ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 601/3002/25Головуючий у 1-й інстанції Коротич І.А.
Провадження № 22-ц/817/232/26 Доповідач - Костів О.З.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Тернопіль

Тернопільський апеляційний суд в складі:

головуючого - Костів О.З.

суддів - Гірський Б. О., Хома М. В.,

розглянувши у письмовому провадженні без повідомлення учасників цивільну справу № 601/3002/25 за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» на додаткове рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року (ухвалене суддею Коротичем І.А., дати складення повного тексту судового рішення не зазначено) в справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (далі позивач, ТОВ «ФК «Суперіум»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 11 грудня 2025 року позов ТОВ «ФК «Суперіум», задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «ФК «Суперіум» заборгованість за кредитним договором № Z52.500.70242 від 09 листопада 2017 року в розмірі 25519.99 грн, яка складається із: заборгованості за основним боргом 25510.90 грн; заборгованості за відсотками 9.09 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 915.05 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

При ухваленні рішення у даній справі не було вирішено питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу.

15 грудня 2025 року відповідач ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Булава О.П., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення.

Заява обґрунтована тим, що у відзиві на позовну заяву представником відповідача було заявлено про витрати відповідача на правничу допомогу, які складають 5000 грн.

Додатковим рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ФК «Суперіум» на користь ОСОБА_2 3111.31 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги.

Не погоджуючись із додатковим рішенням суду, ТОВ «ФК «Суперіум», в інтересах якого діє Вишневська О.І., подало на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення судом норм процесуального права. Вказує, що судом неповно встановлено фактичні обставини справи та дано невірну оцінку доказам.

Апеляційна скарга мотивована тим, що представником відповідача адвокатом Булавою О.П. не було надано до ухвалення рішення у справі доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем, у відзиві на позов не зазначив орієнтовний розрахунок суми витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку з розглядом справи, водночас у прохальній частині відзиву на позовну заяву просив стягнути з позивача витрати на правничу допомогу, без зазначення суми. Таким чином, представником відповідача не подано відповідної заяви у строки та у порядку, передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України та ст. 246 ЦПК України.

У зв`язку з наведеним просить додаткове рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників по справі до суду не надходив.

За правилами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до пунктів 1 частини шостої статті 19 ЦПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Ціна даного позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене, відповідно до частини другої статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам закону рішення суду першої інстанції відповідає не повністю.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено наступні обставини.

Ухвалою Кременецького районного суду від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за позовом ТОВ «ФК «Суперіум» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено до розгляду на 09:00 годину 20 листопада 2025 року.

Зазначено, що розгляд справи буде здійснюватись за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

19 листопада 2025 року між адвокатом Булавою О.П. та клієнтом ОСОБА_2 укладено договір про надання професійної правничої допомоги №318, змістом якого визначено, що вартість правничої допомоги встановлюється за домовленістю сторін (а.с.50).

04 грудня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 адвокатом Булавою О.П. подано суду відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України відповідачем сплачено витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Крім того, в прохальній частині відзиву сторона відповідача просила стягнути з позивача витрати на правничу допомогу.

До поданого відзиву на позовну заяву адвокатом не долучено доказів понесених відповідачем витрат на правничу допомогу. Також не зазначено про те, що такі докази будуть подані після ухвалення судом рішення.

11 грудня 2025 року у вказаній справі ухвалено рішення про часткове задоволення позову.

15 грудня 2025 року ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Булава О.П., звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення та стягнення із ТОВ «ФК «Суперіум» в користь ОСОБА_2 понесені витрати на правничу допомогу.

До вказаної заяви долучено розрахунок суми гонорару від 12 грудня 2025 року виконаних адвокатом та оцінених замовником послуг з надання правничої допомоги у справі №601/3002/25, в якому детально описано обсяг виконаних робіт. Зокрема, зазначено, що адвокатом у зв`язку із наданням правничої допомоги відповідачу у суді першої інстанції виконано наступні роботи:

- ознайомлення з матеріалами (5 год * 500 = 2500 грн);

- подання відзиву на позов (5 год * 500 = 2500 грн),

а всього 5000 грн.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частиною третьою статті 270 ЦПК України визначено, що суд, який ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Частиною першою статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 частини третьої статті 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої та другої статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частинами першою, другою, третьою статті 246 ЦПК України встановлено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (ч.1 ст.182 ЦПК України).

Аналіз вищезазначених процесуальних норм дає підстави для висновку, що саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Як зазначив Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 березня 2020 року у справі №520/8309/18, законодавцем визначено процесуальний наслідок не заявлення до закінчення судових дебатів вимоги на відшкодування судових витрат на правничу допомогу або подання доказів таких витрат із пропуском п`ятиденного строку з моменту винесення рішення у справі. В такому випадку суд залишає заяву сторони про винесення додаткового судового рішення без розгляду.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц та в ухвалах Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі №750/14822/21, від 24 травня 2023 року у справі №446/2455/21.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частиною першої статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Аналізуючи вищевикладене, якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі. У разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 10 січня 2024 року у справі № 285/5547/21.

У справі, яка переглядається апеляційним судом, встановлено, що у відзиві на позовну заяву, стороною відповідача не заявлялося про те, що докази про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, як визначено ч.8 ст.141 ЦПК України. Навпаки, представник відповідача у прохальній частині відзиву на позов просив стягнути такі витрати, причому жодних доказів на підтвердження не надав та посилався на ч.8 ст.178 ЦПК України, яка регулює норми щодо вимог до відзиву.

11 грудня 2025 року справа розглянута Кременецьким районним судом Тернопільської області.

Отже, сторона відповідача, знаючи про розгляд даної справи, не подала до місцевого суду до 11 грудня 2025 року докази понесення витрат на правничу допомогу та не подала заяви про намір подати такі докази протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення.

Разом з тим, в заяві про ухвалення додаткового рішення від 15 грудня 2025 року не зазначено обґрунтування поважності причин неподання доказів, що підтверджують розмір понесених відповідачем судових витрат у суді першої інстанції до закінчення судових дебатів у справі. Також відсутнє і клопотання про поновлення строку подання таких доказів.

Суд апеляційної інстанції враховує те, що заява про розподіл витрат на правничу допомогу та докази понесених витрат подані представником відповідача адвокатом Булавою О.П. лише 15 грудня 2025 року через систему «Електронний суд», тобто, зі спливом строків, передбачених положеннями ч.8 ст.141 ЦПК України.

На вказані обставини суд першої інстанції уваги не звернув.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку, що в задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Булави О.П. про ухвалення додаткового рішення, слід відмовити.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ТОВ «ФК «Суперіум» знаходять своє підтвердження.

У відповідності до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно частини другої статті 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У відповідності до частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення суду першої інстанції та постановлення нового судового рішення про відмову у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» задовольнити.

Додаткове рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 23 грудня 2025 року скасувати.

Постановити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції відмовити.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Дата складення повного тексту постанови 05 березня 2026 року.

Головуючий О.З. Костів

Судді: Б.О. Гірський

М.В. Хома