Справа №519/2791/25
Провадження № 2-о/519/4/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

09.02.2026 м. Південне

Південний міський суд Одеської області у складі:

головуючого судді Лемця С.П.,

за участю секретаря судового засідання Волкової Н.О.,

заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника - адвоката Влащицької С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Влащицької С.М. про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за участі заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області,

ВСТАНОВИВ:

Сторона заявника звернулася до суду з заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що заявник ОСОБА_1 звернулась із заявою № 2079 від 26.11.2025 щодо переходу з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника до Відділу обслуговування громадян №17 (сервісний центр) управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області.

Рішенням № 56 від 04.12.2025 Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (за принципом екстериторіальності) заявниці було відмовлено в переведені на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 1994 року по день смерті ОСОБА_2 . Впродовж указаного періоду вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, тобто між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Від даних шлюбних відносин у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківство встановлено 27.09.1996 (свідоцтво про встановлення батьківства видано відділом ЗАГС адміністрації м. Кисловодська, Ставропольського краю).

Родина проживала у м. Кисловодську в прикордонній зоні з Карачаєво-Черкесією, Кабардино-Балкарією та Чечнею. Коли почалася перша чеченська війна з рф, життя у м. Кисловодську стало нестерпним і заявниця з чоловіком та сином прийняли рішення в 1997 переїхати до України.

У 1999 році ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 зареєстрували місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . (стара назва АДРЕСА_1 ) за цією адресою сім`я проживала по день смерті ОСОБА_2 . Реєстрації за однією адресою заявника з померлим громадянським чоловіком підтверджується відміткою у паспортах громадянина України НОМЕР_1 та ОК 009698. 01.11.2016 відповідно довідки МСЕК серія 10 ААВ № 811705 ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності, безстроково.

З 1994 року по день смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_1 заявниця перебувала на утриманні чоловіка, розмір щомісячних доходів чоловіка значно перевищував розмір її доходів, а тому допомога чоловіка була постійним і основним джерелом її засобів до існування, оскільки надавалась чоловіком своїй дружині систематично, носила постійний характер та була її основним джерелом до її належного існування. ОСОБА_2 з 1981 року по день смерті працював на різних посадах, в тому числі і в Державному підприємстві «Морський торгівельний порт «Южний», отримував високу, стабільну заробітну плату.

27.01.2026 до суду надійшли письмові пояснення представника Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, згідно яких за результатами розгляду наданих ОСОБА_1 до заяви документів документально не підтверджено родинні стосунки з померлим годувальником та не можливо встановити факт перебування на утриманні годувальника через те що, не надано документ, який підтверджує факт сумісного проживання (разом з годувальником за однією адресою).

Представник заінтересованої особи вимоги заявника вважає необґрунтованими, оскільки заява про встановлення юридичного факту не може бути задоволено лише на підставі сімейного чи емоційного зв`язку без належної доказової бази. Саме лише звернення до суду із письмовою заявою не може розцінюватись як обставина, що підтверджує існування факту, на встановлення якого подано заяву. Процес звернення до суду вимагає активної діяльності з боку заінтересованої сторони щодо збирання та подання до суду всіх необхідних доказів на підтвердження заявлених вимог.

У судовому засіданні сторона заявника підтримала заяву про встановлення фактів та просила її задовольнити.

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про розгляд справи були повідомлені належним чином, представник управління в судове засідання не з`явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернулась із заявою від

26.11.2025 за проведенням перерахунку пенсії - про перехід з пенсії по інвалідності на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Відповідна заява була опрацьована ГУ ПФУ в Донецькій області за екстериторіальним принципом.

За результатами опрацювання заяви про перерахунок від 26.11.2025, винесено рішення про відмову в переведенні на пенсію у зв`язку з втратою годувальника від 04.12.2025 №56.

Відповідно до статті 36 Закону України №1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по інвалідності по III групі. Непрацездатними членами сім`ї вважаються чоловік (дружина), мати, батько, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли віку 65 років, або пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Відповідно до пункту 2.3 «Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій» від 25.11.2005 №22-1 до заяви про призначення (перерахунок) пенсії у зв`язку з втратою годувальника надається довідка про місце проживання (реєстрації), документ про перебування членів сім`ї (крім дітей) на утриманні померлого годувальника, довідка про склад сім`ї померлого годувальника та копії документів, що засвідчують родинні стосунки члена сім`ї з померлим годувальником.

Відповідно до пункту 2.11 Порядку №22-1 документ, що засвідчує факт перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, приймаються відомості про місце проживання (разом з годувальником за однією адресою), зазначені у пункті 2.22 цього розділу, або документи, видані відповідно до чинного законодавства за місцем проживання особи, зокрема органом місцевого самоврядування, що підтверджують такий факт. У разі неможливості надати такі документи, факт перебування на утриманні годувальника встановлюється у судовому порядку.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц Велика Палата Верховного Суду зауважила, що, вирішуючи питання про встановлення факту проживання однією сім`єю без шлюбу, суд має установити факти спільного проживання однією сім`єю; спільний побут; взаємні права та обов`язки (статті 3, 74 СК України).

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю. Доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу, можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, покази свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із подружжя, свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

У відповідності до частини другої статті 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства ( ч. 4 ст. 3 СК України).

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зав`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Заявник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з вересня 1994 року по день смерті ОСОБА_2 . Впродовж указаного періоду вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки.

Від даних шлюбних відносин у них народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьківство встановлено 27.09.1996 (свідоцтво про встановлення батьківства видано відділом ЗАГС адміністрації м. Кисловодська, Ставропольського краю) (а.с.14-15).

Родина прийняли рішення в 1997 переїхати до України. У 1999 році ОСОБА_2 та ОСОБА_1 разом з сином ОСОБА_3 зареєстрували місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . (стара назва АДРЕСА_1 ), за цією адресою сім`я проживала по день смерті ОСОБА_2 . Реєстрації за однією адресою заявника з померлим громадянським чоловіком підтверджується відміткою у паспортах громадянина України НОМЕР_1 та НОМЕР_2 (а.с.7,12).

01.11.2016 відповідно довідки МСЕК серія 10 ААВ № 811705 ОСОБА_1 встановлена III група інвалідності, безстроково (а.с.11).

3 20.05.2002 чоловік заявниці ОСОБА_2 працював на різних посадах у ДП «МТП «Південний», 15.04.2021 роботу припинено у зв`язку зі смертю (а.с.18-20).

Фактично ГУ ПФУ в Донецькій області було відмовлено заявниці у переході на пенсію по втраті годувальника через те, що не надано свідоцтво про шлюб та не можливо встановити факт перебування на утриманні годувальника через те що, не надано документ, який підтверджує факт сумісного проживання (разом з годувальником за однією адресою).

Разом з цим, факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1994 року по день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 підтверджується дослідженими доказами у їх сукупності, в тому числі відмітками у паспортах громадянина України про реєстрацію місця проживання, свідоцтвом про смерть та показами свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Свідки ОСОБА_4 (рідна сестра ОСОБА_2 ) та ОСОБА_5 (чоловік ОСОБА_4 ) в судовому засіданні підтвердили, що з 1994 року ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки, разом виховували дітей. ОСОБА_2 постійно працював на різних посадах, а ОСОБА_1 працювала мало. Організацією поховання ОСОБА_2 займались всі разом, однак більшість питань вирішував ОСОБА_5 , як єдиний чоловік в родині.

Факт проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 однією сім`єю також підтверджується сімейними фото зробленими в різний період, які були оглянуті в судовому засіданні.

Таким чином, суд доходить висновку, що факт постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1994 року є доведеним, заява в цій частині є обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню.

Що стосується встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні її чоловіка ОСОБА_2 суд зазначає наступне.

Повне утримання означає відсутність у члена сім`ї інших джерел доходів, крім допомоги померлого. Якщо крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то судам слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування.

Вищезазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена ним у постанові від 13 січня 2021 року у справі № 592/17552/18 (провадження № 61-8512св20).

Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, померлий взяв на себе обов`язок щодо утримання цього члена сім`ї. Основне значення допомоги слід з`ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів.

У спірних правовідносинах для встановлення факту перебування особи на утриманні померлого судам необхідно дослідити зазначені обставини в сукупності та враховувати, що одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів чи окреме проживання від померлого не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 210/343/19, від 22 травня 2019 року у справі №520/6518/17, від 27 червня 2018 року у справі № 210/2422/16-ц.

Однак жодних доказів отримання ОСОБА_1 від ОСОБА_2 постійної та систематичної матеріальної допомоги, яка була основним джерелом засобів до її існування, матеріали справи не місять, а тому в цій частині заява не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 3, 12, 81, 244, 265, 315-316, 318-319 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Влащицької С.М. про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за участі заінтересованої особи - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, задовольнити частково.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_2 , однією сім`єю без реєстрації шлюбу, з вересня 1994 року до дня його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині заяви відмовити.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Заінтересована особа Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адреса: 49008, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко,106, .

Дата проголошення рішення 09.02.2026.

Суддя Сергій ЛЕМЕЦЬ