УХВАЛА

02 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 711/2938/24

провадження № 61-493ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коротуна В. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до суддів Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до суддів Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня

2024 року у відкритті провадження в справі за позовною заявою ОСОБА_1 до суддів Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2, ОСОБА_3,

ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Черкаського апеляційного суду з апеляційною скаргою на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16 квітня 2024 року.

Розпорядженням голови Черкаського апеляційного суду від 15 травня

2024 року вказану цивільну справу направлено до Верховного Суду для визначення підсудності.

Ухвалою Верховного Суду від 27 травня 2024 року визначено підсудність цивільної справи № 711/2938/24 за позовом ОСОБА_1 до суддів Черкаського апеляційного суду ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси

від 16 квітня 2024 року Полтавському апеляційному суду.

Цивільну справу № 711/2938/24 направлено до Полтавського апеляційного суду.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Придніпровського районного суду м. Черкаси

від 16 квітня 2024 року визнано неподаною та повернено заявнику.

08 квітня 2025 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 02 липня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року повернено заявнику.

25 липня 2025 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Верховного Суду

із касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 13 жовтня 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року повторно визнано неподаною та повернено заявнику.

04 листопада 2025 року ОСОБА_1 втретє звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року залишено без руху. Заявнику запропоновано звернутися з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення та надати на підтвердження пропуску відповідні докази, надати докази сплати судового збору або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

15 грудня 2025 року на виконання вимог ухвали ОСОБА_1 надіслав матеріали на усунення недоліків.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року касаційну скаргу

ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року визнано неподаною та повернено заявнику.

06 січня 2026 року ОСОБА_1 вчетверте звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року.

Проте, повторно подана касаційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року не може бути прийнята судом касаційної інстанції до розгляду та вирішення питання про відкриття касаційного провадження та підлягає поверненню з наступних підстав.

За змістом статей 185, 393 ЦПК України повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення скарги.

Натомість, обставини, які стали підставою для повернення касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року існувати не перестали, оскільки ОСОБА_1 не врахувавши викладені у вказаній ухвалі роз`яснення, повторно подав касаційну скаргу без надання належних доказів на підтвердження поважних підстав пропуску строку на касаційне оскарження судового рішення та не надав докази сплати судового збору або документи, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Об`єктивних перешкод для виконання роз`яснень викладених в ухвалі Верховного Суду від 22 грудня 2025 року ОСОБА_1 не навів та Верховний Суд їх не встановив.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини другої цієї ж статті суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом і неприпустимість зловживання процесуальними правами є основними засадами (принципами) цивільного судочинства (пункти 2 та 11 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Учасники справи зобов`язані виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу (пункт 1 частини другої статті 43 ЦПК України).

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

За змістом частини другої цієї статті перелік дій, що суперечать завданню цивільного судочинства та які залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами, не є вичерпним.

Оскільки заявником при зверненні вчетверте до Верховного Суду із касаційною скаргою на те саме судове рішення не було усунуто обставини, які стали підставою для повернення попередньо поданої касаційної скарги ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року (провадження № 61-13924ск25), вчетверте подана та оформлена в аналогічний спосіб касаційна скарга у цій справі також підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до частини третьої статті 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Керуючись статтями 43, 44, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 13 лютого 2025 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В. М. Коротун