ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м.Суми

Справа №585/5159/24

Номер провадження 22-ц/816/252/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),

суддів - Петен Я. Л. , Черних О. М.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

сторони:

позивач Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк»,

відповідачка ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мамая Артура Сергійовича на заочне рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2025 року, ухваленого в м. Ромни в складі судді Євлах О.О.,

в с т а н о в и в:

19 грудня 2024 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк» (далі АТ «ПУМБ») звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення 153220,42 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17 березня 2020 року сторони уклали кредитний договір № 501, за умовами якого позичальниця отримала 51878 грн кредиту. 16 липня 2020 року сторони уклали кредитний договір№ 901 на суму 69000 грн. Відповідачка не виконала свої зобов`язання з повернення боргу і станом на 06 жовтня 2024 року борг по кредитному договору від 17 березня 2020 року № 501 склав 85637,85 грн, з яких 51877,67 грн борг за кредитом, 33760,18 грн борг по процентам, а борг по кредитному договору від 16 липня 2020 року № 901 склав 67582,57 грн, з яких 32533,12 грн борг за кредитом, 7,60 грн борг по процентам та 35041,85 грн борг за комісією. Загальна сума боргу становить 153220,42 грн, який відповідачка за письмовими вимогами не сплачує, а тому заявник просив суд стягнути вказану суму на свою користь.

Заочним рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість в сумі 153220,42 грн та 2422,40 грн судового збору.

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 13 березня 2025 року заяву представника відповідачки про перегляд вказаного заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Мамай А.С. просить заочне рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до того, що умова кредитного договору № 901 про нарахування банком 35041,85 грн комісії є нікчемною, а тому всі сплачені відповідачкою кошти мають бути зараховані на погашення тіла кредиту. Крім того, за договором № 501 позивач здійснював не передбачене договором нарахування 33760,18 грн процентів, оскільки саме по собі ознайомлення з Паспортом споживчого кредиту не свідчить про згоду позичальниці на конкретні умови оплати процентів за користування кредитом.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Сторони повідомлені про час і місце розгляду справи, але в судове засідання не з`явилися. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу без сторін, оскільки явка до апеляційного суду є необов`язковою, їх позиція є чіткою і зрозумілою.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 16 липня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву № 901 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, на підставі якого отримала 69000 грн споживчого кредиту на 36 місяців, сплатою 2,99% комісії за обслуговування кредитної заборгованості, 0,01% річних процентної ставки, зобов`язанням повертати кредит рівними платежами. Кошти відповідачка отримала шляхом банківського переказу. Підписавши заяву, ОСОБА_1 засвідчила прийняття в повному обсязі публічної пропозиції банку на укладення договору, яка розміщена на сайті позивача з урахуванням умов надання всіх послуг, у тому числі які можуть бути надані в процесі обслуговування (а.с. 8-9).

17 березня 2020 року ОСОБА_1 подала заяву № 501 про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якого отримала споживчий кредит в сумі 51878 грн строком на 36 місяців (а.с. 8-9).

Крім того, ОСОБА_1 підписала Паспорти споживчого кредиту до заяви № 901 і заяви № 501 (а.с. 9).

Матеріали справи також містять Публічну пропозицію АТ «ПУМБ» на укладення Договору комплексного банківського обслуговування (а.с. 10-17, 18-20).

07 жовтня 2024 року на адресу ОСОБА_1 банк направив письмову вимогу (повідомлення) про негайне погашення заборгованість по кредитному договору в сумі 153220,42 грн (а. с. 21).

Відповідно до платіжної інструкції № ТR.43107376.80428.8810 від 16 липня 2020 року АТ «ПУМБ» перерахувало на рахунок ОСОБА_1 69000 грн у якості надання кредитних коштів за договором № 901 від 16 липня 2020 року (а.с. 22).

Заборгованість за кредитним договором № 901 від 16 липня 2020 року станом на 06 жовтня 2024 року становить 67582,57 грн та складається з боргу по кредиту 32533,12 грн, боргу по процентам 7,6 грн та боргу по комісії 35041,85 грн (зворот а.с. 22-23).

Заборгованість за кредитним договором № 501 від 17 березня 2020 року станом на 06 жовтня 2024 року становить 85637,85 грн та складається з боргу по кредиту 51877,67 грн і боргу по процентам 33760,18 грн (зворот а.с. 23-24).

Випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 16 липня 2020 року по 06 жовтня 2024 року підтверджується використання 69000 грн кредитних коштів, їх часткове повернення (зворот а.с. 24-26).

Випискою по особовому рахунку ОСОБА_1 за період з 17 березня 2020 року по 06 жовтня 2024 року підтверджується використання 51878 грн кредитних коштів, їх часткове повернення (а.с. 27-29).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції установив, що ОСОБА_1 , підписавши 17 березня 2020 року та 16 липня 2020 року заяви про приєднання до договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, уклала кредитні договори з позивачем, використала кредитні кошти, проте борг не повернула, унаслідок чого станом на 06 жовтня 2024 року виникла заборгованість у сумі 153220,42 грн, яку суд стягнув на користь банку.

Колегія суддів апеляційного суду частково погоджується з висновками місцевого суду.

Згідно з ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Матеріалами справи підтверджується підписання ОСОБА_1 17 березня 2020 року заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Паспорту споживчого кредиту, у яких містяться всі істотні умови договору кредитування, графік повернення боргу, розмір процентів за користування кредитом, строк кредитування, відповідальність за порушення зобов`язань з повернення боргу.

Аналізуючи зміст кредитного договору, умов щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами, колегія суддів апеляційного суду дійшла до висновку, що 51877,67 грн боргу за кредитом та 33760,18 грн борг по процентам станом на 06 жовтня 2024 року по кредитному договору від 17 березня 2020 року № 501 були нараховані правомірно, згідно з умовами договору. Утворення боргу по кредиту та по процентам за користування кредитом підтверджується розрахунком заборгованості, а правові підстави для стягнення боргу позивачем доведені відповідними письмовими доказами.

Водночас, апеляційний суд не може погодитись з правомірністю нарахування банком заборгованості по кредитному договору від 16 липня 2020 року № 901, яка становить 67582,57 грн та складається з 32533,12 грн боргу за кредитом, 7,60 грн боргу по процентам та 35041,85 грн боргу за комісією.

Так, Паспорт споживчого кредиту за договором від 16 липня 2020 року № 901 мітить умову про щомісячну сплату комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,99 % від суми кредиту (2063,10 грн), тобто банком встановлено плату за послуги, що супроводжують кредит.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць, інші послуги банку. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» (10 червня 2017 року), щодо оплатності послуг з обслуговування кредитної заборгованості, зокрема інформації про стан кредитної заборгованості, інші супутні послуги, є нікчемною відповідно до частин 1 та 2 ст. 11, ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування». Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 21 жовтня 2020 року у справі № 194/1387/19 (провадження № 61-7416св20).

Зазначених вище обставин, вимог закону та правових позицій суду касаційної інстанції місцевий суд не врахував та дійшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за договором від 16 липня 2020 року № 901.

З розрахунку заборгованості за договором від 16 липня 2020 року № 901 вбачається, що на погашення комісії відповідачкою всього сплачено банку 39229,75 грн (зворот а.с. 22).

Оскільки умова договору про нарахування комісії є нікчемною, тому сплачені відповідачкою кошти за комісією у сумі 39229,75 мають бути зараховані у рахунок погашення боргу по тілу кредиту та процентам за користування кредитом: 39229,75 грн (32533,12 грн + 7,60 грн) = 6689,03 грн. Решту переплаченого боргу (6689,03 грн) відповідачка має право за відповідним зверненням до позивача у позасудовому порядку просити зарахувати у рахунок погашення боргу за договором від 17 березня 2020 року № 501 або повернути їй ці кошти. Також відповідачка не позбавлена права для вирішення питання повернення переплачених коштів звернутись з відповідним позовом до суду.

Отже, за фактичної відсутності заборгованості за договором від 16 липня 2020 року № 901 у задоволенні позову в цій частині апеляційний суд відмовляє, а рішення суду в цій частині вирішених вимог на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаної частини позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що за наслідками апеляційного перегляду судового рішення позов задовольняється на 55,89%, тому пропорційно до задоволених вимог за рахунок відповідачки позивачу слід компенсувати 1353,88 грн (55,89% від 2422,40 грн) судового збору за подання позову. За подання апеляційної скарги відповідачці за рахунок позивача підлягає компенсації 1602,78 грн (44,11% від 3633,60 грн) судового збору.

Враховуючи те, що ця справа є справою незначної складності, а ціна позову не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому на підставі п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381 - 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Мамая Артура Сергійовича задовольнити частково.

Заочне рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2025 року в частині задоволених позовних вимог Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про стягнення з ОСОБА_1 кредитної заборгованості за договором від 16 липня 2020 року № 901 у розмірі 67582 грн 57 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Абзац перший, другий та третій заочного рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 січня 2025 року викласти в наступній редакції:

«Позов Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» () 85637 грн 85 коп. заборгованості за кредитним договором від 17 березня 2020 року № 501, яка складається з 51877 грн 67 коп. боргу по тілу кредиту та 33760 грн 18 коп. боргу по процентам.

В іншій частині у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 1353 грн 88 коп. судового збору за подання позову».

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 1602 грн 78 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - В. І. Криворотенко

Судді: Я. Л. Петен

О. М. Черних