справа № 381/1364/25
головуючий у суді І інстанції Ковалевська Л.М.
провадження № 22-ц/824/1621/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

25 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області, у якому просила суд стягнути з відповідача на її користь у порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотриману пенсію у розмірі 404 090 грн 29 коп.

Позов обґрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер чоловік позивача ОСОБА_2 , який був військовим пенсіонером та перебував на обліку в ГУ ПФУ в Київській області, після смерті якого відкрилась спадщина на майно, у тому числі, і на недоотриману пенсію на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 320/5166/22. Позивач є вдовою померлого військового пенсіонера, і після його смерті отримує пенсію по втраті годувальника. Позивач своєчасно звернулася до нотаріуса з питання прийняття спадщини, у зв`язку з чим державним нотаріусом Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори Мельничук М.В. заведено спадкову справу № 48/2024, на запит якої ГУ ПФУ у Київській області повідомило, що відсутні підстави для включення до складу спадщини недоотриманої пенсії.

Також, позивач звернулася до відповідача із заявою про виплату недоотриманої пенсії на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду, однак отримала відмову та роз`яснення, що необхідно звернутися до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Своїми діями відповідач перешкоджає реалізації прав позивача на отримання спадкового майна.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2025 року задоволено позов ОСОБА_1 .

Стягнуто з ГУ ПФУ у Київській області на користь ОСОБА_1 недоотриману суму пенсії, яка набута в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та не була включена до свідоцтва про право на спадщину за законом, у розмірі 404 090 грн 29 коп.

Стягнуто з ГУ ПФУ у Київській області на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 4 040 грн 90 коп.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що позивач як спадкоємець після смерті її чоловіка ОСОБА_2 набула право на кошти недоотриманої пенсії. Набуття такого права відбулося на підставах права цивільного. У той же час позивач не є учасником правовідносин між спадкодавцем та відповідачем, які захищені зазначеним судовим рішенням у порядку адміністративного судочинства. Позивач не стала учасником тих правовідносини, вона фактично набула самостійних прав на майно, а відповідно має право на судовий захист.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Київській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтовано тим, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Вказує, що Пенсійним фондом вжито всі заходи з метою виконання рішення суду у судовій справі.

Посилається на те, що позовні вимоги позивача фактично зводяться до оскарження поведінки Головно управління щодо невиконання вищевказаного судового рішення яким, зокрема відповідача було зобов`язано виплатити перераховану пенсію), яке має здійснюватися в окремому законодавчо встановленому порядку.

Наголошує, що у разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на відповідача, передбачених КАС України. Невиконання судового рішення відповідачем не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Вказує, що судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

На думку апелянта, у цій позовній заяві позивач обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправною бездіяльності відповідача, вчиненої або не вчиненої на виконання рішення суду.

Однак дані спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення та позивач у цій позовній заяві фактично спонукає суд адміністративної юрисдикції вдатися до перевірки належності виконання рішення суду, що набрало законної сили.

Зазначає, що позивач мала б звертатися до суду у порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не пред`являти новий адміністративний позов, оскільки позивач вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси.

Позивач, повідомлена належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалася своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направила.

Від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд апеляційної скарги за її відсутності, у якому вона просила залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області - Захаренко Н.І. надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Виходячи з норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду, вимог пункту 11 частини 3 статті 2 ЦПК України, статті 371 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги, а також зважаючи на вимоги частини 2 статті 372 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку учасників у судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 14 лютого 1971 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с. 8).

Відповідно до довідки, виданої Відділом реєстрації місця проживання Управління адміністративних послуг Виконавчого комітету Тетіївської міської ради 30 липня 2024 року, ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 29 грудня 2009 року. ОСОБА_2 (чоловік) був зареєстрований до дня смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) (а.с. 10).

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 320/516622, задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_2 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області.

Визнано дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у перерахунку пенсії ОСОБА_2 протиправними.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, пенсії ОСОБА_2 згідно з довідкою від 15 лютого 2022 року № 174, виданою Державною установою «Територіальне медичне об`єднання МВС України по Київській області» станом на листопад 2019 року відповідно до статей 43, 46 Закону України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови КМУ від 11 листопада 2015 року № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції».

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 26 травня 2023 року повідомлено ОСОБА_2 , що на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 320/5166/22 ОСОБА_2 проведено перерахунок пенсії з 01 грудня 2019 року з урахуванням раніше виплачених сум. Сума доплати за перерахунком пенсії за період з 01 грудня 2019 року по 30 квітня 2023 року становить 404 090 грн 29 коп. (а.с. 17).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 9).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 79213609 після смерті ОСОБА_2 відкрито спадкову справу № 73314938 (а.с. 20).

Згідно з довідкою, виданою Другою Білоцерківською державною нотаріальною конторою 06 лютого 2025 року, ОСОБА_1 є спадкоємцем, яка прийняла спадщину у встановлений законом строк шість місяців з дня смерті спадкодавця на рухоме та нерухоме майно, що залишилося після смерті її чоловіка - ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 21).

На запит Другої Білоцерківської державної нотаріальної контори листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 05 лютого 2025 року повідомлено, що підстави для включення до складу спадщини недоотриманої пенсії ОСОБА_2 відсутні (а.с. 22).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 24 вересня 2024 року повідомлено ОСОБА_1 про те, що з метою отримання коштів нарахованих на виконання рішення Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 320/5166/22 їй необхідно звернутися до суду із відповідною заявою про заміну сторони виконавчого провадження (а.с. 24).

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною 1 статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин 1, 2 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина 3 статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Відповідно до частини 1 статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині 1 статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин 2, 3 статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини 2, 4, 7 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина 1 статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

На підставі викладеного, враховуючи, що рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22 березня 2023 року у справі № 320/516622 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області здійснити з 01 грудня 2019 року перерахунок та виплату, з урахуванням раніше виплачених сум, пенсії ОСОБА_2 , однак суми пенсії, що належали чоловіку позивача залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 успадкувала належні її спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною у розрізі поновлення порушених спадкових прав.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 застосовано неналежний спосіб захисту своїх прав є необґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування рішення суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки, судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги не відшкодовується та покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області залишити без задоволення.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 27 лютого 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська