дніпровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Зайцевим Антоном Вадимовичем на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серії та номер: ВП №44643298, виданої 10.09.2014, видавник: Головний державний виконавець Індустріального ВДВС ДМУЮ Ванжа О.В., на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 16160026 від 30.09.2014, на все нерухоме майно особи, майно/права якої обтяжуються (власник) ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , накладено арешт (а.с. 10, 45).

Згідно відомостей від 19.08.2025, виконавчий лист Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2014 №2/206/976/13 по виконавчому провадженні 44643298, боржником якого є ОСОБА_3 , стягувачем ПАТ КБ «Надра» щодо стягнення солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованості на загальну суму 2008963,30 грн., постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, повернуто стягувачеві п. 9 ч. 1 ст. 47 (встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника). Відповідно до обставин з`ясування державним виконавцем під час примусового виконання виконавчого провадження, у боржника відсутнє майно та кошти на які можливо звернути стягнення, окрім квартири АДРЕСА_2 . Але відповідно до вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на вищезазначене майно не можливо звернути стягнення, оскільки воно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами резидентами України в іноземній валюті. На підставі вищезазначеного можливо здійснити висновок, що на сьогоднішній момент існує встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно, що в свою чергу унеможливлює подальше виконання вимог виконавчого документу та є підставою для завершення виконавчого провадження. Дата виконавчої дії 18.09.2014,строк повторного пред`явлення 12.09.2015 (а.с. 7- 9, 42-44).

Відповідно до повідомлень Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 26.08.2025 № 67844 та від 25.09.2025 № 76858, перевіркою відомостей, що містяться в АСВП (Автоматизована Система Виконавчих Проваджень) в Індустріальному відділі ДВС на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження № 44643298 від 10.09.2014 року з виконання виконавчого листа № 2/206/976/13 від 23.07.2014 року виданий Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Надра» суму боргу у розмірі 2008964,30 грн., яке в свою чергу завершено 18.09.2014 відповідно до вимог п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в чинній редакції на 2014 рік). В межах виконавчого провадження № 44643298 державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на майно боржниці про, що винесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с. 11-14, 46-49).

Згідно повідомлення Національного банку України 14-0005/70443 від 12.09.2025, 04.06.2015 Правління Національного банку України прийняло постанову № 356 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра». Згідно з інформацією, яка міститься в ЄДР станом на 12.09.2025, ПАТ «КБ «Надра» знаходиться в стані припинення. Станом на 12.09.2025 Державний реєстр банків містить відомості про те, що ПАТ «КБ «Надра» знаходиться у стані ліквідації та не містить відомостей щодо реєстрації Національним банком України банку, що став правонаступником ПАТ «КБ «Надра» (а.с. 54-56).

Відповідно до повідомлення Національного банку України 14-0005/72082 від 18.09.2025, у матеріалах архівних справ ПАТ «КБ «Надра», які знаходяться на архівному зберіганні у Національному банку України наявний оригінал договору про відступлення прав вимоги від 05.08.2020 № GL48N718070_bank, укладений між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», відповідно до якого кредитний договір ОСОБА_3 був відступлений ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с.52, 53).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 22 грудня 2022 року Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), 22 грудня 2022 року ОСОБА_6 та ОСОБА_3 уклали шлюб. Прізвище після державної реєстрації шлюбу дружини ОСОБА_7 (а.с. 15, 50).

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тому, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення в порядку та спосіб, встановленому виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такого ж висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16 січня 2018 року справа № 520/17779/14-ц, провадження № 61-1082 св 17.

Крім цього в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 визначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Частиною 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

У відповідності до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент виконання виконавчого провадження, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про

адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент виконання виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент виконання виконавчого провадження, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону.

У відповідність до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент виконання виконавчого провадження, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що виконавчий лист Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 23.07.2014 №2/206/976/13 по виконавчому провадженні 44643298 повернуто стягувачеві у зв`язку з встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно боржника, а саме ОСОБА_2 , крім того, строк щодо повторного пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_2 про визнання неправомірною бездіяльність начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не скасування заходів примусового виконання та не зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 та щодо скасування заходів примусового виконання та зняття (скасування) арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_2 є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 11, 22, 30 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-261. 353, 447-453 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) - задовольнити.

Визнати неправомірною бездіяльність начальника Індустріального відділу державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) щодо не скасування заходів примусового виконання та не зняття арешту, накладеного на майно ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №44643298.

Зобов`язати Індустріальний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) вчинити дії у виконавчому провадженні №44643298 щодо скасування заходів примусового виконання та зняття (скасування) арешту з усього нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), зареєстрованого 10.09.2014 державним реєстратором Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Зайцевим Антоном Вадимовичем на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 44643298, виданий 10.09.2014 Головним державним виконавцем Індустріального ВДВС ДМУЮ Ванжа О.В. (спеціальний розділ).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Сухоруков