ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 537/1598/25 Номер провадження 22-ц/814/1096/26Головуючий у 1-й інстанції Мартишева Т.О. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді: Обідіної О.І.,

суддів: Пилипчук Л.І., Чумак О.В.,

розглянула в судовому засіданні в м. Полтаві, в порядку письмового провадження, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Назаренка Владислава Васильовича на рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» (надалі ТОВ «ФК «Процент») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 8318 від 07.03.2024 в розмірі 49203 грн. з яких 5000 грн. заборгованість за кредитом, 44203 грн. заборгованість за процентами, та судові витрати, що складаються з судового збору 2422,40 грн та 10000 грн. витрат на правову допомогу.

Вимоги обґрунтовані тим, що 07.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 8318, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 5000 грн., строком на 365 днів, з денною процентною ставкою 2,5% та зарахуванням кредитних коштів на картку позичальника № НОМЕР_1 .

Неналежне виконання умов договору призвело до виникнення заборгованості, яку позикодавець і просить стягнути в судовому порядку.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» заборгованість за кредитним договором №8318 від 07.03.2024 станом на 10.03.2025 в розмірі 28428 грн., з яких 5000 грн. заборгованість за кредитом та 23428 грн. заборгованість за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судовий збір в сумі 1404 грн. та 5000 грн. витрат на правову допомогу.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд дійшов висновку про наявність між сторонами кредитних правовідносин, укладання в електронному вигляді кредитного договору, неналежне виконання позичальником умов договору, що призвело до виникнення заборгованості. Між тим, суд стягнув заборгованість з урахуванням норм ч. 5 ст. 18 ЗУ «Про споживче кредитування», яка містить обмеження щодо денної ставки в 1% та п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень вказаного закону, яким передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності ЗУ «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» розмір ставки не може перевищувати 2,5% протягом перших 120 днів та 1,5% протягом наступних 120 днів.

Не погодившись з рішенням суду, адвокат Назаренко В.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким стягнути заборгованість за тілом в сумі 3578 грн.

Вказує, що встановлюючи нікчемність правочину, суд не зазначив, яка саме умова правочину є нікчемною, а отже слід визнати нікчемним п. 1.2 кредитного договору, що стосується процентної ставки, в зв`язку з чим нарахування відсотків є безпідставним.

Зважаючи на сплату позичальником 1422 грн. в погашення кредиту, вважає, що стягненню підлягає лише 3578 грн.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку про наявність підстав для її часткового задоволення з огляду на наступне.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 07.03.2024 між ТОВ «ФК «Процент»» та ОСОБА_1 було укладено в електронному вигляді кредитний договір № 8318, відповідно до умов якого позичальник отримав кредитні кошти в розмірі 5000 грн., строком на 365 днів, шляхом зарахуванням їх на картку № НОМЕР_1 .

Кредитний договір, додатки №№1, 2 до нього та інформаційне повідомлення були підписані позичальником за допомогою електронного одноразового ідентифікатора 242359.

Умовами договору сторони визначили, що денна процентна ставка становить 2,5%.

Згідно розрахунку заборгованості, остання обрахована позикодавцем в межах строку дії кредитного договору, виходячи з узгодженої між сторонами ставки в 2,5%, з урахуванням сплачених ОСОБА_1 1422 грн. та становить 49203 грн.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд дійшов висновку, що оскільки кредитний договір було укладено 07.03.2024, тобто після внесення змін в ЗУ «Про споживче кредитування», який передбачає обмеження нарахування відсотків 1% в день, та враховуючи прикінцеві та перехідні положення, які дають можливість протягом 240 днів застосовувати відсоткову ставку в розмір 2,5% та 1,5% відсотки в день по 120 днів на кожну, дійшов висновку, що нарахування заборгованості за весь період, виходячи із ставки в 2,5% є неправомірним, в зв`язку з чим здійснив самостійний розрахунок заборгованості.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновками суду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Із прийняттям ЗУ «Про електронну комерцію» від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

Згідно ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 3 ст. 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина четверта статті 11 Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина дванадцята статті 11 Закону №675-VIII.

Матеріалами справи доводиться та не заперечується сторонами факт укладання між ТОВ «ФК «Процент» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронному вигляді та підписання його позичальником за допомогою електронного підпису 242359.

Кредитні кошти були перераховані на надану ОСОБА_1 при укладанні кредитного договору банківську картку № НОМЕР_1 , емітовану в АТ «Ощадбанк».

Також сторони узгодили в умовах кредитному договору денну відсоткову ставку 2,5%.

Згідно наданого розрахунку заборгованості остання було обрахована кредитором в межах строку дії договору в загальній сумі 49203 грн., виходячи з узгодженої сторонами вказаної відсоткової ставки.

Погоджуючись з висновком місцевого суду щодо доведеності укладання кредитного договору, стягнутого розміру заборгованості по тілу кредиту, колегія суддів не може погодитися з визначеною сумою заборгованості за процентами, обрахування якої здійснено з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ст. 4 ЗУ «Про споживче кредитування» законодавство про споживче кредитування в Україні ґрунтується на Конституції України і складається з цього Закону та інших нормативно-правових актів щодо надання послуг споживачам.

Згідно ч. 5 ст. статті 8 ЗУ «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1,00 %. Зміни до вказаної статті набули чинності з 24 грудня 2023 року відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг».

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

В даному випадку товариство після внесення змін в законодавстві не внесло відповідні коригування при укладання кредитного договору з ОСОБА_1 та всупереч вищенаведених норм права, нараховувало проценти за користування кредитом протягом всього строку кредитування в розмірі 2,5% в день, про що обгрунтовано зауважив суд першої інстанції.

Разом з тим, останній перерахував заборгованість за процентами, виходячи з внесених змін в законодавство, а саме п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, яким визначено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів (24.12.2023 по 22.04.2024) - 2,5 %; протягом наступних 120 днів (23.04.2024 по 20.08.2024) - 1,5 %, не врахувавши, що зазначений перехідний період у 240 днів поширюється лише на договори, укладені до набрання Законом чинності, якщо строк дії таких договорів продовжується після набрання Законом чинності.

Між тим, згідно роз`яснень наданих НБУ в листі «Щодо дотримання законодавства у сфері споживчого кредитування» останній зазначив, що враховуючи наданий Законом №3498-IX фінансовим установам Перехідний період за договорами, укладеними протягом Перехідного періоду, або строк дії яких було продовжено протягом Перехідного періоду, денна процентна ставка може перевищувати законодавчо встановлений максимальний розмір лише протягом Перехідного періоду та за умови, що строк виконання зобов`язань позичальника за такими договорами спливає до закінчення Перехідного періоду.

Оскільки строк перехідного періоду спливає раніше строку дії кредитного договору, який закінчується 07.03.2025, денна процентна ставка має обраховуватися саме виходячи з денної ставки в 1% в день.

Зважаючи на суму кредиту в 5000 грн. та строк дії договору 365 днів, сума заборгованості по відсотках становить 18250 грн. (1% в день - 50 грн. * 365 днів), при цьому з вказаної суми підлягають відрахуванню сплачені ОСОБА_1 1422 грн. 03.04.2024, які були зараховані в погашення відсотків по договору, тобто остаточна заборгованість по відсотках становить 16828 грн.

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду шляхом зменшення стягнутої суми заборгованості по відсотках з 23428 до 16828 грн., а загальної суми - з 28428 грн. до 21828 грн.

За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на зміну рішення та часткове задоволення позовних вимог на 44,4 % (з заявлених при подачі позову 49203 грн. задоволено 21828 грн.), у відповідному співвідношенні підлягає стягненню з відповідача на користь товариства і судовий збір сплачений при подачі позову, що становитиме 1075,50 грн. (44,4% від сплаченого судового збору в сумі 2422,40 грн.).

Також при подачі апеляційної скарги апелянтом було сплачено 3633,60 грн. судового збору, тому зважаючи на часткове задоволення апеляційної скарги та зміну рішення, з товариства на користь ОСОБА_1 у відшкодування витрат по сплаті судового збору підлягає 2020,30 грн., (55,65% від 3633,60 грн.) .

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Назаренка Владислава Васильовича задовольнити частково.

Рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 жовтня 2025 року змінити, зменшивши розмір кредитної заборгованості, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» з 28428 грн до 21828 грн.

Змінити розподіл судового збору та стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» судовий збір в розмірі 1075,50 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Процент» на користь ОСОБА_1 судовий збір за апеляційний розгляд в розмірі 2020,30 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 09 березня 2026 року.

Судді: О.І. Обідіна Л.І. Пилипчук О.В. Чумак