Провадження №: 6/755/160/26
У Х В А Л А

"03" березня 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі: головуючого судді: Катющенко В.П. розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернувся до суду з поданням, в якому просить: тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон без вилучення паспорта для виїзду за кордон, громадянку України ОСОБА_2 до виконання зобов`язань про способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що на примусовому виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Відділ), знаходиться виконавче провадження № НОМЕР_2 з примусового виконання виконавчого листа № 755/11541/21 виданого 16.05.2024 Дніпровським районним судом міста Києва про визначення способу участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 , за наступним графіком: кожної середи з 17:00 години до 20:00 години та кожної суботи з 11:00 години до 20:00 години за місцем реєстрації дитини: АДРЕСА_1 ; у період перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за межами території Україні, встановити спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами електронного зв`язку: telegram, viber, whatsapp, на аккаунт за номером телефону: НОМЕР_1 , в зручний для дитини і батька час кожної середи у проміжку часу з 17:00 години до 20:00 години (за Київським часом (Україна)) та кожної суботи в проміжку часу з 11:00 години до 20:00 години (за Київським часом (Україна)).

17.05.2024 державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.

22.05.2024 державним виконавцем здійснено вихід за адресою, визначеною виконавчим документом, а саме місцем реєстрації дитини: АДРЕСА_1 та встановлено, що боржниця за вказаною адресою відсутня. Того ж дня, державним виконавцем у присутності стягувана здійснено телефонний дзвінок до боржниці, що прямо передбачено виконавчим документом. Боржниця відповіла та повідомила, що мешкає закордоном, від виконання рішення не відмовляється, проте повідомила, що дитина у школі, що підтверджується заявою, зареєстрованою за вх. 8751 від 23.05.2024.

Таким чином, виконання рішення суду визначено у порядок та спосіб, передбачений виконавчим документом, а саме засобами електронного зв`язку: telegram, viber, whatsapp, на аккаунт за номером телефону: НОМЕР_1 , в зручний для дитини і батька час кожної середи у проміжку часу з 17:00 години до 20:00 години (за Київським часом (Україна)) та кожної суботи в проміжку часу з 11:00 години до 20:00 години (за Київським часом (Україна)), оскільки дитина перебуває закордоном.

26.06.2024 до Відділу надійшла заява від стягувана з повідомленням, що 05.06.2024 рішення боржником не виконувалось.

11.07.2024 державним виконавцем винесено штраф за невиконання рішення суду.

17.07.2024 у присутності державного виконавця за адресою: м. Київ, вул. Є. Сверстюка, 15, каб. 18 під час телефонного дзвінка, а саме за допомогою засобу електронного зв`язку «viber» по відеодзвінку відбулось спілкування між дитиною та стягувачем без присутності матері (боржниці).

Згідно повідомлення стягувача за вх. 14151, від 21.08.2024, вх. 14436 від 23.08.2024, вх. 14437 від 23.08.2024 рішення боржником не виконувалось, зокрема 17.08.2024 та 21.08.2024.

23.09.2024 державним виконавцем винесено постанову про накладення штрафу у подвійному розмірі.

21.02.2025 державним виконавцем було подано до Дніпровського районного суду міста Києва подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/11541/21 від 17.03.2025 відмовлено у задоволенні подання.

06.08.2025 з метою перевірки виконання рішення суду, а саме спілкування з дитиною засобами електронного зв`язку, оскільки дитина перебуває за межами України встановлено, що стягувачем у присутності державного виконавця неодноразово здійснено спроби зв`язатися з боржником, починаючи з 17:00 до 17:20, однак відповіді на дзвінок не було про що складено акт державного виконавця.

07.08.2025 на електронні адреси сторін виконавчого провадження направлено вимогу державного виконавця наступного змісту: «Сторонам виконавчого провадження встановити спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами електронного зв`язку: telegram, viber, whatsapp, на аккаунт за номером телефону: НОМЕР_1 , в зручний для дитини і батька час в суботу 09.08.2025 в проміжку часу з 11:00 години до 20:00 години (за Київським часом (Україна)).

11.08.2025 на адресу Відділу надійшло пояснення від боржниці з якого вбачається, що рішення виконано, спілкування 09.08.2025 відбулось, що підтверджується знімками екрану про що складено акт державного виконавця.

13.08.2025 на електронні адреси сторін виконавчого провадження направлено вимогу державного виконавця аналогічного змісту.

20.08.2025 на адресу Відділу надійшло пояснення від боржниці з якого вбачається, що рішення виконано, спілкування 13.08.2025 відбулось, що підтверджується знімками екрану про що складено акт державного виконавця.

19.08.2025 року на електронні адреси сторін виконавчого провадження направлено вимогу щодо виконання рішення суду з подальшим повідомлення державного виконавця.

25.08.2025 на адресу Відділу надійшло пояснення від боржниці з якого вбачається, що рішення виконано, спілкування 20.08.2025 відбулось, що підтверджується знімками екрану про що складено акт державного виконавця.

27.08.2025 на електронні адреси сторін виконавчого провадження направлено вимогу щодо виконання рішення суду з подальшим повідомлення державного виконавця. Звернень від сторін виконавчого провадження не надходило.

17.09.2025 державним виконавцем створено групу у месенджері «Telegram» з метою здійснення контролю та перевірки виконання рішення суду.

29.09.2025, 01.11.2025, 17.12.2025, 27.12.2025 у створеній групі стягувач направив повідомлення щодо виконання рішення суду засобами електронного зв`язку. Відповіді від боржниці не надходило. Стягувач звернувся з відповідною заявою, що рішення боржницею не виконується. Враховуючи зазначене, наявний факт невиконання рішення суду, було складено акт державного виконавця.

Державним виконавцем, зі свого боку, вжито усіх, передбачених чинним законодавством заходів примусового виконання рішення суду, однак, у зв`язку зі свідомим невиконанням Боржником своїх обов`язків, які вона має змогу виконати, та зобов`язань, покладених на неї, рішення суду досі залишається невиконаним.

03.03.2025 в провадження головуючого судді передані матеріали подання, згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.03.2026.

Відповідно до частини 4 статті 441 ЦПК України, суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. У заяві представник Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, просив справу розглядати у його відсутність.

Вивчивши матеріали подання, суд доходить наступного.

Відповідно до статті 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин 1, 3 статті 441 ЦПК України, тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Судом встановлено, що 16.05.2024 Дніпровським районним судом міста Києва видано виконавчий лист № 755/11541/21 про:

«Визначити способи участі батька ОСОБА_1 у вихованні малолітньою донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_2 , за наступним графіком:

кожної середи з 17:00 години до 20:00 години та кожної суботи з 11:00 години до 20:00 години за місцем реєстрації дитини: АДРЕСА_1 ;

у період перебування ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за межами території Україні, встановити спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , засобами електронного зв`язку: telegram, viber, whatsapp, на аккаунт за номером телефону: НОМЕР_1 , в зручний для дитини і батька час кожної середи у проміжку часу з 17:00 години до 20:00 години (за Київським часом (Україна)) та кожної суботи в проміжку часу з 11:00 години до 20:00 години (за Київським часом (Україна))».

17.05.2024 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельником К.М., було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_2, а також - постанови про стягнення з боржника виконавчого збору та про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Актом державного виконавця від 22.05.2024 встановлено, що виходом за адресою, визначеною виконавчим документом, а саме місцем реєстрації дитини: АДРЕСА_1 , встановлено, що боржник відсутній. Зателефонувавши за номером телефону, зазначеному у виконавчому документі, боржниця відповіла та повідомила, що мешкає за кордоном, від виконання не відмовляється проте повідомила, що дитина в школі, та що надасть до Відділу підтверджуючі документи. За Київським часом дитина закінчує навчання о 19:00.

Цього ж дня, боржник ОСОБА_2 звернулася із заявою до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), у якому повідомила, що дитина ОСОБА_3 відвідує школу з понеділка по п`ятницю з 08:30 до 17:00 (за лісабонським часом) та щосуботи з 09:30 до 17:30 (за лісабонським часом), про що долучила відповідні докази з перекладом на українську мову з португальської.

26.06.2024 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), про те, що 05.06.2024 рішення боржником не виконувалось.

28.06.2024 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), про те, що 26.06.2024 рішення боржником не виконувалось.

11.07.2024 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), про те, що 06.07.2024 рішення боржником не виконувалось.

11.07.2024 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), про те, що 10.07.2024 рішення боржником не виконувалось.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельника К.М. від 11.07.2024, за невиконання рішення на боржника накладено штраф.

17.07.2024 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельником К.М. складено акт про те, що у присутності державного виконавця, за адресою: м. Київ вул. Є.Сверстюка, 15, каб. 18, під час телефонного дзвінка, а саме за допомогою viber по відеозв`язку відбулось спілкування між дитиною та стягувачем без присутності матері.

21.08.2024 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), у якій повідомлено, що боржник не виконує часто судове рішення та просить накласти штраф, надіслати справу на поліцію, поставити заборону на виїзд.

23.08.2024 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м.Київ), про те, що боржник не виконує 21.08.2024 рішення суду. Приходить на особистість, не дозволяє спілкуватися з дитиною. Просить поставити штраф та заборону на виїзд.

23.09.2024 головним державним виконавцем Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельником К.М. складено акт про те, що згідно повідомлення стягувача за вх. 14151 від 21.08.2024, вх. 14436 від 23.08.2024, вх. 14437 від 23.08.2024 рішення боржником не виконувалось, зокрема 17.08.2024 та 21.08.2024.

Постановою головного державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Мельника К.М. від 23.09.2024, за повторне невиконання рішення на боржника накладено штраф.

11.11.2024 Дніпровським УП ГУНП України в м. Києві внесено відомості до ЄРДР за ознаками вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва у справі № 755/11541/21 від 17.03.2025 відмовлено у задоволенні подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

06.08.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мельником К.М. складено акт про те, що з метою перевірки виконання рішення суду, а саме спілкування з дитиною засобами електронного зв`язку, оскільки дитина перебуває за межами України встановлено, що стягувачем у присутності державного виконавця неодноразово здійснено спроби зв`язатися з боржником, починаючи з 17:00 до 17:20, однак відповіді на дзвінок не було про що складено акт державного виконавця.

07.08.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мельником К.М. на електронні адреси сторін виконавчого провадження направлено вимогу державного виконавця наступного змісту: «Сторонам виконавчого провадження встановити спілкування батька ОСОБА_1 з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , засобами електронного зв`язку: telegram, viber, whatsapp, на аккаунт за номером телефону: НОМЕР_1 , в зручний для дитини і батька час в суботу 09.08.2025 в проміжку часу з 11:00 години до 20:00 години (за Київським часом (Україна)).

11.08.2025 на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло пояснення від боржниці з якого вбачається, що рішення виконано, спілкування 09.08.2025 відбулось.

13.08.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мельником К.М. на електронні адреси сторін виконавчого провадження направлено вимогу державного виконавця аналогічного змісту.

19.08.2025 на електронні адреси сторін виконавчого провадження заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мельником К.М. направлено вимогу щодо виконання рішення суду з подальшим повідомлення державного виконавця.

20.08.2025 на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло пояснення від боржниці з якого вбачається, що рішення виконано, спілкування 13.08.2025 відбулось.

20.08.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві КМУ МЮУ Мельником К.М. складено акт про те, що 13.08.2025 на електронні адреси сторін виконавчого провадження направлено вимогу, якою зобов`язано стягувача і боржника дотримуватися встановленого рішенням суду графіку та забезпечення спілкування батька з дитиною. 20.08.2025 боржницею направлено заяву до Відділу, якою повідомлено, що рішення виконано, спілкування відбулось. На підтвердження викладеного, надано знімки екрану. Враховуючи зазначене, наявний факт виконання рішення.

25.08.2025 на адресу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшло пояснення від боржниці з якого вбачається, що рішення виконано, спілкування 20.08.2025 відбулось.

25.08.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві КМУ МЮУ Мельником К.М. складено акт про те, що 19.08.2025 на електронні пошти сторін виконавчого провадження направлено вимогу щодо виконання рішення суду з подальшим повідомленням державного виконавця. 25.08.2025 до відділу надійшов лист від боржниці, яким остання повідомляє про виконання рішення та на підтвердження надано скріншоти з «Viber». Враховуючи зазначене, наявний факт виконання рішення суду.

27.08.2025 на електронні адреси сторін виконавчого провадження заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ) Мельником К.М. направлено вимогу щодо виконання рішення суду з подальшим повідомлення державного виконавця.

30.09.2025 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), у якій повідомлено, що боржник не виконує судове рішення та просить накласти штраф, надіслати справу на суд, поставити заборону на виїзд.

30.09.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві КМУ МЮУ Мельником К.М. складено акт, про те, що 29.09.2025 у створеному телеграм-каналі для контролю виконання рішення засобами електронного зв`язку. Відповіді від боржниці надано не було. Враховуючи зазначене наявний факт невиконання рішення суду.

03.11.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві КМУ МЮУ Мельником К.М. складено акт, про те, що 01.11.2025 в телеграм каналі, створеному для контролю виконання рішення суду № 755/11541/21, стягувачем надіслано смс щодо виконання рішення суду засобами електронного зв`язку. Відповіді від боржниці та інших звернень не було. Враховуючи зазначене, наявний факт, що рішення не виконано.

05.11.2025 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), у якій повідомлено, що боржник не виконує судове рішення та просить накласти штраф, надіслати справу в суд, щоб суд заборонив їй виїзд за кордон.

17.12.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві КМУ МЮУ Мельником К.М. складено акт, про те, що 17.12.2025 в телеграм каналі, створеному з метою перевірки виконання рішення суду засобами електронного зв`язку, встановлено, що стягувач повідомив свій намір, передбачений виконавчим документом у вигляді спілкування з дитиною, на що жодної відповіді чи звернення від боржниці не надходило. Враховуючи зазначене, наявний факт, що рішення не було виконано.

18.12.2025 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), у якій повідомлено, що боржник не виконує судове рішення та просить накласти штраф, надіслати справу до суду для обмеження її виїзду за кордон.

27.12.2025 заступником начальника відділу Дніпровського відділу державної виконавчої служби у м. Києві КМУ МЮУ Мельником К.М. складено акт, про те, що 27.12.2025 в телеграм-каналі, що створений з метою перевірки виконання рішення, встановлено, що стягувач написав про можливість виконання рішення у вигляді спілкування з дитиною засобами електронного зв`язку, на що боржниця повідомила, що зараз є така можливість, однак з відео вбачається, що слухавку не беруть, у відповідь тиша. Вказане не може свідчити про виконання рішення суду, оскільки спілкування не відбулось. Враховуючи викладене, наявний факт невиконання рішення суду.

06.01.2026 стягувачем подана заява до начальника Дніпровського відділу ДВС у м. Києві ЦМУ МЮ (м. Київ), у якій повідомлено, що боржник не виконує судове рішення та просить накласти штраф, надіслати справу до суду для обмеження її виїзду за кордон.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить права і обов`язки виконавців під час здійснення виконавчого провадження.

У відповідності до пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», право громадян України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються: запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в`їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів, постановами державного виконавця; розшук у пунктах пропуску через державний кордон та у контрольних пунктах в`їзду - виїзду, а під час дії воєнного або надзвичайного стану - на блокпостах чи контрольних постах осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних та уповноважених законом державних органів, у тому числі доручень митних органів щодо інформування митних органів про факт наміру перетинання державного кордону України особами, стосовно яких митними органами було виявлено порушення митних правил.

Відповідно до статті 313 ЦК України, передбачено, що фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Згідно зі статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

З наведених статей вбачається, що обмеження свободи пересування має бути пропорційним, тобто державний виконавець має довести суду, що за існуючих у державного виконавця повноваженнях неможливо забезпечити реальне виконання рішення суду за рахунок менш обтяжливого зобов`язання, без обмеження основоположного та конституційного права боржника на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується інше за наявності достатніх підстав уважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням та має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13.11.2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», §124, рішення Європейського Суду «Фельдеш и Фельдешне Хайлик против Венгрии», §35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (Рішення Європейського Суду від 25.01.2007 за справою «Сіссаніс проти Румунії», скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28.10.2020 у справі № 331/8536/17-ц.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України.

В той же час, суд вважає, що заходи впливу, які запропоновані державним виконавцем не є спроможними, оскільки боржниця вже перебуває закордоном, а тому обмеження її у праві виїзду за кордон, тобто з території України, не забезпечить реальне виконання рішення суду.

В силу положень частини першої статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку про відсутність підстав для обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, оскільки остання вже знаходиться закордоном, відтак у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України», ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст.ст. 260, 354, 441 Цивільного процесуального кодексу України суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Суддя: