ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року

м. Київ

справа № 373/2174/24

провадження № 61-15607св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересовані особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Центр надання соціальних послуг та соціальної інтеграції, виконавчий комітет Переяславської міської ради, орган опіки та піклування Студениківської сільської ради, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кравченко Ірина Олегівна, на рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року у складі судді Свояка Д. В., присяжних: Чирки Д. В., Ярмоленко С. В., та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року у складі колегії суддів:

Фінагеєва В. О., Кашперської Т. Ц., Яворського М. А., і виходив з такого.

Зміст заявлених позовних вимог

1. У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просив суд визнати недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та призначити його її опікуном.

2. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначав, що

ОСОБА_2 є його двоюрідної бабою та особою з інвалідністю ІІ групи довічно, не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв`язку з чим потребує постійного стороннього догляду. З усіх родичів ОСОБА_2 лише він має можливості бути її опікуном.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

3. Рішенням Переяславського міськрайонного суду Київської області

від 18 липня 2025 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.

4. Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , недієздатною.

5. У задоволенні заяви в іншій частині відмовлено.

6. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому наявні підстави для визнання її недієздатною.

7. Відмовляючи у призначенні ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що заявник належним чином зможе виконувати обов`язки опікуна, що передбачені статтями 63, 67 Цивільного кодексу України. Зауважено, що заявник постійно проживає у населеному пункті за 350 км від місця проживання ОСОБА_2 . Дії заявника щодо влаштування ОСОБА_2 у заклад з цілодобовим доглядом у

м. Переяславі і те, що він у заяві до суду та протягом розгляду справи не виявив бажання вжити заходів, як б свідчили про його намір у повній мірі виконувати обов`язки опікуна, свідчать про те, що призначення заявника опікуном ОСОБА_2 не відповідатиме її інтересам.

8. Зауважено, що до встановлення опіки і призначення опікуна над недієздатною ОСОБА_2 орган опіки та піклування за місцем її проживання, відповідно до статті 65 ЦК України, зобов`язаний дбати про неї, про створення їй необхідних побутових умов, забезпечення її доглядом та лікуванням, зобов`язаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічної.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

9. Постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником Кравченко І. О., залишено без задоволення. Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року у частині відмови у призначенні ОСОБА_1 опікуном залишено без змін.

10. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 . Дійшов висновку, що з огляду на те, що заявник є особою призовного віку, матеріали справи не містять доказів, що він відповідно до вимог закону має відстрочку від призову на військову службу чи бронювання на час мобілізації під час воєнного стану в Україні, а надане до суду подання органу опіки та піклування не містить висновків про необхідність призначення заявника опікуном та наявності між ним та ОСОБА_2 особистих приязних відносин. Водночас, ОСОБА_2 перебуває у Центрі надання соціальних послуг та соціальної інтеграції у м. Переяслав з 2022 року по теперішній час та знаходиться на повному державному утриманні.

Узагальнені доводи касаційної скарги

11. 11 грудня 2025 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кравченко І. О., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області від 18 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в частині відмови у задоволенні заяви про встановлення опіки над ОСОБА_2 з призначенням його опікуном, ухвалити нове судове рішення, яким його вимоги у цій частині задовольнити.

12. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22, від 27 листопада 2024 року у справі № 341/1526/23 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

13. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що обставини, за наявності яких особа не може бути опікуном, визначені статтею 64 ЦК України. Такі обставини щодо нього відсутні. Будь-яких інших підстав, за наявності яких особа не може бути опікуном, законодавством не визначено, як то призовний вік потенційного опікуна, відсутність відстрочки чи бронювання на час мобілізації під час воєнного стану в Україні.

14. Зауважує, що він до звернення до суду, не будучи опікуном, вже сприяв у забезпеченні для ОСОБА_2 лікування, догляду та створення належних побутових умов. З 2022 року, у зв`язку з погіршенням психічного та загального стану здоров`я, ОСОБА_2 вже перебувала на постільному режимі та потребувала стаціонарного лікування. Саме тому у листопаді 2022 році він почав процедуру оформлення її до спеціалізованого будинку-інтернату з цілодобовим наглядом. Вважає, що такі дії такі свідчать про його сприяння у здійсненні прав ОСОБА_2 на отримання цілодобового медичного обслуговування та догляду. Водночас, він є єдиним родичем, який підтримує близькі відносини з ОСОБА_2 (двоюрідна баба) та забезпечує її життєдіяльність. Всі необхідні документи для призначення його опікуном є у матеріалах справи. Рішенням виконавчого комітету Переяславської міської ради було затверджено подання про доцільність його призначення опікуном над ОСОБА_2 .

15. Відстань від його місця проживання та місця проживання його двоюрідної бабусі ОСОБА_2 не є перешкодою для здійснення прав та обов`язків опікуна.

16. Акцентує увагу на тому, що залишення недієздатної ОСОБА_2 без опіки може спричинити втрату належного їй майна, яке залишено без нагляду та утримання. Більш того, ОСОБА_2 недоотримує кошти з оренди належних їй земельних ділянок, які можна було б витрати на її лікування.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

17. Ухвалою Верховного Суду від 16 грудня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.

18. Ухвалою Верховного Суду від 26 грудня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі № 373/2174/24, витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

19. 10 лютого 2026 року матеріали цивільної справи № 373/2174/24 надійшли до Верховного Суду.

Відзив на касаційну скаргу до Верховного Суду не надійшов

Фактичні обставини справи, встановлені судами

20. Відповідно до довідки МСЕК серії КИО-1 №104942 від 25 квітня 2000 року ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності довічно.

21. 29 листопада 2022 року між Центром надання соціальних послуг та соціальної інтеграції та ОСОБА_2 , в інтересах якої виступив ОСОБА_1 , укладено договір про надання соціальної послуги «догляд стаціонарний» (стаціонар геріатричного профілю).

22. З 02 січня 2023 року ОСОБА_2 проживає в Центрі надання соціальних послуг та соціальної інтеграції, перебуває на повному державному утриманні і зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується відповідною довідкою №150

від 30 квітня 2024 року, копіями медичної картки пристарілого (інваліда), який оформляється в будинок-інтернат, та довідки для направлення інваліда в будинок-інтернат.

23. З висновку лікаря-психіатра Центру надання соціальних послуг та соціальної інтеграції ОСОБА_5 № 151 від 30 квітня 2024 року слідує, що за час перебування ОСОБА_2 у відділенні на фоні призначеного лікування позитивної динаміки не відмічається, зважаючи на це направляється на СПЕК для вирішення питання позбавлення дієздатності та призначення опікуна.

24. ОСОБА_2 є двоюрідною бабою заявника, що підтверджується копією свідоцтва про народження заявника серії НОМЕР_1 від 28 грудня 2023 року, виданого Тростянецьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Охтирському районі Сумської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

25. З витягу з ДРАЦСГпДРШ від 28 грудня 2023 року №4 вбачається, що ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батько -

ОСОБА_7 , матір - ОСОБА_8 .

26. З витягу з ДРАЦСГпДРШ від 28 грудня 2023 року № 3 вбачається, що 24 грудня 1964 року укладено шлюб між ОСОБА_7 та

ОСОБА_9 , яка змінила прізвище на ОСОБА_10 .

27. З витягу з ДРАЦСГпДРШ від 28 грудня 2023 року №1 вбачається, що 14 липня 1990 року укладено шлюб між ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , яка змінила прізвище на ОСОБА_12 . Шлюб розірвано 13 вересня 1994 року.

28. З витягу з ДРАЦСГпДРШ від 28 грудня 2023 року №6 вбачається, що 22 вересня 2000 року укладено шлюб між ОСОБА_13 та ОСОБА_6 , яка змінила прізвище на ОСОБА_14 .

29. З архівної довідки від 13 грудня 2023 року № Г-112/04-15 вбачається, що

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_15 , батько - ОСОБА_16 , мати - ОСОБА_17 .

30. З витягу з ДРАЦСГпДРШ від 28 грудня 2023 року №2 вбачається, що ОСОБА_18 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батько -

ОСОБА_19 , мати - ОСОБА_20 .

31. З копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_2 вбачається, що 27 жовтня

1974 року укладено шлюб між ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , яка змінила прізвище на ОСОБА_23 . Зазначене підтверджується також витягом з ДРАЦСГпДРШ

від 28 грудня 2023 року №0.

32. Згідно з копіями свідоцтв про смерть НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ОСОБА_21 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 , а ОСОБА_8 - ІНФОРМАЦІЯ_7 .

33. 14 березня 2024 року укладено договір довічного утримання (догляду) між ОСОБА_24 та ОСОБА_3 .

34. З копії свідоцтва про шлюб НОМЕР_5 вбачається, що 08 вересня

2017 року було укладено шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_25 , яка змінила прізвище на ОСОБА_12 .

35. ОСОБА_26 належить квартира площею 45,6 кв. м. у

м. Кривий Ріг

36. З документів про стан здоров`я ОСОБА_1 вбачається, що він не має протипоказань за станом здоров`я щодо опікунства.

37. ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з основним видом діяльності - комп`ютерне програмування.

38. З двох місць проживання ОСОБА_1 у м. Кривий Ріг надано йому позитивні характеристики. До кримінальної відповідальності не притягується, судимості не має, в розшуку не перебуває.

39. ОСОБА_2 належать земельні ділянки у с. Студеники площею 0,1287 га, 3,1894 га, 2,7840 га, дві з яких здаються в оренду. Також ОСОБА_2 належить будинок по АДРЕСА_2 .

40. У довідці від 08 травня 2024 року № 244 Студениківської сільської ради зазначено про те, що ОСОБА_1 періодично здійснював догляд за

ОСОБА_2 , а у 2022 році влаштував її до Центру надання соціальних послуг та соціальної інтеграції.

41. 17 жовтня 2024 року Центр надання соціальних послуг та соціальної інтеграції повідомив, що ОСОБА_2 знаходиться у стаціонарному відділенні психоневрологічного профілю з 02 січня 2023 року, постійно знаходиться у ліжку.

42. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта № 528-ц/22ц

від 23 січня 2025 року ОСОБА_2 страждає на хронічний, стійкий психічний розлад - шизофренію, параноїдальну, з безперервним перебігом

(F 20.00 за МКХ-10), за своїм психічним станом не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

43. 21 квітня 2025 року виконавчий комітет Переяславської міської ради, як орган опіки та піклування, надав подання про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над ОСОБА_2 .

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

44. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

45. Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

46. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

47. Відповідно до частин першої, другої статті 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

48. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України.

49. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 40 ЦК України).

50. Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв'язку з чим наявні правові підстави для визнання її недієздатною.

51. Рішення суду першої інстанції в частині визнання ОСОБА_2 недієздатною не оскаржувалось в апеляційному порядку та, з огляду на доводи та вимоги касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кравченко І. О., не є предметом касаційного перегляду.

52. Касаційна скарга стосується незгоди заявника з рішеннями судів попередніх інстанцій в частині відмови у призначенні його опікуном над

ОСОБА_2 .

53. Колегія суддів зауважує, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод.

54. Хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації.

55. Згідно зі статтею 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.

56. Відповідно до статті 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними.

57. Суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування (частина перша статі 60 ЦК України).

58. Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою, опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.

59. Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

60. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряється органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.

61. Подібні положення містяться у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

62. З аналізу положень частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України слідує, що обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.

63. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду

від 20 травня 2020 року у справі № 736/1508/17.

64. У постанові Верховного Суду від 08 січня 2024 року у справі № 753/1905/22 підкреслено, що призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має врахувати якнайкращі інтереси особи, над якою встановлюється опіка.

65. У постанові Верховного Суду від 28 травня 2025 року в справі № 641/7190/23 зазначено, що саме орган опіки та піклування на підставі звернення особи чоловічої статі призовного віку із заявою про призначення його опікуном недієздатної особи, враховуючи введений у державі воєнний стан та закріплений статтею 65 Конституції України обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, повинен з`ясувати необхідність такого, уникаючи можливих зловживань у цьому питанні, та належно мотивувати своє подання про можливість призначення особи опікуном та, перш за все, необхідність такого.

66. Відповідно до абзацу 15 пункту 3 частини дванадцятої статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці звільняються з військової служби через сімейні обставини або з інших поважних причин, зокрема під час дії воєнного стану, у зв`язку з необхідністю здійснення опіки над особою, визнаною судом недієздатною, за умови що за такою особою не здійснюється піклування (опіка) іншими особами.

67. З аналізу наведених норм законодавства, колегія суддів зауважує про необхідність дослідження обставини наявності в недієздатної особи іншого опікуна, крім військовозобов`язаного.

68. Встановивши, що ОСОБА_2 постійно мешкає та перебуває на утриманні у Центрі надання соціальних послуг та соціальної інтеграції у м. Переяслав, ОСОБА_1 проживає в іншому населеному пункті, який є значно віддаленим (350 км) від місця проживання ОСОБА_2 , є військовозобов'язаним, а надане до суду подання органу опіки та піклування про доцільність призначення заявника опікуном над ОСОБА_2 не містить достатніх обґрунтувань такої доцільності, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов мотивованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 у частині вимог про призначення його опікуном над ОСОБА_2 .

69. У цьому контексті колегія суддів додатково звертає увагу на те, що у зазначеному поданні органу опіки та піклування не проаналізована фізична можливість ОСОБА_1 виконувати обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , зважаючи на їх проживання у різних населених пунктах. Відсутня інформація про інших родичів, а також про необхідність покращення захисту інтересів ОСОБА_2 , сприяння її нормальному життєзабезпеченню саме шляхом призначення опікуном ОСОБА_1 .

70. З огляду на те, що подання виконавчого комітету Переяславської міської ради, як органу опіки та піклування, не відповідає вимогам щодо його обґрунтованості, суди попередніх інстанцій дійшли мотивованого висновку про відсутність підстав для його прийняття.

71. Зазначений правовий судів попередніх інстанцій висновок узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постановах від 04 червня 2025 року у справі № 348/1679/24, від 23 липня 2025 року у справі № 279/3630/24, від 04 вересня 2025 року у справі № 343/187/24, від 17 вересня 2025 року у справі

№ 686/21841/24, від 08 жовтня 2025 року у справі № 127/13397/24.

72. Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

73. Приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків.

74. Відповідно до статей 12, 81ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

75. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).

76. Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

77. Суди попередніх інстанцій правильно визначились з характером спірних правовідносин, нормами права, які підлягають застосуванню та надавши обґрунтовану правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, дійшли загалом правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 в частині призначення його опікуном над ОСОБА_2 .

78. Посилання касаційної скарги на порушення прав недієздатної ОСОБА_2 в частині не призначення опікуна є необґрунтованими, оскільки згідно з положеннями статей 65, 66 ЦК України до встановлення опіки або піклування і призначення опікуна чи піклувальника опіку або піклування над фізичною особою здійснює відповідний орган опіки та піклування. Якщо над фізичною особою, яка перебуває у навчальному закладі, закладі охорони здоров`я або закладі соціального захисту населення, не встановлено опіку чи піклування або не призначено опікуна чи піклувальника, опіку або піклування над нею здійснює цей заклад.

79. Оскільки ОСОБА_2 перебуває у Центрі надання соціальних послуг та соціальної інтеграції опіку над нею здійснює цей заклад.

80. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях, питання вмотивованості висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів першої та апеляційної інстанцій в оскарженій частині.

81. Водночас, встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

82. Висновки судів першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі фактичних обставин та наданої правової оцінки доказам у їх сукупності, не суперечать висновкам Верховного Суду, на які містяться посилання у касаційній скарзі.

83. Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц).

84. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

85. З урахуванням доводів касаційної скарги ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кравченко І. О., які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Кравченко Ірина Олегівна, залишити без задоволення.

2. Рішення Переяславського міськрайонного суду Київської області

від 18 липня 2025 року в частині вирішення заяви про призначення опікуна та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович