Ухвала

Іменем України

12.02.2026 м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Тесленко Т. В.,

з участю секретаря

судового засідання Климченко А. О.,

розглянувши в судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про відвід судді Назарьової Л. В. у цивільній справі № 533/1132/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Козельщинський відділ №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

Встановив:

04 лютого 2026 року до Кобеляцького районного суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про відвід судді Назарьової Л. В. у цивільній справі № 533/1132/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Козельщинський відділ №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування.

Ухвалою судді Назарьової Л. В. від 05.02.2026 визнано відвід ОСОБА_1 необгрунтованим та передано вказану заяву до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

05.02.2025 за протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву про відвід судді Назарьової Л. В. передано для розгляду судді Тесленко Т. В.

В заяві про відвід ОСОБА_1 зазначав, що суддя Кобеляцького районного суду Полтавської області Назарьова Л. В. не може розглядати справу і підлягає відводу, тому що існують обставини, які викликають сумнів у її об`єктивності та неупередженості. Зазначав, що під час допиту свідка ОСОБА_3 у кримінальній справі № 532/39/22 по обвинуваченню ОСОБА_4 , де ОСОБА_1 , будучи потерпілою особою, повідомляв про надання свідком неправдивих показань та клопотав про винесення ухвали, на що суддя відмовила. Також у цивільній справі № 532/2239/24 за його позовом до КП «Бутенківське» Білицької селищної ради про визнання звільнення незаконним, суддя захищала інтереси відповідача, а не позивача, а також постановила завідомо неправосудне рішення 21 лютого 2025 року. Через це він змушений звернутися до Вищої ради правосуддя із дисциплінарною скаргою щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_5 , керівнику служби державних інспекторів із копією заяви про відвід судді від 03 лютого 2026 року. Оскільки він не довіряє судді Назарьовій Л. В., прохав відвести її від розгляду цивільної справи. Вказував, що у разі незадоволенні заяви про відвід він буде звертатися з відповідними скаргами до Голови Ради суддів Моніча Б. С.

В ухвалі судді Назарьової Л. В. від 05.02.2026 вказано, що у справі відвід заявлений до початку наступного судового засідання, призначеного на 17 лютого 2026 року. Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим. Однак заява про відвід судді є не в достатній мірі обґрунтованою, оскільки заявлений відвід судді мотивований незгодою позивача з процесуальним рішенням судді в інших справах. Частиною 4 статті 36 ЦПК України передбачено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу. На цей час ОСОБА_1 у поданій заяві про відвід висловив незгоду з процесуальними діями ( рішеннями ) судді в інших справах, зокрема у кримінальній справі № 532/39/22 по обвинуваченню ОСОБА_4 в частині допиту свідка ОСОБА_3 , а також у цивільній справі № 532/2239/24 за позовом ОСОБА_1 до КП «Бутенківське» Білицької селищної ради про визнання звільнення незаконним, де суддею, на його думку, було прийнято завідомо неправосудне рішення. Однак, незгода позивача з процесуальними рішеннями судді в силу норм ч. 4 ст. 36 ЦПК України не може слугувати підставою для відводу судді. Також ОСОБА_1 в заяві вказував, що він змушений подавати дисциплінарну скаргу щодо дисциплінарного проступку судді ОСОБА_5 до Вищої ради правосуддя з копією заяви про відвід від 03 лютого 2026 року судді Назарьовій Л. В., натомість доказів звернення до Вищої ради правосуддя суду не надано.

Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про час і місце слухання справи.

Від судді Назарьової Л. В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Від заявника ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Тесленко Т. В. в розгляді справи за його заявою про відвід судді Назарьовій Л. В.

На підставі ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Розглянувши заяву про відвід судді Назарьової Л. В., дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку.

Суд установив, що заява про відвід судді вмотивована незгодою позивача у справі з процесуальними рішеннями судді в інших справах, а саме, зокрема, у кримінальній справі № 532/39/22 по обвинуваченню ОСОБА_4 та у цивільній справі № 532/2239/24 за позовом ОСОБА_1 до КП «Бутенківське» Білицької селищної ради про визнання звільнення незаконним.

Статтею 36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді не може бути підставою для відводу.

Однак, пунктом 1 статті 6 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, який вирішить спір щодо його прав і обов`язків цивільного характеру або встановить обгрунтованість будь-якого висунутого кримінального обвинувачення.

Тобто довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливее.

Крім того, згідно з практикою Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.2006 у справі Білуга проти України від 28 жовтня 1998 року у справі Ветштайн про Швейцарії, тощо) важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськійсть у демократичному суспільсьтві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який судя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен братии самовідвід.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 36 України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженності або об`єктивності судді.

Враховуючи підстави зазначені в п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України, заявлений відвід вважаю за потрібне задовольнити.

Керуючись статтями 36, 40 ЦПК України, суд

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Назарьової Л. В. у цивільній справі № 533/1132/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Козельщинський відділ №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, - задовольнити.

Передати цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Козельщинський відділ №5 управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, до канцелярії Кобеляцького районного суду Полтавської області для повторного автоматизованого перерозподілу іншому судді.

Ухвала оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

12.02.2026 складено повне судове рішення.

Суддя