печерський районний суд міста києва
Справа № 153/1698/25-ц
пр. № 2-ві-21/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Ільєвої Т.Г.,

при секретарі - Романенко Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Остапчук Тетяни Володимирівни від розгляду цивільної справи № 153/1698/25-ц за позовом ОСОБА_1 держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої тривалою бездіяльністю Міністерства юстиції України шляхом умисного невиконання постанови Вінницького апеляційного суду від 07.09.2023 №138/39/23 про стягнення з держави російська федерація на його користь моральної шкоди у розмірі 1341000 гривень та порушенням його права на справедливий суд внаслідок тривалої протиправної бездіяльності держави в порядку ч.1 ст.23 та ст.ст.1167, 1173 ЦК України та ст.56, ч.9 ст.129, ст.129-1 Конституції України, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні судді Печерського районного суду м. Києва Остапчук Тетяни Володимирівни перебуває цивільна справа № 153/1698/25-ц за позовом ОСОБА_1 держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої тривалою бездіяльністю Міністерства юстиції України шляхом умисного невиконання постанови Вінницького апеляційного суду від 07.09.2023 №138/39/23 про стягнення з держави російська федерація на його користь моральної шкоди у розмірі 1341000 гривень та порушенням його права на справедливий суд внаслідок тривалої протиправної бездіяльності держави в порядку ч.1 ст.23 та ст.ст.1167, 1173 ЦК України та ст.56, ч.9 ст.129, ст.129-1 Конституції України.

23.02.2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Остапчук Тетяни Володимирівни у вказаній справі оскільки наявні обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді, що полягає у не згоді з розглядом справи у спрощеному порядку, а також враховуючи те, що судові повістки були підписані іншою особою, проте не суддею Остапчук Т.В.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України, суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Дослідивши заяву про відвід та матеріали справи, суд вирішив розглядати питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені ст.ст. 36, 37 ЦПК України.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Згідно ст. 37 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Крім того, ч. 4 ст. 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Європейський суд з прав людини у рішеннях зазначає, що найголовнішою є існування довіри, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, § 48).

Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (Hauschildt Case, № 11/1987/134/188, пункт 46).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

Таким чином, заявником не наведено, а судом не встановлено обставин, які б безпосередньо свідчили про упередженість головуючого суду у справі за його позовом та обставин цієї справи, а також інших підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, які унеможливлювали б розгляд справи суддею та викликали необхідність її відводі.

Відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ст. ст. 126, 129, 129-1 Конституції України, ст. ст. 6, 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України; здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними.

Зазначені представником позивача у заяві про відвід обставини фактично свідчать про його незгоду з процесуальними рішеннями судді під час розгляду справи, що в розумінні вимог чинного цивільного процесуального законодавства України не може бути підставою для відводу.

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що презумпція особистої неупередженості судді діє до тих пір, поки не доведено інше, а тому суд вважає, що заявником не зазначені та не доведені будь-які обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді при вирішенні даної цивільної справи.

Аналізуючи викладене, зважаючи на матеріали заяви про відвід, суд дійшов висновку, що обґрунтування, наведені в заяві, не можуть бути підставою для відводу судді у справі, оскільки вони не містять обставин, які б вказували на упередженість судді Остапчук Т.В., так як наведені позивачем підстави є лише його суб`єктивним сприйняттям обставин справи.

За таких обставин, правові підстави для задоволення відводу судді Остапчук Т.В. відсутні, відтак у задоволенні заяви слід відмовити.

Враховуючи вкладене, керуючись ст.ст. 36, 40, 258-261 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Остапчук Тетяни Володимирівни від розгляду цивільної справи № 153/1698/25-ц за позовом ОСОБА_1 держави Україна в особі Міністерства юстиції України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої тривалою бездіяльністю Міністерства юстиції України шляхом умисного невиконання постанови Вінницького апеляційного суду від 07.09.2023 №138/39/23 про стягнення з держави російська федерація на його користь моральної шкоди у розмірі 1341000 гривень та порушенням його права на справедливий суд внаслідок тривалої протиправної бездіяльності держави в порядку ч.1 ст.23 та ст.ст.1167, 1173 ЦК України та ст.56, ч.9 ст.129, ст.129-1 Конституції України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Тетяна ІЛЬЄВА