Справа № 740/1056/26
Провадження № 2-н/740/88/26
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2026 року м. Ніжин

Суддя Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області Шевченко І. М., перевіривши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості,

установила:

03.03.2026 до суду надійшла вищевказана заява ТОВ «Газорозподільні мережі України» () в особі Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (), підписана представником за довіреністю - Анною Величко, в якій представник просить видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» () заборгованості за послугу з розподілу природного газу за період з 01.12.2023 по 31.05.2024 у розмірі 1253,89 грн.

Перевіривши заяву, слід зазначити таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються, зокрема, документ, що підтверджує повноваження представника, якщо заява підписана представником заявника.

Згідно із ч. 1 ст. 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 ЦПК України юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

За змістом ч. 1 ст. 62 ЦПК України, повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: довіреністю фізичної або юридичної особи; свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна.

У ч. 3 ст. 62 ЦПК України передбачено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом (кваліфікованим електронним підписом) посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 ЦПК України при розгляді вимог у наказному провадженні учасниками справи є заявник та боржник.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 ЦПК України цивільну процесуальну дієздатність, тобто здатність особисто здійснювати цивільні процесуальні права та виконувати свої обов`язки в суді, мають фізичні особи, які досягли повноліття, а також юридичні особи.

Згідно із ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку.

Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до ч. 1 ст. 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій.

Філії та представництва не є юридичними особами.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності (ч. 3, 4 ст. 95 ЦК України).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 14.06.2021 у справі №760/32455/19 дійшла висновку, що від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.

Філії та представництва, а також відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, у яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже неможливістю вирішення цивільного спору.

Подібні висновки щодо застосування норм права наведено у постановах Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19, від 06 березня 2024 року у справі № 295/6062/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 461/5375/23, від 11 грудня 2024 року у справі № 461/5877/22.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань міститься інформація про те, що ТОВ «Газорозподільні мережі України» () зареєстроване як юридична особа. У відомостях про відокремлені підрозділи юридичної особи вказана, зокрема, Чернігівська філія «Газорозподільні мережі України» ().

Отже, Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» є лише відокремленим підрозділом ТОВ «Газорозподільні мережі України» і не є юридичною особою та не наділена цивільно-процесуальною дієздатністю.

У заяві про видачу судового наказу представник Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» просить стягнути з боржника заборгованість не на користь юридичної особи ТОВ «Газорозподільні мережі України», а на користь Чернігівської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» ().

Тобто Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України», будучи відокремленим підрозділом, який не має цивільної процесуальної дієздатності, фактично виступає у вказаних правовідносинах стягувачем, що не узгоджується з приписами ст. 48 ЦПК України.

Фактично заява про видачу судового наказу подана Чернігівською філією ТОВ «Газорозподільні мережі України», а не ТОВ «Газорозподільні мережі України», у той час, як Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» не має статусу юридичної особи, є лише відокремленим підрозділом ТОВ «Газорозподільні мережі України».

Оскільки заявником та боржником у наказному провадженні можуть бути лише фізичні чи юридичні особи або фізична особа-підприємець, а заявлені вимоги пред`явлені на свою користь філією, яка не є юридичною особою, то зазначений у заяві про видачу судового наказу стягувач Чернігівська філія ТОВ «Газорозподільні мережі України» не може бути учасником в справах наказного провадження.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду Верховного Суду в постанові від 14.06.2021 у справі №760/32455/19 дійшла висновку, що від імені юридичних осіб має право виступати керівник відокремленого підрозділу, а не сам підрозділ, адже поміж керівником і юридичною особою існують відносини представництва і його повноваження підтверджуються довіреністю юридичної особи. Процесуальні повноваження керівника відокремленого підрозділу мають бути вказані у довіреності юридичної особи. З урахуванням цивільно-правового положення філій та представництв недопустимою є участь відокремлених підрозділів у певних процесуальних відносинах, оскільки це суперечить цивільно-правовій природі відокремленого підрозділу, як складової частини юридичної особи, що його створила.

Філії та представництва, а також відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами, не наділені цивільною процесуальною дієздатністю та не можуть виступати стороною у цивільному процесі. Тому справи, у яких відповідачем виступає філія чи представництво, не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі, до якої пред`явлено позов, а отже, неможливістю вирішення цивільного спору.

Подібні висновки щодо застосування норм права наведено у постановах Верховного Суду від 14 червня 2021 року у справі № 760/32455/19, від 06 березня 2024 року у справі № 295/6062/22, від 23 жовтня 2024 року у справі № 461/5375/23, від 11 грудня 2024 року у справі № 461/5877/22.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ураховуючи викладене, з огляду на зазначені положення закону, правові висновки Верховного Суду, у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачом позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Керуючись ст. 13, 19, 58, 62, 165, 166, 259 - 261 ЦПК України, суддя

ухвалила:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» в особі Чернігівської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за послугу з розподілу природного газу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили відповідно до ст. 261 ЦПК України.

Суддя І. М. Шевченко