Провадження № 2-др/522/42/26
Справа № 522/4532/25-Е
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участю секретаря судового засідання - Єрганінової К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення,

ВСТАНОВИВ:

Приморським районним судом м. Одеси 14 квітня 2025 року ухвалено рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу.

До суду 24.02.2026 надійшла представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про винесення додаткового рішення, яким змінити шлюбне прізвище ОСОБА_5 на її дошлюбне прізвище ОСОБА_6 .

Заява мотивована тим, що ОСОБА_7 у заяві про визнання позову просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_6 », однак у рішенні не було вирішено питання щодо прізвища відповідачки.

Заяву разом зі справою передана судді 02.03.2026, адже у період з 16.02.2026 по 27.02.2026 суддя Бондар В.Я. перебував у відпустці.

У судове засідання 04.03.2026 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Представник ОСОБА_4 ОСОБА_2 03.03.2026 подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги заяви підтримав. Представник позивача ОСОБА_8 04.03.2026 звернулася до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за неможливе задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення, зважаючи на наступне.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Дійсно, у заяві про визнання позову від 25.03.2025 ОСОБА_4 просила після розірвання шлюбу залишити їй дошлюбне прізвище - « ОСОБА_6 ».

Разом з тим, у рішенні суду від 14.04.2025 встановлено:

«14 жовтня 2005 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб, про що Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) було складено актовий запис №953, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 видане повторно 21.02.2025. При реєстрації шлюб прізвище дружини стало ОСОБА_5 .

29.06.2021 ОСОБА_4 документована паспортом громадянина України».

Станом на момент ухвалення рішення відповідачка була документована паспортом громадянина України виданого на ім`я ОСОБА_4 .

Особу ОСОБА_1 не встановлено.

Також, суд звертає увагу на те, що судом при відкритті провадження у справі зроблено запит до Єдиного державного демографічного реєстру та встановлено зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» Єдиний державний демографічний реєстр ведеться з метою ідентифікації особи для оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсними та знищення передбачених цим Законом документів.

Відповідно до п.9 Порядку ведення Єдиного державного демографічного реєстру та надання з нього інформації, взаємодії між уповноваженими суб`єктами, а також здійснення ідентифікації та верифікації, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 18 жовтня 2017 року № 784, у разі коли інформація про особу вноситься до Реєстру вперше, проводиться ідентифікація особи, після завершення якої автоматично формується унікальний номер запису в Реєстрі та фіксуються час, дата та відомості про особу, яка оформила заяву-анкету (в електронній формі).

Тобто, особа відповідачки ідентифікована як ОСОБА_4 .

Тому, відсутні підстави для ухвалення додаткового рішення у справі.

Разом з тим, суд звертає увагу, що вимога про повернення дошлюбного прізвища не є позовною вимогою, що також свідчить про відсутність підстав для ухвалення додаткового рішення.

Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Норма закону не вказує на необхідність визначення у рішенні суду волевиявлення дружини змінити прізвище.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 5, 12, 30, 43, 76, 81, 84, 89, 95, 223, 235, 241, 258, 259, 263-265, 270, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Повний текст додаткового рішення складено 06 березня 2026 року.

Суддя: В.Я. Бондар