Провадження №2/748/897/26
Єдиний унікальний № 748/598/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви бех руху

05 березня 2026 рокум. Чернігів

Суддя Чернігівського районного суду Чернігівської області Костюкова Т.В. перевіривши відповідність вимогам ст. ст. 23-32, 175-177 ЦПК України, позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В:

02.03.2026 року представник позивача за ордером на надання правової допомоги серії СВ № 1160947 від 27.02.2026 адвокат Матвійчук А.С., повноваження якої перевірені, звернулася до Чернігівського районного суду Чернігівської області з позовом, в якому просить, стягнути з громадянина Федеративної Республіки ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 556,00 євро щомісячно, починаючи з дня звернення з зазначеним позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також, судові витрати по справі у сумі 11500,00 грн. - витрат на професійну правничу допомогу.

З огляду на приписи частини другої статті 185 ЦПК України, Суд при вирішенні питання про прийняття до розгляду позовних заяв, має встановити їх відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України.

Опрацювавши матеріали цієї позовної заяви, суд вважає, що позовну заяву подано без додержання процесуальних вимог статей 175, 177 ЦПК України.

Так, згідно з частиною першою статті 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Суд звертає увагу, що відповідачем у цій справі позивач визначила відповідачем громадянина Федеративної Республіки Німеччина. Отже, така справа є справою з іноземним елементом.

Відповідно до положень статті 76 Закону України Про міжнародне приватне право, суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, зокрема, якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні.

Розділом ХІ ЦПК України визначено порядок провадження у справах за участю іноземних осіб. Отже, сповіщення відповідача повинно здійснюватися у рамках міжнародної співпраці.

В силу ст.190 ЦПК України ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи. Одночасно з копією ухвали про відкриття провадження у справі учасникам справи надсилається копія позовної заяви з копіями доданих до неї документів.

Відповідно до ч.1ст.498 ЦПК України, у разі якщо в процесі розгляду справи суду необхідно вручити документи, отримати докази, провести окремі процесуальні дії на території іншої держави, суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Аналогічна норма передбачена і статтею 80 Закону України «Про міжнародне приватне право», де зазначено, що у разі якщо при розгляді справи з іноземним елементом у суду виникне необхідність у врученні документів або отриманні доказів, у проведенні окремих процесуальних дій за кордоном, суд може направити відповідне доручення компетентному органу іноземної держави в порядку, встановленому процесуальним законом України або міжнародним договором України.

Згідно з п.2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та ДСА України від 27 червня 2008 року № 1092/5/54, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України.

Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову. У відповідних випадках документи, що підлягають врученню, можуть бути складені або перекладені на ту мову, яку, як є підстави вважати, розуміє особа, якій необхідно вручити документи.

Порядок вручення іноземним громадянам регулюється Конвенцією про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах від 15.11.1965 року (Гаага) (далі Конвенція). Дата приєднання України до Конвенції 19.10.2000 року.

Згідно зі статтею 1 Конвенції, остання застосовується у цивільних та комерційних справах щодо всіх випадків, коли існує потреба в передачі судових та позасудових документів для вручення за кордоном.

Відповідно до статті 3 Конвенції орган влади чи судовий працівник, компетентний відповідно до права запитуючої Держави, направляють Центральному Органу запитуваної Держави прохання згідно з формуляром, що додається до цієї Конвенції, без потреби легалізації або виконання інших аналогічних формальностей. До прохання додається документ, що підлягає врученню, або його копія.Прохання і документ надаються в двох примірниках.

Згідно з частинами першою та третьою статті 5 Конвенції Центральний Орган запитуваної Держави власноручно вручає документ або забезпечує його вручення відповідним органом: a) у спосіб, визначений його внутрішнім правом для вручення документів, складених в цій державі, особам, що перебувають на її території, або b) в особливий спосіб, обумовлений запитуючим органом, якщо такий спосіб не є несумісним з законами запитуваної Держави. Якщо документ має бути вручений відповідно до частини першої цієї статті, то Центральний Орган може вимагати, щоб документ був складений або перекладений офіційною мовою або однією з офіційних мов запитуваної Держави.

Відповідно до статті 15 Конвенції, якщо документ про виклик до суду або аналогічний документ підлягав передачі за кордон з метою вручення відповідно до положень цієї Конвенції, і якщо відповідач не з`явився, то судове рішення не може бути винесено, поки не буде встановлено, що a) документ був вручений у спосіб, передбачений внутрішнім правом запитуваної Держави для вручення документів, складених у цій країні, особам, які перебувають на її території, b) документ був дійсно доставлений особисто відповідачеві або за його місцем проживання в інший спосіб, передбачений цією Конвенцією, і що, в кожному з цих випадків, вручення або безпосередня доставка були здійснені в належний строк, достатній для здійснення відповідачем захисту. Кожна Договірна Держава може заявити, що суддя незалежно від положень частини першої цієї статті може постановити рішення, навіть якщо не надійшло жодного підтвердження про вручення або безпосередню доставку, у разі, якщо виконані всі наступні умови: a) документ було передано одним із способів, передбачених цією Конвенцією, b) з дати направлення документа сплинув термін, який суддя визначив як достатній для даної справи і який становить щонайменше шість місяців, c) не було отримано будь-якого підтвердження, незважаючи на всі розумні зусилля для отримання його через компетентні органи запитуваної Держави. Незважаючи на положення попередніх частин, суддя може в термінових випадках прийняти рішення про застосування будь-яких тимчасових чи охоронних заходів.

Тобто вказана норма застосовується за умов необхідності повідомлення іноземного громадянина, який є відповідачем у справі, про наявність справи, яка розглядається судом, для надання особі можливості вжиття заходів захисту, а саме, належного ознайомлення зі справою та вимогами інших сторін, підготовки власної позиції, доказів, доводів та міркувань тощо. Положення Конвенції не допускають винесення судом рішення у справі до виконання певних умов у разі неявки відповідача.

Таким чином, встановивши місцезнаходження відповідача за межами території України, у зв`язку з чим суд, який розглядає справу, має звернутися з дорученням до компетентного суду за кордоном про вручення документів, і якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України.

Відтак суд, у разі відкриття провадження у справі, зобов`язаний повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання всіх учасників процесу, у тому числі і відповідача.

Враховуючи викладене та те, що відповідач є громадянином Федеративної Республіки Німеччина, зареєстрованого місця проживання на території України не встановлено, позивачу при зверненні до суду із позовом необхідно надати належним чином засвідчений переклад позовної заяви та усіх додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави, для вручення їх відповідачу.

Таким чином, позивачу необхідно надати суду повний пакет документів із завіреним перекладом на мову запитуваної держави (у двох примірниках), для подальшого вручення їх відповідачу та звернення з судовим дорученням до іноземного суду. При цьому одночасно має бути поданий документ, з якого вбачатиметься, що у особи, яка здійснила переклад, є такий дозвіл (сертифікат або інший дозвільний документ).

Суд зауважує, що позивачка надала до суду засвідчений переклад позовної заяви та додатків до неї на офіційну мову запитуваної держави, в одному примірнику.

Суд зауважує про необхідність подання двох примірників позовної заяви з додатками, та перекладом усіх цих документів також у двох примірниках на мову запитуваної держави для надсилання їх судом відповідачеві. Вимога про надання саме ще двох примірників позовної заяви з додатками і перекладом обумовлена необхідністю складення у встановленому порядку прохання про правову допомогу відповідному суду Федеративної Республіки Німеччина щодо вручення зазначених документів відповідачу ( ст 4 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах)

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Окрім цього, у прохальній частині позовної заяви позивачка просить стягувати аліменти у розмірі 556,00 євро щомісячно, що відповідає мінімальним потребам дитини, однак не зазначено розмір суми аліментів у національній валюті України. Суд роз`яснює, що розмір аліментів на утримання дитини визначається у національній валюті.

Позивач не позбавлена можливості в даному випадку звернутись до відповідного суду, що розташований на території Федеративної Республіки Німеччина, разом з тим позивач звертається з позовом про стягнення аліментів до суду, який розташований на території України, а отже має керуватися вимогами національного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня.

З огляду на вказане, позовні вимоги про стягнення аліментів у євро не відповідають приписам ст.192 ЦК України та ст.181 СК України.

Згідно ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях175і177цьогоКодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, в якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, позовну заяву необхідно залишити без руху надавши позивачу строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного, керуючись ст.185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків протягом десяти днів з дня отримання копії ухвали.

Повідомити позивача про необхідність виправити зазначені в ухвалі недоліки.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків, вказаних в ухвалі суду позовна заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В.Костюкова