Справа № 945/294/25
Провадження №2/472/51/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року селище Веселинове

Миколаївської області

Веселинівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Орленко Л.О.,

з участю секретаря

судового засідання - Чорної О.В.,

прокурора - Миронець К.С.,

представника відповідачів - адвоката Губської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 у селищі Веселинове Миколаївської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області Савицької Марії Валеріївни в інтересах держави в особі позивача - Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фермерського господарства "ЯНКО АГРО", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про витребування земельних ділянок,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Веселинівського районного суду Миколаївської області перебуває цивільна справа № 945/294/25 за позовом заступника керівника Миколаївської окружної прокуратури Миколаївської області Савицької Марії Валеріївни в інтересах держави в особі позивача - Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області до відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Фермерського господарства "ЯНКО АГРО", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про витребування земельних ділянок.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвокат Губська Ю.О. подала до суду клопотання про залишення позовної заяви без руху у зв`язку з необхідністю надання доказів внесення прокурором на депозитний рахунок суду коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, що відповідає вимогам діючої з 09 квітня 2025 року редакції ч.5 ст. 390 ЦК України, за якою суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Крім того, згідно з ч.4 ст.177 ЦПК України (у редакції, що набула чинності 09 квітня 2025 року), у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви. Тому вважала розгляд справи за позовом прокурора про витребування майна за відсутності попередньо внесених коштів неможливим. Зазначала, що згідно з п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону№ 4292, положення цього Закону мають зворотну дію в часі в частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом. Оскільки вказаний закон має зворотну силу, вважає, що позов прокурора не відповідає вимогам ч.4 ст. 177 ЦПК України, а тому можна дійти висновку, що позовна заява підлягає залишенню без руху на підставі ст.185 ЦПК України

В судовому засіданні прокурор Миронець К.С. висловила думку, що вказане клопотання не підлягає задоволенню, з урахуванням письмових заперечень представника Миколаївської окружної прокуратури Чехліної В.О., зазначила, що прокурор в позові посилається на недобросовісність відповідачів, а тому питання щодо добросовісності чи недобросовісності відповідачів може бути вирішено лише після дослідження доказів у справі та прийняття судом рішення по суті.

Суд, заслухавши думки учасників справи, при обговоренні клопотання представника позивача, дійшов наступного висновку.

09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12 березня 2025 року, згідно з яким ст. 390 ЦК України доповнено ч.5 такого змісту: «Суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника. Порядок компенсації, передбачений цією частиною, не застосовується щодо об`єктів приватизації, визначених Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Приписи Закону № 4292-IX розраховані на вирішення правових ситуацій, пов`язаних з витребуванням майна саме у добросовісних набувачів, тобто застосування цього закону залежать від підстав пред`явленого позову.

Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

У випадку, якщо позивач обґрунтовує позов про витребування нерухомого майна недобросовісністю набувача, то положення частини п`ятої статті 390 ЦК України не застосовуються. Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення. У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов без застосування частини п`ятої статті 390 ЦК України. Натомість у разі встановлення, що набувач добросовісний, суд відмовляє у задоволенні позову на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

У цій справі прокурор, зокрема в письмових поясненнях від 30.05.2025 року, посилається на те, що відповідачі ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у даній справі не є добросовісними набувачами спірних земельних ділянок, а тому він звернувся до суду з позовом про витребування земельних ділянок, на підставі ст. 387 ЦК України.

Не вдаючись в оцінку обґрунтованості зазначених тверджень, суд, тим не менш, констатує, що позов про витребування спірних земельних ділянок обґрунтований, в тому числі, недобросовісністю останніх набувачів та поданий на підставі статті 387 ЦК України.

За таких обставин приписи частини п`ятої статті 390 ЦК України в цій справі є незастосовними, в зв`язку із чим суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотань представника відповідачів про залишення позовної заяви без руху.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити в задоволенні клопотань представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - адвоката Губської Ю.О. про залишення позовної заяви без руху.

Ухвала суду окремому апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Веселинівського районного суду

Миколаївської області Л.О. Орленко