У х в а л а

25 лютого 2026 року

м. Київ

Справа № 175/4167/18

Провадження № 61-13381ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_2 (далі - колишня дружина) до скаржника за участю ОСОБА_3 як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, його поділ, припинення права спільної сумісної власності та

за зустрічним позовом скаржника до колишньої дружини про визнання права власності на майно, його поділ, припинення права спільної сумісної власності і

в с т а н о в и в :

1. У жовтні 2018 року колишня дружина звернулася до суду з позовом до скаржника, у якому просила:

- визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку, загальною площею 0,0450 га з кадастровим номером :02:015:0315 (далі - земельна ділянка площею 0,0450 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ;

- визнати за колишньою дружиною право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0450 га та залишити у власності скаржника іншу 1/2 частину цієї ділянки;

- припинити спільну сумісну власність подружжя на земельну ділянку площею 0,0450 га;

- визнати за колишньою дружиною право власності на 1/2 частину магазину, торгівельного павільйону з навісом, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (далі - магазин), та визнати за скаржником право власності на іншу 1/2 частину магазину;

- припинити спільну сумісну власність подружжя на магазин;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку загальною площею 0,0572 га з кадастровим номером :02:015:0169 (далі - земельна ділянка площею 0,0572 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати за колишньою дружиною право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0572 га та залишити у власності скаржника іншу 1/2 частину цієї ділянки;

- припинити спільну сумісну власність подружжя на земельну ділянку площею 0,0572 га;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку, загальною площею 0,0481 га з кадастровим номером :02:015:0171 (далі - земельна ділянка площею 0,0481 га), розташовану за адресою: АДРЕСА_2 ;

- визнати за колишньою дружиною право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0481 га та залишити у власності скаржника іншу 1/2 частину цієї ділянки;

- припинити спільну сумісну власність подружжя на земельну ділянку площею 0,0481 га;

- визнати спільною сумісною власністю подружжя будівельні матеріали, які складають конструктивний елемент домоволодіння з господарськими спорудами (далі - будівельні матеріали) за адресою: АДРЕСА_2 : житлового будинку літ. А1 (далі - житловий будинок) загальною площею 182,2 кв. м, житловою площею 84,7 кв. м, допоміжною площею 97,5 кв. м; погребу літ. ПГ; споруд № 1-4 (далі - домоволодіння);

- визнати за колишньою дружиною право власності на 1/2 частину будівельних матеріалів і визнати за скаржником право власності на іншу їх 1/2 частину;

- припинити спільну сумісну власність подружжя на будівельні матеріали;

- визнати за колишньою дружиною права й обов`язки забудовника 1/2 частини закінченого, але не зданого в експлуатацію домоволодіння, в тому числі право здавання та введення в експлуатацію, подання декларації про готовність об`єкта, про початок будівництва, право на державну реєстрацію права власності на домоволодіння тощо, а також визнати за скаржником права та обов`язки забудовника на іншу 1/2 частини закінченого, але не зданого в експлуатацію домоволодіння.

2. У березні 2019 року скаржник звернувся до суду із зустрічним позовом, у якому просив:

- визнати особистою приватною власністю скаржника магазин і земельну ділянку площею 0,0450 га;

- визнати за скаржником право власності в цілому на земельну ділянку загальною площею 1 053 кв. м, яка складається із земельної ділянки площею 0,0481 га та земельної ділянки площею 0,0572 га;

- стягнути зі скаржника на користь колишньої дружини 50 623,50 грн компенсації вартості 1/2 частини зазначених земельних ділянок з припиненням за останньою права власності на 1/2 частину цих ділянок;

- визнати за скаржником право власності в цілому на будівельні матеріали, з яких складається незавершене будівництвом домоволодіння;

- стягнути зі скаржника на користь колишньої дружини 26 500,00 доларів США компенсації вартості 1/2 частини будівельних матеріалів, визначеної на підставі висновку експерта з урахуванням боргових зобов`язань, що підтверджує шлюбний договір;

- припинити право власності колишньої дружини на 1/2 частину будівельних матеріалів.

3. 8 січня 2025 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області ухвалив рішення, згідно з яким

- частково задовольнив первісний і зустрічний позови:

(1) визнав за колишньою дружиною право власності на 1/2 частини земельних ділянок площею 0,0572 га і 0,0481 га;

(2) визнав особистою приватною власністю скаржника магазин і земельну ділянку площею 0,0450 га;

(3) стягнув зі скаржника на користь колишньої дружини вартість її частки у праві власності на магазин з урахуванням боргу «у розмірі, еквівалентному 16 557 доларів США., у розмірі 50 895,15 гривень»;

- відмовив у задоволенні іншої частини вимог за первісним і зустрічним позовами.

4. 24 вересня 2025 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою скасував рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог за первісним позовом і в частині вирішення вимог за зустрічним позовом про визнання права власності на магазин та земельну ділянку площею 0,0450 га і стягнення компенсації; ухвалив у цій частині нове:

- частково задовольнив первісний і зустрічний позови в означених вимогах:

(1) визнав спільною сумісною власністю подружжя магазин;

(2) визнав за кожним із колишнього подружжя право власності на 1/2 частини магазину;

(3) визнав спільною сумісною власністю подружжя земельну ділянку площею 0,0450 га під магазином;

(4) визнав за кожним із колишнього подружжя право власності на 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0450 га під магазином;

(5) визнав спільною сумісною власністю подружжя житловий будинок, розташований на земельних ділянках площею 0,0481 га і 0,0572 га, по 1/2 частині яких належить кожному з колишнього подружжя;

(6) визнав за кожним із подружжя право на 1/2 частину житлового будинку;

- відмовив у задоволенні інших вимог первісного та зустрічного позовів.

5. 23 жовтня 2025 року скаржник поштою подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

6. Одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) (частина перша статті 394 ЦПК України).

7. Верховний Суд вважає, що є підстави для відкриття касаційного провадження. Касаційна скарга подана у визначений статтею 390 ЦПК України строк (повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 6 жовтня 2025 року) із дотриманням вимог статті 392 ЦПК України. У касаційній скарзі є доводи, які потребують перевірки, щодо передбачених у пунктах 1 і 4 частини другої статті 389 ЦПК України підстав касаційного оскарження:

- апеляційний суд застосував норми права без урахування висновків, викладених у постановах

Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 638/18231/15-ц, від 12 квітня 2023 року у справі № 511/2303/19, від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16 та від 14 вересня 2021 року у справі № 359/5719/17,

Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 лютого 2024 року у справі № 638/15236/19, від 3 листопада 2023 року у справі № 308/7268/17 та від 1 вересня 2022 року у справі № 295/9244/17, від 6 березня 2019 року у справі № 361/4685/17, від 15 квітня 2020 року у справі № 307/3957/14-ц, від 3 червня 2020 року у справі № 722/1882/16-ц, від 15 листопада 2021 року у справі № 279/790/18, від 16 лютого 2022 року у справі № 495/6053/19,

Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 березня 2021 року у справі № 562/542/19, від 17 листопада 2021 року у справі № 182/4522/19, від 9 березня 2023 року у справі № 127/28862/21,

Верховного Суду України від 18 січня 2017 року у справі № 6-2565цс16, від 4 грудня 2013 року у справі № 6-130цс13, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-286цс15, від 18 листопада 2015 року у справі № 6-388цс15, від 27 травня 2015 року у справі № 6-159цс15, від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2710цс15;

- апеляційний суд не дослідив належно зібрані докази (пункт 1 частини третьої статті 411 ЦПК України).

8. Скаржник у касаційній скарзі просив зупинити дію постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року. Мотивував так: є ризик відчуження спірного майна; невідомий скаржнику чоловік відвідав магазин і повідомив орендарів скаржника про необхідність звільнення половини площі магазину або викупу у колишньої дружини, яка має намір відчужити присуджену їй частину магазину; у разі скасування оскарженої постанови буде складно витребувати спірне майно у добросовісних набувачів.

8.1. За наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (абзац другий частини восьмої статті 394 ЦПК України).

8.2. Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала (частини перша та друга статті 436 ЦПК України).

8.3. Метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

8.4. За змістом наведених приписів у клопотанні про зупинення виконання або дії оскарженого судового рішення має бути належне обґрунтування необхідності такого зупинення. В оскарженій постанові апеляційний суд не визнав за колишньою дружиною право власності на індивідуально визначені об`єкти. Скаржник не підтвердив те, що вона у разі реєстрації за собою на підставі постанови апеляційного суду права власності на частки у праві спільної часткової власності на майно, які визнав за нею суд, має намір розпорядитися цими частками шляхом їх відчуження без урахування прав скаржника у праві спільної часткової власності на ті самі об`єкти нерухомості. Твердження скаржника про відвідини магазину невідомою особою, яка пропонувала орендарям звільнити половину площ або викупити їх, на вказаний висновок не впливають. Доказів вчинення колишньою дружиною дій, спрямованих на таке відчуження, немає. Тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд

п о с т а н о в и в :

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю ОСОБА_3 як третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, його поділ, припинення права спільної сумісної власності та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, його поділ і припинення права спільної сумісної власності.

2. Витребувати із Дніпровського районного суду Дніпропетровської області цивільну справу № 175/4167/18.

3. Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні клопотання про зупинення дії постанови Дніпровського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року.

4. Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги з доданими до неї матеріалами; роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, впродовж десяти днів із дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

СуддіД. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко