УХВАЛА

06 березня 2026 року

м. Київ

справа № 686/25539/24

провадження № 61-2381ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чорноострівської селищної ради, третя особа на стороні відповідача - ОСОБА_2 , про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Чорноострівської селищної ради, в якому просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначив, що пропустив встановлений законом шестимісячний строк на подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, з врахуванням того, що він працює водієм тролейбуса у ХПК «Електротранс», яке відноситься до критичної інфраструктури та через ракетні обстріли країною агресора енергетичної інфраструктури міста, перебуванням позивача на лікуванні в період з 16 серпня 2024 року по 19 серпня 2024 року, не зміг вчасно подати відповідну заяву.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року позовні вимоги задоволено. Визначено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , додатковий строк для подання заяви на прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 три місяці після вступу рішення суду в законну силу.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10 квітня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Апеляційний суд встановив, що після смерті ОСОБА_3 . Хмельницькою районною державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу №170/2024 за заявою про прийняття спадщини дочки померлої ОСОБА_2 . Тому виходив із того, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача, а ухвалене рішення у справі впливає на права та інтереси особи, яка прийняла спадщину, що унеможливлює правильне вирішення спору.

Одночасно позивачу роз`яснено, що ухвалене судове рішення не перешкоджає ОСОБА_1 звернутись до суду з аналогічним позовом до належного відповідача та довести належними і допустимими доказами поважність пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

22 вересня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку вперше подав до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 17 жовтня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків, зокрема, заявнику необхідно було подати до Верховного Суду виправлену касаційну скаргу, оформлену у відповідності до вимог статті 392 ЦПК України, в якій зазначити підстави касаційного оскарження судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 13 січня 2026 року касаційну скаргу повернуто заявнику у зв`язку з невиконанням вимог ухвали суду.

24 лютого 2026 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою. Разом з касаційною скаргою подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції не взяв до уваги наявні докази пропущення строку на прийняття спадщини, обмежила доступ позивача до правосуддя та законного права на оформлення спадщини. Суд має враховувати реалії життя в воєнних умовах та брати до уваги важливість працівників критичної інфраструктури у відновленні сполучення, транспортного зв`язку для жителів міста, а також суд має враховувати про понаднормову роботу та у вихідні дні. Позивач не мав можливості вчасно прийняти спадщину, оскільки працює в умовах недостатності працівників та не мав фізичної можливості вчасно звернутися до нотаріуса через необхідність працювати після ракетних обстрілів.

Суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеними у постанові Верховного Суду: від 30 грудня 2024 року у справі № 527/1229/24, та зробив безпідставний висновок про неповажність пропуску строку на прийняття спадщини ОСОБА_1 ,

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA G?MEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Касаційна скарга не може бути прийнята Верховним Судом до розгляду з таких мотивів.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Аналіз касаційної скарги свідчить, що суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні позову у зв`язку з його пред`явленням до неналежного відповідача, що унеможливлювало вирішення спору по суті. Тому висновків щодо поважності або неповажності пропуску строку на прийняття спадщини ОСОБА_1 не робив. Касаційна скарга не містить жодних доводів та відповідним їм підстав касаційного оскарження судового рішення щодо підстави, у зв`язку з якою відмовлено у задоволенні позовних вимог

Тому в касаційній скарзі не викладені передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судового рішення.

Відповідно до пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

У зв`язку з викладеним та на підставі пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає поверненню.

Тому суд не вирішує клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

Верховний Суд зауважує, що суд касаційної інстанції здійснює перегляд постановлених судами першої та апеляційної інстанцій судових рішень у виключних випадках, кожен з яких окремо передбачений процесуальним законом. Стадія касаційного перегляду не є обов`язковою стадією для усіх видів судових проваджень, а перегляд рішень у касаційному порядку відбувається виключно з підстав, що вичерпним чином визначені законом. Верховний Суд є судом права, тобто такою судовою інстанцією, яка здійснює перегляд постановлених та оскаржених рішень лише у питанні правильності застосування судами норм права.

При цьому, повернення касаційної скарги не є перешкодою у доступі до правосуддя, оскільки не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Керуючись статтями 260, 389, 392, 393 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Хмельницького апеляційного суду від 27 серпня 2025 року у справі № 686/25539/24 повернути.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Є. В. Краснощоков