П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року

м. Рівне

Справа № 562/1385/25

Провадження № 22-ц/4815/407/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача - Шимківа С.С.,

суддів:Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр",

відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року (ухвалене у складі судді Ковалика Ю.А.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року ТзОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що 06 жовтня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір №101492075, за умовами якого відповідач отримала 8000,00 грн.

Договір укладено в електронній формі.

Позикодавець свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі та надав грошові кошти позичальнику.

29.12.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір №29-12/2021-45, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №101492075.

10.03.2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі і за договором №101492075.

Таким чином, до позивача перейшло право вимоги до відповідача за договором №101492075.

Відповідач свої зобов`язання за договорами не виконав, заборгованість не погасив, проценти за користування кредитними коштами не сплатив, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за договором №101492075 від 06.10.2021 року, що підлягає стягненню з відповідача станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 58200,00 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 8000,00 грн.; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 50200,00 грн.

Просило стягнути заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 58200,00 грн., а також витрати, понесені при сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 16000,00 грн.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість по кредитному договору № 101492075 від 06.10.2021 на загальну суму 58 200 (п`ятдесят вісім тисяч двісті) грн. 00 коп., в тому числі заборгованість по тілу кредиту 8 000 (вісім тисяч) грн. 00 коп., заборгованість за нарахованими процентами 50 200 (п`ятдесят тисяч двісті) грн. 00 коп., крім того витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп., крім того витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять два) грн. 40 коп., а всього на загальну суму 65 622 (шістдесят п`ять тисяч шістсот двадцять два) грн. 40 коп.

Рішення суду обґрунтовано тим, що відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення Договору позики шляхом введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного Договору та не виконала свої зобов`язання за цим договором, а тому позов підлягає до задоволення.

Також суд дійшов висновку, що, враховуючи характер виконаної роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, значення справи для сторони, з відповідача на користь позивача слід стягнути 5 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника адвоката Зачепіло З.Я. оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що вважає оскаржуване рішення таким, що ухвалене із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Позивачем не надано доказів проведення ідентифікації особи позичальника, доказів відправлення одноразового ідентифікатора відповідачу та доказів того, що саме ОСОБА_1 використала ідентифікатор для укладення кредитного договору.

Також неможливо перевірити факт підписання оспорюваного кредитного договору кредитодавцем, оскільки позивачем не надані докази накладення кваліфікованого електронного підпису кредитора.

Стверджуючи факт надання відповідачу кредитних коштів, ТзОВ "Коллект Центр" не надано доказів на підтвердження цих обставин.

До того ж, відповідач не погоджується із твердженням суду першої інстанції щодо відхилення заперечення стосовно нарахування процентів поза межами строку кредитування, оскільки п. 2.3 договору передбачена пролонгація строку кредитування.

Також вважає, що сума коштів у розмірі 5000,00 грн. за надання правничої допомоги є завищеною, неспівмірною із складністю справи та підлягає зменшенню.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким повністю відмовити у задоволенні позовних вимог.

23 грудня 2025 року ТзОВ "Коллект Центр" подано відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначає, що всі істотні умови кредитних договорів були передбачені, а відповідач з їх змістом ознайомилася та підписала.

Відповідач намагається уникнути обов`язку з повернення грошових коштів, наданих у кредит.

У розрахунку заборгованості чітко вказано з чого складається заявлена сума заборгованості, відповідно до яких умов договору та за який період вона була нарахована.

Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Просить залишити без задоволення апеляційну скаргу, а рішення суду без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 06 жовтня 2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 101492075.

Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 8000.00 грн.

Кредит надається строком на 15 днів з 06.10.2021 року (строк кредитування) (п. 1.3 договору).

Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 21.10.2021 року (п. 1.4 договору).

Комісія за надання кредиту: 1600,00 грн. (п. 1.5.1 договору).

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 1800 грн., які нараховуються за ставкою 1,5 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок (п. 2.1. Договору).

Крім того, в анкеті заяві на кредит № 101492075 містяться ПІБ, РНОКПП, паспортні дані, телефон, ОСОБА_1 .

У Додатку №1 сторонами погоджено «Графік платежів» та орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка складає 11400,00 грн.

Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладення Договору позики шляхом введення коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного Договору.

Також в матеріалах справи міститься Паспорт споживчого кредиту, в якому містяться дані позичальника, основні умови кредитування, інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та інші умови.

Із довідки про ідентифікацію та довідки «LIQPAY» від 06.10.2021 вбачається, що ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за Договором № 101492075 виконало та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8000 грн. шляхом перерахування на банківську картку позичальника № НОМЕР_1 .

Належність банківської картки № НОМЕР_2 ОСОБА_1 та зарахування на вказану картку 06.10.2021 грошових коштів у розмірі 8 000 грн. підтверджується інформацією, наданої АТ КБ «Приватбанк».

29.12.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу №29/12-2021-45, відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до боржників, у тому числі за Договором № 101492075 щодо відповідача ОСОБА_1 . Підписаний сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому - передачі Реєстру боржників від 29.12.2021, підтверджує факт переходу від ТОВ «Мілоан» до ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги заборгованості та є невід`ємною частиною Договору факторингу.

Відповідно до Витягу реєстру боржників від 29.12.2021 до Договору факторингу, ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за Договором № 101492075 в сумі 35400,00 грн., з яких: 8000 грн. - тіло кредиту, 27400 грн. - заборгованість за відсотками.

Крім того, 10.03.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право вимоги до боржників Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» відповідно до Договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01.

Відповідно до Витягу реєстру боржників від 10.03.2023 до Договору факторингу, ТОВ «Коллект-Центр» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в сумі 58200 грн., з яких: 8000 грн. - сума боргу за тілом кредиту, 50200 грн. - заборгованість за відсотками.

Згідно розрахунку позивача станом на 09.04.2025 у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 58200 грн., з яких: 8000 грн. - сума боргу за тілом кредиту, 50 200 грн. - заборгованість за відсотками.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

При цьому судом встановлено, що позичальник належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитом.

Як зазначалося, умовами кредитного договору передбачено, що кредитодавець надає позичальнику кредит у розмірі 8000,00 грн. строком на 15 днів від дати отримання кредиту позичальником, а саме до 21.10.2021 року.

Разом з тим у п. 2.3. кредитного договору його сторони погодили пролонгацію кредиту.

Однак, доказів на підтвердження виконання відповідачем обумовлених п. 2.3. кредитного договору умов матеріали справи не містять, а, отже, погоджений сторонами строк кредитування залишається незмінним - до 21.10.2021 року.

Таким чином, колегія суддів погоджується із апелянтом щодо того, що заборгованість за відсотками була нарахована в більшому розмірі.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13 та від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Із наведеного вбачається, що протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05 квітня 2023 року в справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Тому, при стягненні заявленої позивачем заборгованості, необхідно було керуватися чітко обумовленими між контрагентами кредитного договору умовами щодо його строку тривалістю в 15 днів та вартості в сумі 9800,00 гривень, з яких тіло кредиту 8000,00 гривень, відсотки в сумі 1800,00 гривень.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 48400,00 грн.

Доводи апеляційної скарги про відсутність доказів проведення ідентифікації особи позичальника, доказів відправлення одноразового ідентифікатора відповідачу та доказів того, що саме ОСОБА_1 використала ідентифікатор для укладення кредитного договору, підписання оспорюваного кредитного договору кредитодавцем та доказів надання відповідачу кредитних коштів спростовуються матеріалами справи.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (стаття 141 Цивільного процесуального кодексу України).

Ураховуючи, що апеляційний суд частково задовольнив позовні вимоги ТзОВ «Коллект Центр», то відповідач повинен відшкодувати позивачу судовий збір у розмірі 407,93 грн., сплачений за розгляд справи судом першої інстанції.

Щодо стягнення витрат на правничу допомогу варто зазначити наступне.

Надання професійної правничої допомоги здійснюють лише адвокати.

Витрати на юридичні послуги, надані іншою, ніж адвокат, особою, не належать до витрат на професійну правничу допомогу та не можуть бути відшкодовані у порядку ч.4 ст.137 ЦПК.

У цій справі юридичну консультацію позивачеві надавав ФОП, який не є адвокатом. Тож у задоволенні клопотання про компенсацію витрат на правову допомогу слід відмовити.

У свою чергу, ураховуючи часткове задоволення вимог апеляційної скарги, із позивача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3021,70 грн., сплачений нею за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

На підставі вищевикладеного,керуючись ст.ст. 207,512,514,526,6381054ЦК України, керуючись ст.ст. 367,376,381-384,389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана її представником адвокатом Зачепіло Зоряною Ярославівною задовольнити частково.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року змінити.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за тілом кредиту у розмірі 8000,00 (вісім тисяч) грн., заборгованість за відсотками у розмірі 1800,00 (одна тисяча вісімсот) грн.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованості за відсотками у розмірі 48400,00 грн. - скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №101492075 від 06.10.2021 року за відсотками у розмірі 48400,00 грн. відмовити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 04 листопада 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн. - скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" 407,93 судового збору, сплаченого за розгляд справи судом першої інстанції.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" на користь ОСОБА_1 3021,70 грн. судового збору, сплаченого нею за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.