Справа № 610/3586/25
провадження № 2/610/400/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 Балаклійський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Тімонової В.М.,

за участю секретаря Черепахи А.А.,

позивачки ОСОБА_1 ( в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Балаклія в порядку загального позовного провадження цивільну справу №610/3586/25 (провадження № 2/610/400/2026) за позовною заявою ОСОБА_1 до Балаклійської міської ради Харківської області, третя особа: приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Соколова Світлана Олексіївна, про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:

17.09.2025 до Балаклійського районного суду Харківської області надійшла вказана позовна заява ОСОБА_1 , у якій просить встановити факт постійного проживання разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю з липня 20196 року та станом на день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач мешкала зі своїми батьками у АДРЕСА_2 . В 1982 році закінчила середню школу №6, вступила до ХДУ їм. Каразіна, де познайомилася і вийшла заміж 11.04.1986 за ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_3 у них народився син ОСОБА_4 . Після закінчення університету в червні 1987 року вони виїхали у Казахстан за розподілом, в місто Актау (колишнє Шевченко), де проживали батьки чоловіка ОСОБА_2 , ОСОБА_5 та баба ОСОБА_6 . В 1993 році помер батько чоловіка ОСОБА_5 , в 1995 році померла мати ОСОБА_2 - баба ОСОБА_6 , в 1997 році трагічно загинули на Каспійського морі обидва сини ОСОБА_2 - ОСОБА_7 (її чоловік) та ОСОБА_8 . Таким чином, вона лишилася одна з сином, а ОСОБА_2 також лишилася самотня. В липні 1999 вона разом із сином та свекрухою ОСОБА_2 повернулися в Україну. Далі вони жили кожен в себе: вона по АДРЕСА_3 , а ОСОБА_2 проживала на АДРЕСА_1 .

Далі з 2019 року ми проживали разом з ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , вели спільне господарство та мали спільний бюджет. 24.02.2022 року почалася війна, але вона не покидала ОСОБА_2 , опікувалася нею, дбала про безпеку. Весь той час вони були поряд і підтримували один одного. Влітку 2024 року ОСОБА_2 стала більше хворіти. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 померла, організацією поховання займалася вона.

Вважає себе спадкоємцем 4-ї черги за законом, 30.06.2025 звернулася до приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Соколової С.О. з заявою про прийняття спадщини. Після звернення до нотаріуса з заявою щодо оформлення спадкових прав як спадкоємця 4-ї черги за законом та надання усіх наявних документів, їй було усно вказано нотаріусом на те, що факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем за однією адресою підтверджується тільки реєстрацією, а акт депутату не має ніякого значення, оскільки встановлення такого роду фактів можливе тільки у судовому порядку за дотриманням правил ЦПК України.

У зв`язку з цим позивач змушена звернутися до суду. У зв`язку з наявним спором про цивільне право (право на спадкування) після смерті ОСОБА_2 заява про встановлення факту, що має юридичне значення подана в позовному, а не в окремому провадженні. Встановлення факту дасть можливість позивачу успадкувати майно після померлої свекрухи ОСОБА_2 .

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 25.09.2025 прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, витребувано у приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Соколової С.О. відомості про осіб, які звернулися із заявою про прийняття спадщини та оформили спадщину, або відмовились від спадщини після смерті ОСОБА_2 .

13.01.2026 на запит суду надійшла відповідь від приватного нотаріуса Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Соколової С.О. у якій вказано, що в Спадковій справі № 45/2025, заведеною 30.06.2025 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , є одна заява про прийняття спадщини подана ОСОБА_1 , будь-які інші заяви відсутні.

Ухвалою Балаклійського районного суду Харківської області від 21.01.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила її задовольнити. Зазначила, що її свекруха ОСОБА_2 , після смерті чоловіка, матері та синів, в липні 1999 року разом з нею переїхала з Казахстану до м. Балаклія. Весь цей час вона опікувалась нею.

Представник відповідача до суду не з`явився, заяв або клопотань від нього не надходило, відзиву не подано.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, заяв або клопотань від неї не надходило.

ОСОБА_9 , будучи допитаною як свідок, пояснила в судовому засіданні, що в 1999 році ОСОБА_10 з ОСОБА_11 переїхала до м. Балаклія, потім в 2000 році приїхала свекруха ОСОБА_12 . В 2013 році ОСОБА_10 переїхала до свекрухи, а за її адресою почав жити син з родиною. Весь цей час ОСОБА_10 здійснювала догляд за ОСОБА_2 , вели спільне господарство, ховала її також ОСОБА_10 .

Свідок ОСОБА_13 яка була сусідкою ОСОБА_2 , підтвердила спільне проживання позивачки з ОСОБА_2 .

Суд, заслухавши пояснення позивачки, покази свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 у м. Балаклія Харківської області, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією її паспорта, серії НОМЕР_1 , та витягом з реєстру територіальної громади від 30.06.2025 (а.с. 21-22, 24).

11.04.1986 позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 (а.с. 26).

Відповідно до копії свідоцтва про народження, серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а.с. 27).

Отже вказаним підтверджується, що ОСОБА_2 є свекрухою позивачки ОСОБА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_6 помер чоловік позивачки ОСОБА_3 (а.с. 29).

На підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 28.01.1999 державним нотаріусом Балаклійської державної нотаріальної контори Харківської області Бовдуй О.О., ОСОБА_2 на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с. 30-31, 35).

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії НОМЕР_3 (а.с. 25).

З акту обстеження, проведеного 04.07.2025 депутатом Балаклійської міської ради Скринник О.О., у присутності свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_13 , за адресою: АДРЕСА_1 , встановлено, що ОСОБА_1 з липня 2019 року проживала, вела спільне господарство та здійснювала догляд за своєю свекрухою ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 , до моменту смерті останньої (а.с. 36).

Вказане також підтверджується письмовими поясненнями свідків ОСОБА_14 , ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 (а.с. 40-46).

З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 81690090 від 30.06.2025 убачається, що 30.06.2025 приватним нотаріусом Соколовою С.О. заведена спадкова справа № 45/2025 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 за заявою про прийняття спадщини від ОСОБА_1 (а.с. 37).

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зміст статті 89 ЦПК України визначає, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Положеннями абзацу 1 ч. 2 ст.3 СК України встановлено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно з ч.1 ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до положень статтей 1222, 1223 ЦК України, Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

З роз`яснень, які викладені у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки.

Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів:

а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем;

б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю.

Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.

Аналогічна правова позиція викладена, зокрема, в постановах Верховного Суду від 21 березня 2019 року в справі №461/4689/15-ц, від 30 вересня 2019 року в справі №554/14633/15-ц, від 25 листопада 2019 року в справі №711/348/17, від 03 лютого 2021 року в справі №127/25053/17.

Згідно п. 4.2 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили про встановлення факту проживання однією сім`єю не менше п`яти років, про встановлення факту родинних відносин та інше.

З наявних матеріалів справи вбачається, що заявниця є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 . Даних про наявність інших спадкоємців, що прийняли спадщину після її смерті, матеріали справи не містять. Осіб, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, не встановлено.

Судом встановлено, що позивачка на момент смерті проживала разом зі спадкодавцем за однією адресою та лише за її заявою була заведена спадкова справа після її смерті, що свідчить про фактичне прийняття нею спадщини після смерті ОСОБА_2 , однак нотаріусом їй було роз`яснено, що спадкоємці четвертої черги повинні встановлювати юридичний факт проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини тільки у судовому засіданні.

Показання свідків та інші матеріали справи у їх взаємозв`язку свідчать про те, що позивачка не менше п`яти років перебувала зі спадкодавцем ОСОБА_2 у близьких відносинах, які мали тривалий сімейний характер, принаймні не пізніше 2019 року, вони жили дружно в одній квартирі, разом харчувалися, мали спільний бюджет, платили комунальні платежі, вели домашнє господарство, позивачка опікувалась станом здоров`я спадкодавця, піклувалась та доглядала її, поховала ОСОБА_2 також позивачка.

Отже, наявні у справі докази та фактичні обставини вказують на те, що між позивачкою та померлою ОСОБА_2 протягом тривалого часу склались усталені сімейні стосунки, які існували до часу смерті спадкодавця.

Позивачка повністю опікувалась життям спадкодавця, що з огляду на їх тривале спільне проживання та наявність спільних інтересів є ознакою ведення спільного господарства.

За таких обставин, оцінюючи наявні у справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає, що між позивачкою та спадкодавцем виникли відносини, які є більш близькими, аніж надання допомоги одинокій літній людині.

З урахуванням вищевказаного, слід визнати доведеним юридичний факт, що позивачка була пов`язана зі спадкодавцем ОСОБА_2 спільним побутом та взаємними правами і обов`язками - проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому відповідно до статті 1264 ЦК України має право на спадкування за законом у четверту чергу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 77-82, 247, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, в період з липня 2019 року по ІНФОРМАЦІЯ_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_4 , фактичне місце проживання: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Відповідач: Балаклійська міська рада Харківської області, місце знаходження: 64207, м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, вул. Центральна, б. 16.

Третя особа: приватний нотаріус Ізюмського районного нотаріального округу Харківської області Соколова Світлана Олексіївна, місце знаходження: 64207, м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, вул. Соборна, 73.

Повний текст рішення складено 09 березня 2026 року.

Суддя В. М. Тімонова