Справа № 346/1091/26
Провадження № 2-н/346/49/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

Суддя Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області Яремин М.П., вивчивши матеріали справи за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,-

ВСТАНОВИВ:

05.03.2026 року заявник звернувся до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 24.07.2025 року шлюб між ним та ОСОБА_2 розірвано. Згідно з даними свідоцтв про народження вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Оскільки після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю, заявник просить видати судовий про стягнення з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання їхніх неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки від заробітку (доходу).

Наказне провадження - це самостійний і спрощений вид судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою про видачу судового наказу особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Порядок розгляду справ в порядку наказаного провадження регламентовано в Розділі ІІ «Наказне провадження» ЦПК України.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Аналіз вищевикладених положень чинного законодавства дає можливість дійти висновку, що аліменти на утримання дітей за рішенням суду чи судовим наказом присуджуються на користь того з батьків, з яким проживають діти, а стягнення аліментів відбувається з того з батьків, який проживає окремо.

Відповідно до п. 4, 5 ч. 2 ст. 163 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У свою чергу, додані до заяви документи не дають можливість у безспірному порядку підтвердити вищезазначені обставини, зокрема, факт проживання малолітніх дітей разом з заявником, а згідно з поданою заявою після розірвання шлюбу діти залишились проживати з матір`ю.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Отже, наявні підстави для відмови у видачі судового наказу. Крім того, слід зазначити, що заявник, звертаючись до суду, просить стягнути з нього аліменти на користь іншої особи, що суперечить самій суті наказного провадження.

Згідно з ч.1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

На підставі наведеного та, керуючись ст. ст. 165-167, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

відмовити у видачі судового наказу за заявою ОСОБА_1 про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Яремин М. П.