Справа № 301/3119/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"06" березня 2026 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області

В особі головуючої судді - Даруда І.А.

при секретарі - Сатін Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іршава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Іршавського районного суду Закарпатської області з позовною заявою до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабуся - ОСОБА_2 , згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1 , яке видане 14.06.2005 року виконкомом Великораковецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 27.

Після її смерті відкрилась спадщина , яка складається із права на земельну частку ( пай) розміром 0,87 в умовних кадастрових гектарах у землі , яка перебуває у колективній власності КСГП « Виноградар» , на підставі рішення Іршавської РДА від 27.11.1997 року № 406, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0037831, який видано 28.11.1997 року, сертифікат зареєстровано 26.01.1998 року за № 1238.

Спадкодавець ОСОБА_2 при житті розпорядження щодо майна, яке належало їй на праві власності, не залишала.

Позивач стверджує, що він спадщину за померлою ОСОБА_2 прийняв, так як на день її смерті проживав разом з спадкодавцею за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою, яка видана Білківською сільською радою 10.10.2025 року за № 944. Інші спадкоємці майна ОСОБА_2 - відсутні. Батько позивача - син спадкодавці ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видано Великораковецькою сільською радою Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 5.

При зверненні до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що не доводиться родинний зв`язок між ним та спадкодавцем ОСОБА_2 Вищенаведене стверджується інформаційним листом, який видано приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Гецко АІ.

Зокрема, у свідоцтві про народження батька позивача - ОСОБА_3 його мати зазначена як « ОСОБА_4 » ( дошлюбне прізвище спадкодавці). Згідно архівної довідки № д-1846/01-17 від 13.10.2025 року, в документах архіву є дані про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Великий Раковець в книзі реєстрації актових записів про одруження під № 39 було зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Отже, станом на час народження батька позивача, бабуся позивача - ОСОБА_2 змінила дівоче прізвище « ОСОБА_7 » на шлюбне « ОСОБА_8 ».

Вказані розбіжності у написанні прізвища спадкодавиці у свідоцтві про народження батька позивача, перешкоджають ОСОБА_1 у доведенні родинних відносин з померлою спадкодавцею.

Вищенаведене стверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копією архівної довідки.

Позивач ОСОБА_1 будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, натомість його представник - Азарова І.В. надіслала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її та позивача участі, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити, тому на підставі ст. 223 ЦПК України розгляд справи проведено у їх відсутності.

Відповідач представник Білківської сільської ради в судове засідання не з`явився , надіслав суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, тому на підставі ст. 223 ЦПК України справу розглянуто у відсутність представника відповідача .

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла бабуся позивача - ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 , яке видане 14.06.2005 року виконкомом Великораковецької сільської ради Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 27. (а.с. 4)

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається із права на земельну частку ( пай) розміром 0,87 в умовних кадастрових гектарах у землі , яка перебуває у колективній власності КСГП « Виноградар» , на підставі рішення Іршавської РДА від 27.11.1997 року № 406, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0037831, який видано 28.11.1997 року, сертифікат зареєстровано 26.01.1998 року за № 1238.(а.с. 8)

Спадкодавець ОСОБА_2 при житті розпорядження щодо майна, яке належало їй на праві власності, не залишала.

Судом встановлено, що позивач спадщину за померлою ОСОБА_2 прийняв, так як на день її смерті проживав разом з спадкодавцею за адресою: АДРЕСА_1 , що стверджується довідкою, яка видана Білківською сільською радою 10.10.2025 року за № 944 (а.с. 9 на звороті). Інші спадкоємці майна ОСОБА_2 - відсутні. Батько позивача - син спадкодавці ОСОБА_2 - ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , яке видано Великораковецькою сільською радою Іршавського району Закарпатської області, актовий запис № 5.(а.с. 4 на звороті)

Окрім того, судом встановлено, що при зверненні до приватного нотаріуса Хустського районного нотаріального округу у оформленні спадщини позивачу було відмовлено, в зв`язку з тим, що не доводиться родинний зв`язок між ним та спадкодавцем ОСОБА_2 Вищенаведене стверджується інформаційним листом, який видано приватним нотаріусом Хустського районного нотаріального округу Закарпатської області Гецко А.І. (а.с. 30)

Зокрема, з досліджених судом доказів, вбачається, що у свідоцтві про народження батька позивача - ОСОБА_3 його мати зазначена як « ОСОБА_4 » ( дошлюбне прізвище спадкодавці). Згідно архівної довідки № д-1846/01-17 від 13.10.2025 року, в документах архіву є дані про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 у с.Великий Раковець в книзі реєстрації актових записів про одруження під № 39 було зареєстровано шлюб громадян ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Отже, станом на час народження батька позивача, бабуся позивача - ОСОБА_2 змінила дівоче прізвище « ОСОБА_7 » на шлюбне « ОСОБА_8 ».

Вказані розбіжності у написанні прізвища спадкодавиці у свідоцтві про народження батька позивача, перешкоджають ОСОБА_1 у доведенні родинних відносин з померлою спадкодавцею.

Вищенаведене стверджується копією свідоцтва про смерть, копією свідоцтва про народження ОСОБА_3 , копією архівної довідки.

Факт оспорювання права власності на майно з боку інших осіб судом не встановлено.

В зв`язку з цим, ОСОБА_3 не має можливості як спадкоємець за законом оформити у встановленому законом порядку право власності на спадкове майно та отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Суд звертає увагу на те, що статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та статтею 8 Конституції України гарантовано кожному право звернення до суду за захистом конституційних прав і свобод людини і громадянина.

Згідно зі статтею 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.7 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31.03.95 м. Київ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого акту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника.

Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Однією з позовних вимог позивача є встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту родинних відносин .

Метою встановлення вищевказаного факту є усунення розбіжностей у документах, що підтверджують родинний зв`язок позивача та спадкодавця.

На підставі чого, суд прийшов до висновку, що вимогу позивача про встановлення факту родинних відносин слід задовольнити.

Отже, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, який має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Згідност. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно дост. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ст. 1223 ЦК Кодексу, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Також, суд бере до уваги те, що відповідачем, жодних заперечень до суду, проти задоволення позову чи письмових доказів, які б спростовували доводи позивача надано не було.

Зважаючи на те, що надані позивачем докази є належними і допустимими, оскільки такі містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, при цьому, судом не встановлено обставин, які б свідчили про порушення прав, свобод та інтересів інших осіб, внаслідок ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог, тому на переконання суду позовні вимоги викладені в даній позовній заяві підлягають до задоволення в повному обсязі.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

Керуючись ст. ст.4, 12, 19, 83, 175, 177, 184, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, ст.ст.16, 392, 1216, 1220, 1223, 1268 ЦК України, суд, -

РІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Білківської сільської ради Хустського району Закарпатської області про визнання права власності на спадкове майно та встановлення факту, що має юридичне значення - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є онуком ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в порядку спадкування за законом, право власності на спадкове майно, яке складається із права на земельну частку (пай) розміром 0,87 в умовних кадастрових гектарах у землі, яка перебуває у колективній власності КСГП «Виноградар» , на підставі рішення Іршавської РДА від 27.11.1997 року № 406, згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЗК №0037831, який видано 28.11.1997 року, сертифікат зареєстровано 26.01.1998 року за № 1238.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя : І. А. Даруда