Дата документу 11.02.2026 Справа № 334/8356/24
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 334/8356/24 Пр. № 22-ц/807/34/26Головуючий у 1 інстанції: Гнатюк О.М. Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Полякова О.З.

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЕКСПЛУТАЦІЙНЕ ЛІНІЙНЕ УПРАВЛІННЯ АВТОМОБІЛЬНИХ ШЛЯХІВ» на рішення Ленінського (нова назва Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЕКСПЛУТАЦІЙНЕ ЛІНІЙНЕ УПРАВЛІННЯ АВТОМОБІЛЬНИХ ШЛЯХІВ» (надалі КП «ЕЛУАШ») про відшкодування шкоди

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом (т.с.1 а.с.1-7), в якому просив: - стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 16308,00 грн. на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди (збитків), - стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 20000,00 грн. на відшкодування завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди моральної (немайнової) шкоди, - вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що 13.02.2024 р. о 23 годині 00 хвилин на ділянці дороги біля будинку № 60 по вулиці Дніпровське шосе у місті Запоріжжі з причини потрапляння автомобіля в яму на дорозі відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль BMW 3181 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ). 04.04.2024 p. суддя Ленінського районного суду м. Запоріжжя Бредіхін Ю.Ю., розглянувши справу про адміністративне правопорушення № 334/1853/24 стосовно начальника шляхово-експлуатаційної дільниці № 1 КП «ЕЛУАШ» ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП, виніс постанову, якою визнав ОСОБА_2 винним у вчиненні вказаного адміністративного правопорушення та закрив провадження у цій справі на підставі ст. 22 КУпАП, звільнивши правопорушника ОСОБА_2 від адміністративної відповідальності та обмежившись усним зауваженням. Як вбачається зі змісту постанови судді Ленінського районного суду м. Запоріжжя Бредіхіна Ю.Ю. від 04.04.2024 р. в справі про адміністративне правопорушення № 334/1853/24, «26 лютого 2024 року відносно ОСОБА_2 складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААД № 646837, згідно якого 13.02.2024 року о 23:00 год., на ділянці дороги біля будинку № 60 по вулиці Дніпровське шосе в м. Запоріжжя, ОСОБА_2 , будучи відповідальною посадовою особою за експлуатаційний стан автомобільної дороги, не вжив заходів для ліквідації ями із параметрами: ширина 1,3 м, довжина 3,1 м, глибина 10 см, що є порушенням вимог п. 5.2.1 ДСТУ 3587-2022 та п. 1.5 ПДР України, що стало причиною пошкодження транспортного засобу марки «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 ». Загальний розмір завданої позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнової шкоди (збитків), пов`язаної з пошкодженням та відновлювальним ремонтом транспортного засобу, становить 16308,00 грн., які належить стягнути з відповідача КП «ЕЛУАШ» на користь позивача. Окрім майнової шкоди (збитків), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу було заподіяно й моральну (немайнову) шкоду, яка полягає у такому. Автомобіль є для позивача цінним майном. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому на праві особистої приватної власності автомобіль зазнав значних пошкоджень, що призвело до суттєвих витрат на його відновлювальний ремонт. У зв`язку з пошкодженням автомобіля було порушено право власності на автомобіль, протягом тривалого часу він був позбавлений можливості користуватися єдиним належним транспортним засобом. Все це призвело до порушення його душевної рівноваги, викликало душевні страждання та переживання, що негативно вплинуло на самопочуття, душевний стан. До цього часу відповідач КП «ЕЛУАШ» добровільно не відшкодував навіть частково завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди майнову шкоду (збитки) та моральну (немайнову) шкоду. Розмір грошового відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди, заподіяної позивача внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, він оцінює у 20000,00 грн., які належить стягнути з відповідача КП «ЕЛУАШ» на користь позивача.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Гнатюк О.М. (т.с.1 а.с.41). Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.47) відкрито провадження у цій справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду першої інстанції (т.с.1 а.с.83) витребувано у Ленінського (нова назва Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя справу про адміністративне правопорушення № 334/1853/24 стосовно начальника шляхово-експлуатаційної дільниці № 1 КП «ЕЛУАШ» ОСОБА_2 за ч. 4 ст. 140 КУпАП. На виконання вищезазначеної узвали судом першої інстанції надано копію вищезазначеної справи про адміністративне правопорушення № 334/1853/24 (т.с.1 а.с.90-205).

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2025 року (т.с.1 а.с.209-210), з урахуванням ухвали Ленінського (нова назва Дніпровського) районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2025 року (а.с.211) про виправлення описки, позов позивача у цій справі задоволено частково.

Стягнуто з КП «ЕЛУАШ» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на відшкодування матеріальної шкоди 16308,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 3000,00 грн.

Стягнуто з КП «ЕЛУАШ» () судовий збір на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 1392,88 грн.

В іншій частині вимог відмовлено.

Позивач із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції, у тому числі в частині відмови погодився, останнє в апеляційному порядку не оскаржував.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції у цій справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права і порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, відповідач КП «ЕЛУАШ» у своїй апеляційній скарзі (т.с.1 а.с.213-218) просило у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду з`ясувати питання про склад учасників судового процесу та залучити до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору начальника шляхово-експлуатаційної дільниці КП «ЕЛУАШ» Толмачова Сергія Володимировича; рішення суду першої інстанції скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; судові витрати за розгляд апеляційної скарги розподілити згідно з чинним законодавством.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Кочеткову І.В. та Полякова О.З. (т.с.1 а.с.237). Ухвалою апеляційного суду (т.с.1 а.с.238) витребувано у суду першої інстанції справу, яка надійшла до апеляційного суду (т.с.1 а.с.241). Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито (т.с.1 а.с.242), у задоволенні клопотання КП «ЕЛУАШ» про залучення третьої особи у цій справі відмовлено, дану справу за апеляційною скаргою призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання (т.с.1 а.с.243). Оскільки, відповідно до ст. 369 ч. 1 ЦПК України в редакції ЗУ від 19.06.2024 року № 3831-ІХ, якій набрав чинності з 19.07.2024 року, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (розрахунок: 3028,00 грн. * 30 = 90840,00 грн., у цій справі ціна позову 36308,00 грн. т.с.1 а.с. 5), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Згідно із ст. 7 п. 13 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Позивач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу відповідача у цій справі. Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

25 квітня 2025 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» щодо зміни найменування місцевих загальних судів" № 4273-IX, за змістом якого: - внесено до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» такі зміни: «1. Пункт 3-1 розділу ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено підпунктом 3 такого змісту: «3) змінити найменування місцевих загальних судів, перелік яких визначається додатком до цього Закону. Зміна найменування місцевого загального суду не призведе до його реорганізації чи ліквідації або утворення нового суду»; Доповнено додатком такого змісту: «Додаток до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VІІІ Перелік місцевих загальних судів, що перейменовуються Змінити найменування таких місцевих загальних судів… 7) у Запорізькій області: Куйбишевський районний суд Запорізької області на Кам`янський районний суд Запорізької області; Жовтневий районний суд Запорізької області на Олександрівський районний суд м. Запоріжжя; Ленінський районний суд м. Запоріжжя на Дніпровський районний суд м. Запоріжжя; Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя на Вознесенівський районний суд м. Запоріжжя…». Державна реєстрація змін до відомостей про місцеві загальні суди, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, які випливають із цього Закону, здійснена 30 квітня 2025 року (ст. 82 ч. 3 ЦПК України).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження, проте має місце відповідне навантаження судді-доповідача і колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, які за рішенням загальних зборів суддів Запорізького апеляційного суду з липня 2021 року також приймають участь у розгляді кримінальних проваджень, та штат суддів Запорізького апеляційного суду (10) взагалі, а також відпустка судді-доповідача у період з 07.07.2025 року по 14.08.2025 року включно (т.с.2 а.с.2).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача КП «ЕЛУАШ» у цій справі підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 258 ч. 1 ЦПК України судовими рішеннями є …рішення, постанови…

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги ухвалює постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи позов позивача у цій справі частково, керувався ст.ст. 12, 13, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК Українита виходив із обґрунтованості та доведеності позовних вимог позивача у цій справі лише в частині їх задоволення.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а рішення суду першої інстанції таким, що ухвалено із додержанням вимог закону, є правильним та законним.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі відповідає.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.04.2024 року (т.с.1 а.с.133) 13.02.2024 року о 23:00 год., на ділянці дороги біля будинку №60 по вулиці Дніпровське шосе в м. Запоріжжя, ОСОБА_2 , будучи відповідальною посадовою особою за експлуатаційний стан автомобільної дороги, не вжив заходів для ліквідації ями із параметрами: ширина 1,3 м, довжина 3,1 м, глибина 10 см, що є порушенням вимог п. 5.2.1 ДСТУ 3587-2022 та п. 1.5 ПДР України, що стало причиною пошкодження транспортного засобу марки «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Вказаною постановою ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.140 КпАП України та закрите провадження на підставі ст. 22 КУпАП.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 09.07.2024 року (т.с.1 а.с.172-180) змінено постанову Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 4.04.2024 року - виключено з резолютивної частини постанови вказівку про визнання ОСОБА_2 , як начальника ШЕД №1 КП «ЕЛУАШ» - відповідальної посадовий особи за експлуатаційний стан автомобільної дороги, винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КпАП України.

При цьому суд апеляційної інстанції, мотивуючи своє рішення, зазначив в описовій частині постанови про доведеність вини ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 140 КпАП України.

Вказаними судовими рішеннями встановлено факт невжиття начальником ШЕД №1 КП «ЕЛУАШ» Толмачовим С.В. заходів для ліквідації ями, що стало причиною пошкодження транспортного засобу марки «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до схеми ДТП (додатку до адміністративного протоколу ААД№646837 від 26.02.2024 р.) (т.с.1 а.с.96) в транспортного засобу марки «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 , встановлено пошкодження правого переднього колеса внаслідок ДТП.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ОСОБА_1 є власником автомобіля «BMW 318», реєстраційний номер НОМЕР_1 (т.с.1 а.с.24-25).

Відповідно до наказу КП «ЕЛУАШ» №39 від 11.05.2022 року начальника ШЕД-1 КП «ЕЛУАШ» Толмачова С.В. призначено відповідальною особою за належне утримання та ремонт проїзних частин доріг та вулиць, які розташовані на території Дніпровського району м. Запоріжжя та обліковуються на балансі КП «ЕЛУАШ» (т.с.1 а.с.104-105).

За ст. 1 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що автомобільна дорога - це лінійний комплекс інженерних споруд, призначений для безпечного, безперервного та зручного руху транспортних засобів, а за ст. 16 цього ж Закону вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

Пунктом 1 частини першої статті 21 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що елементами благоустрою є покриття площ, вулиць, доріг, проїздів, алей, бульварів, тротуарів, пішохідних зон і доріжок відповідно до діючих норм і стандартів.

Статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху належить, у тому числі, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів.

Пунктом 1 частини третьої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху (пункт 1 частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Згідно зі статтею 21 Закону України «Про автомобільні дороги» органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 2) якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів; 3) розміщення технічних засобів організації дорожнього руху, об`єктів дорожнього сервісу та рекламоносіїв; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Пунктом 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; контролювати якість робіт, що виконуються підрядними організаціями; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів. Вказані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів.

Як визначено в ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Виходячи з ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до п. 9постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. N 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"звернуто увагу на те, що коли відшкодування шкоди в натурі не можливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювана шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля),були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

За нормами ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до додатку до замовлення-наряду№3 від 14.02.2024 року до оплати виставлено 8450 грн. та рекомендована заміна 2 шин. Відповідно до додатку до замовлення-наряду №25 від 15.04.2024 року до оплати 7858 грн.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що розмір завданої позивачеві майнової шкоди у цій справі підтверджений вищезазначеними належними доказами та не спростований відповідачем.

Клопотання про проведення судової експертизи з визначення розміру майнової шкоди сторонами у цій справі не заявлено.

За ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Щодо вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, то суд першої інстанції правильно вважав їх такими, що підлягають у цій справі частковому задоволенню.

Згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами і доповненнями), а саме п. 3, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що з урахуванням зазначених позивачем доводів та фактичних обставин справи, позов позивача у цій частині є таким, що підлягає частковому задоволенню у розмірі 3000,00 грн. моральної шкоди, а в іншій частині вимог позивача щодо моральної шкоди слід відмовити.

Доводи апеляційної скарги відповідача КП «ЕЛУАШ» дублюють доводи його заперечень проти позову позивача у цій справі у суді першої інстанції, яким останній вже надав належну оцінку, з якою погоджується апеляційний суд. Ці доводи є такими, що не спростовують правильно встановлених судом першої інстанції обставин цієї справи та правильних висновків суду першої інстанції у цій справі, а лише відображають позицію відповідача, яку він та його представник вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

Суд першої інстанції на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи. Суд першої інстанції розглянув дану справу з додержанням вимог ЦПК України, тобто в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі доказів сторін, яким надав відповідну оцінку з дотриманням вимог ст. 89 ЦПК України. За змістом якої: «Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів)».

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. 12 ч. 3 ЦПК України). Підстави для звільнення від доказування відповідача, передбачені ст. 82 ЦПК України, у цій справі відсутні. Відповідач та представник останнього не надали суду першої інстанції належних, допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень проти позову позивача та, відповідно, у спростування останнього у цій справі в частині його задоволення.

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги відповідача. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України). В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Проте, докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, відсутні та зокрема стороною відповідача апеляційному суду не надані.

Згідно із ст. 376 ч. 3 ЦПК України передбачені порушення норм процесуального судом першої інстанції, які є обов`язковою підставою для скасування або зміни рішення. В силу вимог ст. 376 ч. 2 ЦПК України лише порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, можуть бути підставою для скасування або зміни рішення. Встановлено, що у цій справі відсутні порушення судом першої інстанції норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення, а також відсутні порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення цієї справи по суті.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги відповідача КП «ЕЛУАШ»не ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим з додержанням вимог ЦПК України.

Крім того, судом першої інстанції оскаржуваним рішенням правильно, з додержанням вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України, було вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції, у вигляді судового збору.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі або ж його зміни.

Також, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-369, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу КОМУНАЛЬНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЕКСПЛУТАЦІЙНЕ ЛІНІЙНЕ УПРАВЛІННЯ АВТОМОБІЛЬНИХ ШЛЯХІВ» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова апеляційним судом складена 11.02.2026 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В. Поляков О.З.