УХВАЛА

05 березня 2026 року

м. Київ

справа № 314/2722/23

провадження № 61-2615ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Нємна Тетяна Ігорівна, на ухвалу Запорізького апеляційного суду

від 27 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ПН Вільнянського РНО Кравченко О. М. про визнання заповіту недійсним.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмолено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та зупинити провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України. Зазначив, що він перебуває на військовій службі та приймає участь у бойових діях, з 15 липня 2024 року в складі ВЧ НОМЕР_1 залучений до складу сил та засобів оперативно-тактичного угрупування « ІНФОРМАЦІЯ_1 ». Вказана обставина унеможливлює його участь у судових засіданнях і порушує його процесуальні права як позивача. Звертав увагу, що у нього відсутній представник у справі, договір з адвокатом Козар М. В. розірваний.

Ухвалами Запорізького апеляційного суду від 15 грудня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 жовтня 2025 року та призначено справу до розгляду на 27 січня 2026 року.

19 січня 2026 року ОСОБА_2 направив суду клопотання про зупинення провадження у справі, пославшись на те, що продовжує перебувати на військовій службі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2026 року зупинено апеляційне провадження у справі № 314/2722/23 до припинення перебування ОСОБА_2 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Зобов`язано ОСОБА_2 протягом десяти днів повідомити Запорізький апеляційний суд про припинення перебування у складі військового формування Збройних Сил України.

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Нємна Т. І., засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2026 року та поновити апеляційне провадження.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що при постановленні оскаржуваної ухвали суд апеляційної інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі.

Згідно з частиною першою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження (відмову у відкритті касаційного провадження) вирішується колегією у складі трьох суддів.

Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

У цивільному процесі підстави зупинення провадження регламентовані статтями 251 та 252 ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначена норма права забезпечує дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд. Тобто, це є обов`язок суду, а не право зупинити провадження у справі.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року у справі № 754/947/22 дійшла висновку, що з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення ЗСУ та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що переведені на воєнний стан. Належними доказами для зупинення провадження у справі є документи, що підтверджують перебування особи на військовій службі (військовий квиток, наказ командира тощо). Беручи до уваги факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, Велика Палата ВС погодилася з висновками апеляційного суду про зупинення провадження у справі.

Розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати обов`язкове зупинення провадження у судовій справі. Виняток для суду з наведеного правила складає ситуація, коли дотримання приписів статті 251 ЦПК України вступає у суперечність із загальними засадами цивільного процесуального законодавства, як-от верховенство права, елементом якого є право на доступ до суду, та, у другу чергу, диспозитивність цивільного процесу.

У цій справі судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 та бере безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією проти України, що підтверджується копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 09 травня 2022 року № 131, копією довідки від 13 березня 2024 року № 3161, копією довідки від 08 травня 2024 року № 5499 з витягом із журналу бойових дій, копією наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 15 липня 2024 року № 199, довідкою від 08 лютого 2025 року № 1824, копією довідки від 25 квітня 2025 року № 7034.

Врахувавши позицію позивача та надані ним докази, визнавши їх є належними, достовірними і достатніми в розумінні положень статей 77, 79, 80 ЦПК України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності передбаченої пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України підстави для зупинення провадження у справі, ініційованій ОСОБА_2 .

Доводи касаційної скарги про те, що предмет спору не пов`язаний з особистими немайновими права позивача, а також щодо відсутності обставин, які би міг повідомити позивач виключно шляхом особистої участі у судових засіданнях, Верховний Суд відхиляє, оскільки відповідно до частини п`ятої статті 4 ЦПК України жодна особа не може бути позбавлена права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку, а суперечностей між зупиненням провадження у цій справі та загальними засадами цивільного процесуального законодавства не встановлено.

Частиною четвертою статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Згідно з частиною шостою статті 394 ЦПК України ухвала про відмову

у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Доводи поданої касаційної скарги не дають підстав для висновку про недотримання судом апеляційної інстанції норм процесуального права, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

На підставі наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, зокрема статті 358 ЦПК України, не викликає розумних сумнівів, а касаційна скарга

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Нємна Т. І., на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2026 року (не відноситься до переліку ухвал, якими закінчено розгляд справи)є необґрунтованою.

Керуючись частинами першою, четвертою та шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Нємна Тетяна Ігорівна, на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 27 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Вільнянського районного нотаріального округу Кравченко Олена Михайлівна, про визнання заповіту недійсним.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович