Справа № 716/93/26
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04.03.2026 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючої судді Пухарєвої О.В.,
з участю секретаря судових засідань Кульки О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Заставна, в порядку спрощеного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Позивач ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР», в особі представника позивача - Горної В.І., звернулося до Заставнівського районного суду Чернівецької області із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 18 200 грн за кредитним договором № 14.03.2024-100001742 від 14.03.2024 та судовий збір в розмірі 2 662,40 грн.
В обґрунтування позову представник позивача вказала, що 14.03.2024 між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферти) № 14.03.2024-100001742, відповідно до умов якого, позичальнику надано кредит у розмірі 10 000,00 грн (що підтверджується номером транзакції в системі LIQPAY), строком на 42 дні з визначеними договором розмірами процентних ставок, комісії та неустойки.
Оскільки відповідачем отримано кредитні кошти у розмірі 10 000 грн на електронний платіжний засіб, відповідно до вказаних реквізитів, то ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» свої зобов`язання за Договором виконало в повному обсязі.
В свою чергу відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконує. У зв`язку з цим, станом на дату подачі позовної заяви у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 18 200 грн, що складається із заборгованості: по тілу кредиту - в розмірі 7 000 грн, по процентах - в розмірі 9 450 грн, неустойки 1750 грн, яку позивач просить стягнути з ОСОБА_1 у судовому порядку.
Ухвалою судді Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєвої О.В. від 29.01.2026 прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Судове засідання призначено на 12:15 год 04.03.2026.
Представник позивача в судове засідання не з`явилася, просила проводити розгляд даної справи за відсутністю представника ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та не заперечувала проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, незважаючи на те, що належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідач причину своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позов та жодних клопотань, заяв до суду не надала.
Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, у відповідності до положень ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, оскільки у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази, надавши їм відповідну оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, з огляду на наступне.
Відповідно до ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Згідно з ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
У статті 627 ЦК України закріплено принцип свободи договору, у відповідності з яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
До матеріалів справи долучено Пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) (кредитної лінії), Заявку кредитного договору № 14.03.2024-100001742 від 14.03.2024, Відповідь Позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), Інформаційне повідомлення позичальника ОСОБА_1 , що підтверджують факт укладення електронного кредитного договору № 14.03.2024-100001742 від 14.03.2024.
Крім того, укладаючи зазначений договір, у відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепт) кредитного договору № 14.03.2024-100001742 ОСОБА_1 , як позичальник підтвердила, що їй надані та вона отримала інформацію, зазначену в статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії», паспорт споживчого кредиту відповідно до Закону України «Про споживче кредитування», примірник цього договору.
Також судом встановлено, що договір підписано між ТОВ «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» та відповідачем електронним цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором для підписання кредитного договору Е618. При цьому сторонами досягнуто згоди щодо основних умов кредитування (а.с.16-21).
27.03.2024 та 10.04.2024 відповідачем укладено додаткові договори до кредитного договору (кредитної лінії), підписано електронним цифровим підписом - одноразовими ідентифікаторами для підписання додаткової угоди до кредитного договору К557 та К231, відповідно до яких відповідачу продовжено строк кредитування до 22.05.2024 (а.с.22-23).
Таким чином письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи підтверджено, що кредитний договір № 14.03.2024-100001742 від 14.03.2024 укладений в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог статті 12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця підписано електронним підписом кредитодавця, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатора, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.
ОСОБА_1 , скориставшись кредитними коштами, не виконувала належним чином умови договору, у зв`язку з чим, як вбачається з довідки-розрахунку про стан заборгованості, станом на 19.01.2026 у неї утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 18 200 грн, що складається із заборгованості: по тілу кредиту - в розмірі 7 000,00 грн, по процентах - в розмірі 9 450 грн, неустойки 1750 грн, враховуючи, що відповідачем були здійснені заходи, спрямовані на визнання боргу, а саме: часткова сплата 08.08.2024 на суму 3000 грн (а. с. 33-40).
Отже, факт порушення відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасної сплати кредиту у строки, передбачені договором, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження.
За правилами статей 525, 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За таких обставин, оцінивши надані позивачем докази, враховуючи, що термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена (доказів погашення заборгованості суду не надано), суд дійшов висновку, що наявні підстави для задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача частини заборгованості за кредитним договором № 14.03.2024-100001742 від 14.03.2024 за тілом кредиту в сумі - 7 000,00 грн, процентами - в розмірі 9 450 грн, що в загальному становить 16 450 грн.
Щодо вимоги про стягнення неустойки в розмірі 1750,00 грн.
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.
Відповідно до Закону України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану», розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 18, який передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється, зокрема, від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року на всій території України введено воєнний стан, строк якого неодноразово продовжувався і який безперервно триває з 24 лютого 2022 року до теперішнього часу.
Враховуючи, що строк дії таких обмежень триває із 24 лютого 2022 року і на період дії воєнного, надзвичайного стану та тридцятиденний строк після його припинення або скасування, а позивачем нарахована неустойка за невиконання грошових зобов`язань за кредитним договором в цей період, підстави для стягнення з відповідача неустойки відсутні.
Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову, тому суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СПОЖИВЧИЙ ЦЕНТР» заборгованість за кредитним договором № 14.03.2024-100001742 від 14.03.2024 в розмірі 16 450 грн.
Керуючись вказаними нормами закону, а також встановивши, що позивач, окрім заборгованості за тілом кредиту та відсотками, просив стягнути наустойку в розмірі 1750,00 грн, яка відповідно до пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України підлягає списанню кредитодавцем, то суд вважає вказані вимоги необґрунтованими, безпідставними, та такими, що не підлягають задоволенню.
Також суд вирішує питання щодо судових витрат у справі.
Згідно з ч.1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.
Позивачем заявлено вимогу про відшкодування судових витрат: судового збору в сумі 2662,40 грн, сплаченого ним при подачі позову. Оскільки позов підлягає частковому задоволенню (90,38%), то суд, з врахуванням положень статті 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача 2 406,20 грн (2662,4*90,38/100) у відшкодування витрат по сплаті судового збору.
На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 10, 12,13, 141, 263, 265, 280-284, 288 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту заочного рішення суду до Чернівецького апеляційного суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому заочне рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.
Суддя Олена ПУХАРЄВА