Справа № 331/1275/25
Провадження № 2/331/292/2026
УХВАЛА

іменем України

03.03.2026

Олександрівський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючої судді Фісун Н.В., за участю секретаря Коростельової К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частку квартири, скасування державної реєстрації права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходяться матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частку квартири, скасування державної реєстрації права власності.

03.03.2025 року позовна заяву згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями надійшла в провадження судді Жукової О.Є./а.с.25/.

Ухвалою суду від 12.03.2025 року відкрито провадження по справі, встановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено справу до розгляду на 08.04.2025 рік./а.с.32/.

В судове засідання на 08.04.2025 року позивач та його представник позивача адвокат Бізденежний С.Р. не з`явився, прохали суд розглядати клопотання про витребування доказів у їх відсутність, справу призначено на 16.05.2025 рік.

16.05.2025 року представник позивача адвокат Бізденежний С.Р. не з`явився, долучив заяву про перенесення засідання на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі, справу призначено на 12.06.2025 рік /а.с.126/.

12.06.2025 року представник позивача адвокат Бізденежний С.Р. повторно не з`явився, долучив заяву про перенесення судового засідання на іншу дату у зв`язку із перебуванням його у відрядженні м.Києв, справу призначено на 07.08.2025 рік /а.с.133/.

07.08.2025 року представник позивача адвокат Бізденежний С.Р. повторно не з`явився, долучив заяву про перенесення засідання на іншу дату у зв`язку із перебуванням його у робочій поїздці м.Дніпро, справу призначено на 04.09.2025 рік/а.с.144/.

04.09.2025 року представник позивача адвокат Бізденежний С.Р. повторно не з`явився у судове засідання, долучив заяву про перенесення засідання на іншу дату у зв`язку із хворобою, підготовче судове засідання призначено на 17.10.2025 рік/а.с.154/.

08.10.2025 року у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_4 у відставку, справу, відповідно до повторного протоколу автоматизованого розподілу судової справи, передано судді Фісун Н.В.

09.10.2025 року Ухвалою суду прийнято до свого провадження суддею Фісун Н.В. та призначено справу на 12.11.2025 рік.

12.11.2025 року представник позивача адвокат Бізденежний С.Р. не з`явився, долучив заяву про перенесення засідання на іншу дату у зв`язку із зайнятістю в іншому процесі, підготовче судове засідання призначено на 11.12.2025 рік/а.с.210/.

11.12.2025 року позивач та його представник позивача адвокат Бізденежний С.Р. не з`явилися з невідомих суду причин, належним чином повідомлялися про слухання справи. Надійшла заява від позивача, в якій повідомив що договір між ним та адвокатом Бізденежним С.Р. розірвано та прохав направити на його адресу судову повістку./а.с.225/.

Ухвалою суду від 11.12.2025 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 29.01.2026 року о 10.00 годині.

В судове засідання 29.01.2026 року позивач не з`явився до судового засідання , належним чином повідомлявся про слухання справи шляхом направлення судової повістки з повідомленням. Конверт з судовою повісткою, що направлялися за адресою останнього відомого місця проживання позивача, повернулася до суду не врученим з відміткою Укрпошти про причини повернення «Адресат відсутній за вказаною адресою»./а.с.232/.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Справу відкладено та призначено до розгляду на 03.03.2026 року.

В судове засідання 03.03.2026 року позивач повторно не з`явився до судового засідання , належним чином повідомлявся про слухання справи шляхом направлення судової повістки з повідомленням, про причини неявки суд не повідомив. 05.2.2026 року позивач ОСОБА_1 отримав особисто судову повістку, що підтверджується рекомендованим повідомленням /а.с.243/.

Вже після оголошення ухвали суду(вступної та резолютивної частини) про залишення позовної заяви без розгляду до судді через канцелярію сулу надійшла заява від адвоката Бізденежного С.Р. про відкладення судового засідання у зв`язку із хворобою.

Суд звертає увагу, про те, що позивач 11.12.2025 року повідомив суд заявою, що договір між ним та адвокатом Бізденежним С.Р.розірвано.

Судом встановлено, що позивачу було відомо про чотири останні судові засідання, (справа перебувала у провадженні судді Фісун Н.В.) однак до суду він не з`явився, заяви про розгляд справи у його відсутності не подавав.

Сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника (частина перша статті 58 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Суд вважає, що були створені всі умови для реалізації права особи на доступ до правосуддя, та приймаючи до уваги, що позивач/представник позивача будучи повідомленим про дату та час розгляду справи в суді, не з`явився, суд оцінює таку поведінку позивача як небажання особисто прийняти участь в розгляді справи в суді.

В своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Більш того, в умовах воєнного стану, з огляду на неприпустимість зупинення роботи судів та здійснення правосуддя та на розумність строків розгляду справ, суд не має чекати, що особа яка звернулась до суду з позовом виявить бажання з`явитись до суду за умови не повідомлення суду причин своєї неявки.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Суд встановив, що матеріали справи містять докази належного сповіщення сторони позивача про розгляд справи у судових засіданнях, що були призначені у справі, яка надійшла до суду 03.03.2025 року.

Згідно зі статтею 43, 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.

При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідна правова позиція викладена у постанові від 31 серпня 2021 року у справі № 570/5535/17, в якій погоджуючись із судовими рішеннями про залишення позову без розгляду, Верховний Суд зазначив, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Наслідки у вигляді залишення позову без розгляду настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи. Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Заяв, які суд міг би розцінювати як заяви про розгляд справи за відсутності позивача чи заяв про відкладення розгляду справи з огляду на поважність причин не можливості прибуття в судове засідання, позивачем не подавалось.

Отже, причин для відкладення розгляду справи, які можуть бути визнані поважними та підстав для неприбуття сторони позивача в судові засідання не було.

З огляду на складність змісту правовідносин між сторонами, справа не може бути розглянута без участі позивача. Справа вже тривалий час (один рік) знаходиться в провадженні суду, при цьому позивач не вчиняє будь-яких дій для прискорення розгляду справи. Позивач та його представник на протязі року не з`явилися у жодне судове засідання.

Відповідно до п.11 ч.3 ст. 2 ЦПК України, основною засадою (принципом) цивільного судочинства є неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Суд розцінює безпідставні неявки сторони позивача, що сповіщений належним чином про час, дату і місце судового засідання як зловживання позивачем/представником позивача своїми процесуальними правами, що є недопустимим.

Крім того, відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставити лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до ст. 44 ЦПК України у часники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Залежно від конкретних обставин, суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема вчинення дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Позов ОСОБА_1 перебуває в провадженні Олександрівського районного суду м.Запоріжжя з березня 2025 року.

Відповідно до ч.3ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання.

У рішенні Європейського Суду від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Згідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року, суди застосовують рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Внаслідок чого, суд вважає, що позивач та його представник допустив безпідставні неявки в судові засідання, зважаючи також на те, що позивач є безпосередньою особою, яка має бути заінтересована в належному розгляді справи, так як позивач звертаючись до суду мав намір захистити свої права.

Таким чином, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається першорядно на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 8 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Суд зобов`язаний припиняти недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Суд звертає увагу, що поважність причин неявки в судове засідання пов`язується лише з першою неявкою, а при повторній неявці позов залишається без розгляду не залежно від причин такої неявки. Оскільки неявка позивача у судове засідання, призначене на 03.03.2026 року, є повторною, а заяви про розгляд справи за відсутності позивача до суду не надходило.

Відповідно до матеріалів справи, також прослідковується, що позивач та його представник протягом 9 місяців у судові підготовчі засідання жодного разу не з`явилися, лише долучали заяви про їх перенесення, заяв про продовження терміну підготовчого судового засідання не заявляли.

За таких обставин, навіть маючи докази поважності причин неявки представника позивача на судове зсідання 03.03.2026 року, а позивач взагалі не з`являвся у судові засідання без поважних причин протягом року, суд вважає можливим застосувати наслідки, які передбачені ст. 257 ЦПК України та залишити без розгляду позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частку квартири, скасування державної реєстрації права власності.

Керуючись ст. п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право власності на частку квартири, скасування державної реєстрації права власності - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 04.03.2026 року.

Суддя Н.В.Фісун