Провадження № 8/161/3/26
У Х В А Л А

03 березня 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Мазура Д.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 17 лютого 2026 року у справі №161/23597/25 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину,

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 17 лютого 2026 року у справі №161/23597/25, яким з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 листопада 2025 до досягнення дитиною повноліття.

Вимоги обґрунтовано тим, що спільний син ОСОБА_3 на момент звернення ОСОБА_2 проживав та працював закордоном. Заявник вказує, що на період проживання його сина у Польщі він перебував на його утриманні, використовував дублікат його банківської карти. Зазначає, що згідно акту №94 від 27.06.2024 вчиненого начальником у служби у справах дітей підтверджено обставино обставину, що ОСОБА_3 проживає спільно з батьком, вихованням сина займається батько, а з мамою спілкується по телефону, оскільки вона знаходиться за кордоном.

Заявник вказує, що з 07.08.2025 року та по 24.12.2025 рік включно ОСОБА_3 перебував в Польщі, а з 18.10.2025 по 05.11.2025 він перебував в Польщі разом із сином.

Також заявник пояснює, що на період видачі судового наказу син уже повернувся з Польщі та проживає разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 , хоча зареєстрований разом з ним у АДРЕСА_2 . Син продовжує перебувати на його утриманні. Твердження ОСОБА_2 у заяві про видачу судового наказу є неправдивими.

З огляду на вищекладене, підстави для стягнення з нього аліментів відсутні, посилаючись на ч. 1, п. 1 ч. 2, ст. 423 ЦПК України, просить судовий наказ від 17.02.2026 переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати.

Дослідивши заяву про перегляд за нововиявленими обставинами та додані до неї матеріали, суд доходить до наступних висновків.

17 лютого 2026 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області видано судовий наказ у справі №161/23597/25, згідно якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів (заробітку), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14 листопада 2025 до досягнення дитиною повноліття.

У якості підстав для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами заявник зазначив те, що у ОСОБА_1 були відсутні правові підстави для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, оскільки він добровільно виконує свій обов`язок по утриманню дитини, надає йому відповідні кошти, син тривалий час проживав закордоном, на даний час син повернувся до України та проживає разом з ним за адресою АДРЕСА_1 , хоча зареєстрований разом з ним у АДРЕСА_2 .

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Статтею 18 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до частини першої статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною першою статті 170 ЦПК України визначено, що боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Згідно із частиною восьмою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Частиною першою статті 423 ЦПК України передбачено, що рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України, підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (ч. 4, 5 ст. 423 ЦПК України).

Відповідно до роз`яснень, що викладені у п. 3, п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» судам роз`яснено, що нововиявлені обставини це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухвалені судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

У пункті 7 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами» роз`яснено, що обставини, які є підставою для перегляду судового рішення це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 919/11027/18).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17, провадження № 14-549зц18, пункт 26).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17).

Не належать до нововиявлених нові обставини, які виникли або змінилися після ухвалення судом рішення, доказ, який підтверджує обставини, що виникли після рішення, або нове обґрунтування позовних вимог чи заперечень проти позову; не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судами у процесі розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 14 квітня 2021 року у справі № 9901/819/18).

Таким чином, необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 423 глави 3 розділу V ЦПК України з метою перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів дає підстави для висновку, що такими нововиявленими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі судового наказу, є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права та обов`язки заявника і боржника. Нововиявлені обставини є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Як встановлено судом вище, підставами для перегляду судового наказу за нововиявленими обставинами заявник зазначив те, що у стягувача ОСОБА_2 були відсутні правові підстави для звернення до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітнього сина, оскільки він добровільно виконує свій обов`язок по утриманню сина, і син проживав закордоном на час звернуння ОСОБА_2 до суду із заявою про видачу судового наказу.

На підтвердження заявлених вимог представником боржника адвокатом Курбай Л.М. надано копії закордонних паспортів ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , витяги з реєстру територіальної громади про місце реєстрації ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , повідомлення про надання номеру Pesel у Республіці Польща.

А також, надана заява про надання індивідуального графіку навчання, та договір освітніх послуг фахової передвищої освіти ОСОБА_3 ..

Акт №6 про обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою фактичного місця проживання осіб за адресою АДРЕСА_1 , від 18 лютого 2026 року, відповідно до якого, в житловому приміщенні фактично проживають ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 ..

Акт №7 про обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства з метою фактичного місця проживання осіб за адресою АДРЕСА_1 , від 18 лютого 2026 року, відповідно до якого, в житловому приміщенні фактично проживає ОСОБА_1 ..

З наданих суду документів убачається, що ОСОБА_1 проживає разом з сином ОСОБА_7 та колишньою дружиною ОСОБА_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, станом на час видачі судового наказу неповнолітній син проживав та продовжує проживати разом з обома батьками - стягувачем та боржником у справі. Відповідно до доводів заяви, у сторін існує спір про визначення місця проживання дитини, проте рішенням суду місце проживання дитини з батьком не визначалось, а тому доводи заявника у цій частині не можуть вплинути на ухвалене судом рішення.

Крім того, вказана обставина була встановлена судом та існувала станом на час розгляду справи та видачі судового наказу, а отже не є нововиявленою у розумінні п.1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Щодо питання утримання дитини батьком у добровільному порядку, як підстави для перегляду та скасування судового наказу про стягнення аліментів на неповнолітніх дітей суд зазначає наступне.

Положення ч. 5 ст. 183 СК України гарантують право того з батьків, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

За ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

При цьому, добровільна матеріальна допомога від батька (матері) не перешкоджає стягненню аліментів у судовому порядку, якщо, наприклад, одержувач не згодний з їх розміром, а може лише вплинути на розмір призначених судом аліментів або спосіб їх стягнення. Заявник не позбавлений права на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів за наявності для цього відповідних підстав, визначених законом.

Отже, та обставина, що заявник добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини не позбавляє стягувача на утримання аліментів за рішенням суду та не є нововиявленою обставиною у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 429 ЦПК України, за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може: 1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі; 2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення; 3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами.

Керуючись ст. ст. 2, 259-261, 353, 355, 423-429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області 17 лютого 2026 року по справі №161/23597/25 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на неповнолітню дитину- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинської апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур