09.03.2026 Справа № 756/613/15-ц
Унікальний №756/613/15-ц
Провадження №2/756/69/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2026 року суддя Оболонського районного суду м. Києва Шевчук А.В., перевіривши заяву Приватного підприємства «Наріжний камінь» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Легіон», Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

в с т а н о в и в :

У провадженні суду перебуває заява ПП «Наріжний камінь» про поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом міста Києва від 22.08.2024 з примусового виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 липня 2017 року у цивільній справі №756/613/15-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Ізі Лайф» до ОСОБА_2 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничобудівельна компанія «Легіон», публічне акціонерне товариство «Акціонерний промислово-інвестиційний банк», ОСОБА_1 , про звернення стягнення на заставлене майно.

08.03.2026 року представником заявника подано заяву, у якій просить залишити без розгляду заяву ПП «Наріжний камінь» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом міста Києва 22.08.2024 з примусового виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 липня 2017 року у цивільній справі №756/613/15-ц.

В обґрунтування заяви вказують, що після відкриття Оболонським районним судом міста Києва провадження у справі за заявою ПП «НАРІЖНИЙ КАМІНЬ» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання, ПП «НАРІЖНИЙ КАМІНЬ» реалізував свої права іпотекодержателя за іпотечним договором шляхом звернення стягнення на вказаний у зазначених вище судових рішеннях предмет іпотеки у позасудовому порядку шляхом набуття права власності на нього на підставі іпотечного застереження (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»), що міститься у іпотечному договорі від 20.05.2008, посвідченим 20.05.2008 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Соколовим О.Є., зареєстрований в реєстрі на №1408.

Проаналізувавши заяву, суд вважає наступне.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 08 червня 2022 року по справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21, п. 78-82) зазначила, зокрема, що необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону. Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні. Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві. Саме застосування аналогії у процесуальному праві в певних випадках дає змогу ухвалити справедливе рішення. Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, п. 3 цієї ж статті передбачає, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право також мають особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Статтею 433 ЦПК України не передбачена можливість залишення за клопотанням заявника без розгляду заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання .

За таких підстав суд вважає за необхідне в порядку аналогії закону застосувати норму п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України до відносин які виникли між сторонами у даній справі.

Таким чином, суд вважає за потрібне залишити без розгляду заяву ПП «Наріжний камінь» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого Оболонським районним судом міста Києва 22.08.2024 з примусового виконання рішення Оболонського районного суду міста Києва від 03 листопада 2016 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 13 липня 2017 року у цивільній справі №756/613/15-ц залишити без розгляду.

Керуючись ст. ст. 10, 13, 257 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Заяву Приватного підприємства «Наріжний камінь» про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельна компанія «Легіон», Публічне акціонерне товариство «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - залишити без розгляду.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя А. В. Шевчук