Справа № 372/6432/25
Провадження №2/369/8607/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2026 року м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Янченко А.В., розглянувши заяву представника заявника ОСОБА_1 адвоката Воронкової Олени Ігорівни про забезпечення позову у цивільній справі №372/6432/25 за позовом заявника ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнового права на об`єкт незавершеного будівництва,

В С ТА Н О В И В:

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває справа № 372/6432/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майнового права на об`єкт незавершеного будівництва, а саме на житлове приміщення квартиру за будівельним номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0181.

Представником позивача до суду подана заява про забезпечення позову шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав щодо спірного нерухомого майна, а саме: квартири в житловому будинку, який знаходиться на стадії будівництва та споруджується за будівельною адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0181

10 травня 2018 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено попередній договір купівлі-продажу житлового приміщення квартири в житловому будинку, який знаходиться на стадії будівництва та споруджується за будівельною адресою: АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0181, відповідно до якого сторони зобов?язуються в майбутньому, на умовах і в порядку визначених цим Договором, укласти і належним чином нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу вищезазначеного житлового приміщення квартири в житловому будинку.

Цього ж дня позивач сплатив відповідачу грошові кошти в розмірі 772 926 гривень у якості оплати забезпечувального платежу відносно квартири за АДРЕСА_1 , на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0181, що підтверджується засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мартиненко В.О. заявою, зареєстрованою в реєстрі за №300.

Представник позивача зазначає, що ОСОБА_1 у повному обсязі виконав свої зобов?язання та передав грошові кошти в сумі 772 926 гривень відповідачу, отже, має законні очікування, що відповідач у свою чергу також виконає свої договірні зобов?язання з метою набуття позивачем права власності на квартиру.

Однак, станом на дату подачі цього позову відповідач, в порушення умов попереднього договору від 10.05.2018 року свої зобов?язання не виконує, житловий будинок не добудований та не введений в експлуатацію, позивачем не набуто право власності на повністю профінансований об?єкт нерухомості.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник заявника зазначає, що на електронну пошту позивача від відповідача надійшло повідомлення від 20.06.2023, в якому було зазначено, що у зв?язку з настанням форс-мажору, як введення воєнного стану, Продавець об?єктивно не може виконати свої зобов?язання, а також з урахуванням п. 5.4. попереднього договору повідомлено, що договір вважається припиненим. Повідомленням від 14.11.2024 позивача повторно проінформовано, що у зв?язку з настанням форс-мажору, як введення воєнного стану, яка є надзвичайною обставиною об?єктивно унеможливлено виконання зобов?язань, передбачених умовами Договору, а також невиконання положення Договору, а саме не введення будинку в експлуатацію та запропоновано зв?язатися за наданими контактами для врегулювання питання повернення коштів, сплачених згідно з Договором та сплати штрафних санкцій.

Враховуючи вище наведене, позивач вважає, що відповідачем, як на теперішній час, так і в подальшому можуть вживатися заходи щодо відчуження вищезазначеного майна, тому в даному випадку вжиття заходів щодо забезпечення позову це уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Згідно з правилами ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на ту особу, яка заявляє відповідне клопотання. Отже, за загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином, усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Враховуючи наведене, пересвідчившись в дійсності наявного між сторонами спору щодо об`єкту нерухомого майна, та з огляду на те, що невжиття заходів забезпечення позову може дійсно утруднити або зробити неможливим виконання в майбутньому рішення за даним позовом у разі відчуження спірної квартири, або зміни її цільового призначення чи забудови, та з метою охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за цим позовом рішення, в разі задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне застосувати заходи забезпечення позову у спосіб, визначений заявником, шляхом заборони органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не виключно, державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, державну реєстрацію обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав щодо спірного нерухомого майна, а саме: квартири за будівельним номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0181 до набрання законної сили судового рішення у справі.

Щодо вимоги представника заявника про заборону вчинення конкретних реєстраційних дій, а саме: державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, внесення будь-яких змін до записів Державного реєстру речових прав щодо нерухомого майна, то слід зазначити, що заборона вчинення суб`єктами реєстрації будь-яких реєстраційних дій включає у себе всі вказані вище дії.

Таким чином, заяву про забезпечення позову слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 258, 260 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В:

Заяву задовольнити частково.

Заборонити органам та суб?єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії, щодо квартири за будівельним номером АДРЕСА_1 на земельній ділянці з кадастровим номером :01:003:0181 до набрання законної сили рішення суду по даній справі.

У задоволенні решти заяви відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Боржник: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Строк пред`явлення до виконання ухвали суду про забезпечення позову три роки.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала складена: 09.03.2026 року.

Суддя А.В. Янченко