Справа № 308/4942/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді Дегтяренко К.С.

при секретарі судового засідання Сапронова А.О.

за участі учасників:

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката Мишинчука В.В.

представника відповідача Харченко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді, в приміщенні зали суду клопотання представника ОСОБА_2 адвоката Харченко Оксани Олексіївни про зупинення провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів,-

встановив:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовною заявою за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

03 березня 2026 року від представника відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним ОСОБА_2 адвоката Харченко О.О. подано до суду клопотання про зупинення провадження у справі на підставі п. 2ч. 1 ст. 251 ЦПК України у зв`язку з перебуванням ОСОБА_2 на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 з 27.02.2026 року . До клопотання долучено довідку. Про проходження військової служби.

06 березня 2026 року представника відповідача за первісним позовом позивача за зустрічним ОСОБА_2 адвоката Харченко О.О. подано до суду клопотання про доручення доказів, а саме наказу по особовому складу № 254-ОС від 06.02.2026 року про зарахування полковника ОСОБА_2 у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та наказ № 156-ОС від 27.02.2026 року про зарахування ОСОБА_2 у списки особового складу на фінансове забезпечення у регіональному управлінні, на всі види забезпечення у НОМЕР_2 прикордонному загоні.

Представник ОСОБА_2 адвокат Харченко О.О. в судовому засіданні клопотання підтримала, просила його задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Мишинчук В.В. в судовому засіданні відносно задоволення клопотання заперечив, долучив до матеріалів справи письмові заперечення.

ОСОБА_1 підтримала позицію свого представника та заперечила відносно зупинення провадження.

Заслухавши позиції сторін суд прийшов до наступного висновку.

Загальновідомим фактом є те, що 24 лютого 2022 року російська федерація розпочала чинити злочин агресії проти України у формі широкомасштабного військового нападу.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», на всій території України введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який у подальшому було неодноразово продовжено та триває й на даний час.

У пункті 2 Указу Президент України постановив: військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати визначені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Крім того, Президент України у пункті 1 Указу від 24 лютого 2022 року № 65/2022 «Про загальну мобілізацію» постановив: оголосити та провести загальну мобілізацію (пункт 1).

Отже, враховуючи зазначені вище акти Президента України, з 24 лютого 2022 року в Україні (на всій її території) діє воєнний стан та проводиться загальна мобілізація. А отже, з настанням особливого періоду вся структура Збройних Сил України та інші військові формування як цілісний організм почали функціонувати в умовах особливого періоду та були переведені на організацію і штати воєнного часу.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ч. 9 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на категорії, у тому числі військовослужбовці - особи, які проходять військову службу.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Згідно зі ч. 1 ст. 4 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» Збройні Сили України та інші військові формування комплектуються військовослужбовцями шляхом: призову громадян України на військову службу; прийняття громадян України на військову службу за контрактом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення судом вчинення процесуальних дій під час судового розгляду із визначених у законі об`єктивних підстав, які перешкоджають подальшому розгляду справи і щодо яких неможливо передбачити їх усунення.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

З моменту оголошення загальної мобілізації та введення воєнного стану Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування переводяться в спеціальний правовий режим функціонування в цілому. Це виключає необхідність у додатковому з`ясуванні питання щодо переведення певної військової частини «на воєнний стан». Юридичний статус з`єднань, військових частин, підрозділів та інших складових структури ЗC України та інших військових формувань, що функціонують в умовах воєнного стану, не залежить від місця їх дислокації чи характеру виконуваних ними завдань, як-то перебування в районі воєнних (бойових) дій та участь в них (п. 75, 75, 79 постанови ВП ВС від 12.11.2025 № 754/947/22).

Згідно зі п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, зокрема, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Велика Палата Верховного суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 зробила такі висновки:

"Під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні."

Відповідно до довідки військової частини від 28.02.2026 року № 08/111, наказу по особовому складу № 254-ОС від 06.02.2026 року про зарахування полковника ОСОБА_2 у розпорядження начальника ІНФОРМАЦІЯ_1 та наказу № 156-ОС від 27.02.2026 року про зарахування ОСОБА_2 у списки особового складу на фінансове забезпечення у регіональному управлінні, на всі види забезпечення у НОМЕР_2 прикордонному загоні, випливає, що ОСОБА_3 проходить військову службу у Державній прикордонній службі

При цьому суд звертає увагу, що ДПСУ це правоохоронний орган спеціального призначення, який входить до системи військових формувань. Особи, які проходять службу в ДПСУ, є військовослужбовцями, складають Військову присягу на вірність Українському народу.

Суд уважає надані представником ОСОБА_2 документи належним та достатнім доказом того, що відповідач як військовослужбовець перебуває на військовій службі. Отже суд не має підстав продовжувати здійснювати судочинство у відповідному провадженні без виявлення волевивлення відповідача про намір та бажання продовжити судовий розгляд справи, у тому числі за його відсутності.

Ураховуючи наведене та той факт, що відповідач перебуває на військовій службі у складі Державної прикордонної служби України, існують обставини, передбачені п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, що унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому суд вважає за необхідне провадження у справі зупинити до припинення перебування відповідача на військовій службі у складі ДДПСУ або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені у воєнний стан.

Відповідно до ч. 1 ст. 254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Після усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто, до припинення перебування відповідача у складі, відповідач зобов`язаний повідомити про це суд.

На підставі викладеного, керуючись ст. 251, 253, 258-261, 353, 354 ЦПК України суд

постановив:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - зупинити на час перебування ОСОБА_2 на військовій службі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в частині зупинення провадження безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повнй текст ухвали складено 06.03.2026 р.

Суддя Дегтяренко К.С.