ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 616/300/20

провадження № 61-84св26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - фермерське господарство «Гниличанська Нива» (відповідач за зустрічним позовом),

відповідачка - ОСОБА_1 (позивачка за зустрічним позовом),

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Харківській області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу фермерського господарства «Гниличанська Нива» на рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 січня

2025 року у складі судді Косик С. М. та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року у складі колегії суддів: Одринської Т. В., Панченка О. О., Пікуля В. П., і виходив з такого.

Зміст заявлених позовних вимог

1. У травні 2020 року фермерське господарство «Гниличанська Нива» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - фізична особа-підприємець

ОСОБА_2 , про визнання недійсною додаткової угоди від 25 грудня 2018 року «Про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року» у частині, що стосується року укладення.

2. Позов обґрунтований посиланням на те, що 23 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди землі б/н

від 23 травня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_3 передав ФОП ОСОБА_2 у строкове платне користування земельну ділянку площею 6,2343 га, яка розташована на території Гнилицької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, на строк 10 десять років. Договір зареєстрований у Великобурлуцькому районному відділі Харківської регіональної філії Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» Харківської області, про що у державному реєстрі земель вчинено запис від 22 вересня 2010 року № 01.

3. У серпні 2015 року ФОП ОСОБА_2 разом з членами сім`ї заснував

ФГ «Гниличанська Нива». Наприкінці 2015 року ОСОБА_3 було запропоновано перевести право оренди з ФОП ОСОБА_2 на фермерське господарство. ОСОБА_3 погодився та за результатами домовленості була укладена додаткова угода від 25 грудня 2018 року «Про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року», проте у вказаній додатковій угоді помилково була вказана дата її укладення 2018 рік, замість 2015 року.

4. Згодом, під час внутрішньої інвентаризації договорів оренди земельних ділянок та демографічної ситуації у населеному пункті с. Гнилиця було виявлено, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що зроблений актовий запис № 63, відповідно до свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Гнилицької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області

від 01 липня 2016 року. Таким чином, в укладеній у грудні 2015 року додатковій угоді помилково проставлена дата її укладання 25 грудня 2018 року.

5. Ураховуючи наведене, ФГ «Гниличанська Нива» просило суд:

- визнати недійсною додаткову угоду від 25 грудня 2018 року «Про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року», право оренди за яким зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

від 01 серпня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, номер запису про інше речове право 27381953, укладену між ОСОБА_3 (орендодавець), ФОП ОСОБА_2 (орендар) та

ФГ «Гниличанська Нива» (новий орендар), в частині, що стосується року її укладення;

- визнати додаткову угоду від 25 грудня 2018 року «Про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року», право оренди за яким зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

від 01 серпня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, номер запису про інше речове право 27381953, укладену між ОСОБА_3 (орендодавець), ФОП ОСОБА_2 (орендар) та

ФГ «Гниличанська Нива» (новий орендар), укладеною у 2015 році.

6. У лютому 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ФГ «Гниличанська Нива», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, про визнання недійсною додаткової угоди від 25 грудня 2018 року «Про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року», скасування рішення та запису про державну реєстрацію.

7. На обґрунтування вимог зустрічного позову ОСОБА_1 зазначала, що

23 травня 2008 року між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 укладено договір оренди землі б/н від 23 травня 2008 року, строк дії якого закінчився 22 вересня 2020 року.

8. Посилалася на те, що вона є спадкоємицею ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, загальною площею 6,2343 га, кадастровий

№ :01:000:0203, розташовану на території Гнилицької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, вона дізналася, що

ФГ «Гниличанська Нива» було зареєстровано додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі б/н від 25 грудня 2018 року, за умовами якої строк дії договору оренди землі від 23 травня 2008 року, укладеного між ОСОБА_3 та ФОП ОСОБА_2 , пролонговано на 25 років.

9. У зв`язку з наведеним, вона звернулася до орендаря ФГ «Гниличанська Нива» із заявою про розірвання договору оренди землі від 23 травня 2008 року. вважала, що ФГ «Гниличанська Нива» не використало свого переважного права на продовження дії договору, адже не зверталося до неї із заявою про поновлення договору оренди.

10. Акцентувала увагу, що волевиявлення сторін на укладення спірної додаткової угоди було відсутнє, оскільки ОСОБА_3 не підписував додаткової угоди від 25 грудня 2018 року, адже на той час вже помер. Договір оренди землі від 23 травня 2008 року припинив свою дію 22 вересня 2020 року.

11. З огляду на наведене та враховуючи уточнення зустрічних позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд

- визнати недійсною додаткову угоду від 25 грудня 2018 року про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року, право оренди за яким зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно

від 01 серпня 2018 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 214, номер запису про інше речове право 27381953, щодо передачі в оренду земельної ділянки площею 6,2343 га, розташованої на території Гнилицької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, яка належала померлому ОСОБА_3 на підставі державного акту ХР №145142;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 42426433, від 07 серпня 2018 року, ОСОБА_4 , Великобурлуцька районна державна адміністрація Харківської області, на підставі якого було внесено запис про інше речове право до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, про оренду земельної ділянки строком на 25 років (до 22 вересня 2035 року), з правом пролонгації, додаткові відомості: додаткова угода

від 25 грудня 2018 року;

- скасувати запис про державну реєстрацію додаткової угоди про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року, номер запису 27381953, від 01 серпня 2018 року, який був внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 42426433 від 07 серпня 2018 року, ОСОБА_4 , Великобурлуцька районна державна адміністрація Харківської області.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

12. Рішенням Машівського районного суду Полтавської області від 13 січня 2025 року у задоволенні позову ФГ «Гниличанська Нива» відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено частково.

13. Скасовано державну реєстрацію іншого речового права (право оренди) щодо земельної ділянки, загальною площею 6,2343 га, кадастровий

№ :01:000:0203, розташованої на території Гнилицької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області на підставі рішення державного реєстратора Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області Кривошей В. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42426433 від 07 серпня 2018 року 15:34:59, запис про речове право: 27381953, припинено речове право - право оренди земельної ділянки, загальною площею 6,2343 га, кадастровий № :01:000:0203, розташованої на території Гнилицької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області.

14. В іншій частині зустрічного позову відмовлено.

15. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

16. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки судова почеркознавчої експертизи не проведена у зв'язку з ненаданням оригіналу додаткової угоди від 25 грудня 2018 року, а пункти 1.2 та 1.4 вказаної додаткової угоди містять відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом 01 січня 2018 року та відповідно сума орендної плати, розрахована саме згідно з нормативною грошовою оцінкою земельної ділянки станом на 01 січня 2018 року, суд першої інстанції вважав, що відсутні підстави для висновку про її укладення у 2015 році.

17. Крім того, судом враховано, що позивач за первісним позовом надав докази сплати відповідачці, як спадкоємиці ОСОБА_3 , орендної плати за 2021 рік, тобто після подачі ФГ «Гниличанська Нива» позову до суду, однак доказів сплати орендної плати за інший період користування земельною ділянкою суду не надано.

18. Оскільки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спірна додаткова угода підписана 25 грудня 2018 року, суд вважав обґрунтованими доводи відповідачки про її неукладеність. Водночас, задовольняючи частково вимоги зустрічного позову, суд першої інстанції виходив з того, що належним і ефективним способом захисту прав відповідачки буде скасування державної реєстрації відповідного речового права (права оренди).

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

19. Постановою Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року апеляційну скаргу ФГ «Гниличанська Нива» залишено без задоволення. Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 січня 2025 року залишено без змін.

20. Суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, що зібрані у справі докази та встановлені фактичні обставини свідчать про те, що додаткова угода від 25 грудня 2018 року до договору оренди землі є неукладеною, оскільки ОСОБА_3 , як власник земельної ділянки, помер у 2016 році, отже її не підписував. ФК «Гниличанська Нива», ініціювавши позов, не надало належних та допустимих доказів на підтвердження того, що оспорювана додаткова угода укладена у 2015 році.

Узагальнені доводи касаційної скарги

21. 02 січня 2026 року ФГ «Гниличанська Нива» через підсистему «Електронний суд» звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій, з урахуванням заяви про усунення недоліків, просить суд скасувати рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 січня 2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року, ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні зустрічного позову відмовити повністю, первісний позов задовольнити.

22. Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанції заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суд апеляційної інстанції застосував норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 02 вересня 2022 року у справі № 125/2157/19, у постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року у справі № 390/34/17, у постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 130/1508/18, від 06 травня 2020 року у справі № 201/11183/16, від 03 серпня 2022 року у справі № 695/318/20, від 31 травня 2023 року у справі № 175/3353/19, від 19 червня 2023 року у справі № 136/215/19, від 18 червня 2024 року у справі № 336/7943/19 (пункт 1 частини другої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України), а також суди не дослідили зібрані у справі докази та не надали їм належної правової оцінки (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

23. Касаційна скарга обґрунтована посиланням на те, що суди попередніх інстанцій безпідставно не застосували до спірних правовідносин положення статті 109 ЦПК України, ураховуючи ненадання відповідачкою експертам необхідних матеріалів, зазначених в ухвалі Машівського районного суду Полтавської області від 29 серпня 2024 року.

24. Вважає, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження непідписання ОСОБА_3 оспорюваного правочину.

25. Посилається на порушення судами норм процесуального права та залучення ФОП ОСОБА_2 , який є учасником оспорюваного правочину, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, що не відповідає реальному статусу цієї особи у правовідносинах, що склалися .

26. Акцентує увагу на тому, що не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Звертає увагу, що у матеріалах справи є докази перерахування відповідачці орендної плати за 2021, 2023,

2024 роки.

27. Відповідно до статті 15 Закону «Про оренду землі» дата укладення додаткової угоди від 25 грудня 2018 року «про внесення змін до договору оренди землі від 23.05.2008року» на момент її укладення не була істотною умовою такого правочину. Більш того, недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

28. Ухвалою Верховного Суду від 08 січня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху для усунення недоліків.

29. Ухвалою Верховного Суду від 16 січня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі № 616/300/20, витребувано матеріали цивільної справи з суду першої інстанції.

30. 17 лютого 2026 року матеріали цивільної справи надійшли до Верховного Суду.

Короткий зміст відзиву на касаційну скаргу

31. 05 лютого 2026 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Аніщенко К. М., через підсистему «Електронний суд» подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, у якому, посилаючись на необґрунтованість доводів скарги просить суд відмовити у її задоволенні.

32. Відзив обґрунтований посиланням на те, що доводи ФГ «Гниличанська Нива» про те, що неможливість проведення почеркознавчої експертизи зумовлено ненаданням документів саме нею, не відповідають фактичним обставинам справи. Провадження у справі відкрито ще у 2020 році, і протягом усього часу її розгляду вона неодноразово заявляла клопотання про витребування оригіналу спірної додаткової угоди та інших документів. Суд першої інстанції неодноразово витребовував у ФГ «Гниличанська Нива» оригінал додаткової угоди від 25 грудня 2018 року про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року, натомість ФГ «Гниличанська Нива» не виконувало ухвали суду про витребування оригіналу спірної додаткової угоди.

33. Вважає, що відсутні підстави для застосування доктрини заборони суперечливої поведінки до правовідносин, що склалися між сторонами у цій справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

34. ОСОБА_1 є власником земельної ділянки, загальною площею 6,2343 га, кадастровий № :01:000:0203, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гнилицької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області. Право власності набуто у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

35. Зазначена земельна ділянка за життя ОСОБА_3 була передана ним в оренду ФОП ОСОБА_2 за договором оренди землі б/н від 23 травня 2008 року строком на 10 років.

36. Речове право оренди було зареєстроване за ФОП ОСОБА_2 22 вересня 2010 року.

37. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права щодо об`єкта нерухомого майна від 18 лютого 2019 року, щодо земельної ділянки, загальною площею 6,2343 га, кадастровий № :01:000:0203, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гнилицької сільської ради Великобурлуцького району Харківської області, міститься запис про інше речове право, індексний номер 42426433 від 07 серпня 2018 року про право оренди земельної ділянки орендарем ФГ «Гниличанська Нива» на підставі додаткової угоди б/н від 25 грудня 2018 року до договору оренди землі б/н

від 23 травня 2008 року.

38. З копії додаткової угоди б/н від 25 грудня 2018 року до договору оренди землі б/н від 23 травня 2008 року (так зазначено в додатковій угоді) вбачається, що сторонами було внесено зміни та доповнення до вищевказаного договору оренди земельної ділянки. Орендарем зазначено ФГ «Гниличанська Нива», пункт 5 договору викладено у такій редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки станом на 01 січня 2018 року становить 185 916,91 грн», пункт 8 договору оренди землі викладено в такій редакції: «Договір укладено на 25 років (у разі укладення договору оренди землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва - з урахуванням ротації культур згідно з проєктом землеустрою)» та пункт 9.1. викладено у такій редакції: «Розмір орендної плати складає 5 577,51 грн, що становить 3 % від нормативної грошової оцінки землі, зазначеної в пункті 5 договору, з урахуванням податку з доходів фізичних осіб».

39. Речове право оренди вказаної земельної ділянки за новим орендарем та з новим строком оренди до 22 вересня 2035 року було зареєстроване за

ФГ «Гниличанська Нива» на підставі рішення державного реєстратора Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області Кривошей В. О. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 42426433 від 07 серпня 2018 року 15:34:59, запис про речове право: 27381953.

40. ОСОБА_1 , як спадкоємиця ОСОБА_3 , подала до

ФГ «Гниличанська Нива» заяву від 19 травня 2020 року та заяву до правоохоронних органів, за змістом якої ставить під сумнів та не визнає право оренди ФГ «Гниличанська Нива» за договором оренди землі б/н від 23 травня 2008 року та додатковою угодою від 25 грудня 2018 року. У заяві ОСОБА_1 просила фермерське господарство надати їй примірник оспорюваної додаткової угоди.

41. У кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000074 від 10 квітня 2020 року за ознаками частини першої статті 190 Кримінального кодексу України проведено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме спадкової справи до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , та вилучено копії договору оренди землі б/н від 23 травня

2008 року та додаткової угоди від 25 грудня 2018 року.

42. Згідно з повідомленням експерта від 08 листопада 2024 року, надати висновок експерта у цивільній справі № 616/300/20 неможливо у зв`язку з ненаданням зразків почерку та підпису ОСОБА_3 в оригіналах.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

43. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга до задоволення не підлягає.

44. Згідно з положеннями пунктів 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

45. Відповідно до частини першої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

46. Договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Такий догорів укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально (статті 13, 14 Закону України «Про оренду землі»).

47. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

48. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

49. Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

50. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована сторона заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя стаття 215 ЦК України).

51. Частинами першою та третьою статті 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

52. Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

53. Відповідно до частин другої, четвертої статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

54. Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (частина перша статті 30 ЦК України).

55. Підставою для визнання недійним договору може бути встановлений судом дефект такого елементу правочину, як воля його учасника, відсутність волі на укладення правочину або невідповідність волі та волевиявлення у момент вчинення правочину.

56. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 227/3760/19-ц зазначала, що підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми правочину, наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Відсутність на письмовому тексті правочину (паперовому носії) підпису його учасника чи належно уповноваженої ним особи означає, що правочин у письмовій формі не вчинений. Наявність же сама по собі на письмовому тексті правочину підпису, вчиненого замість учасника правочину іншою особою (фактично невстановленою особою, не уповноваженою учасником), не може підміняти належну фіксацію волевиявлення самого учасника правочину та створювати для нього права та обов`язки поза таким волевиявленням. Відсутність вольової дії учасника правочину щодо вчинення правочину (відсутність доказів такого волевиявлення за умови заперечення учасника правочину) не можна ототожнювати з випадком, коли волевиявлення учасника правочину існувало, але не відповідало ознакам, наведеним у частині третій статті 203 ЦК України: волевиявлення не було вільним чи не відповідало його внутрішній волі. Якщо сторона не виявила своєї волі до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків, то правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою взагалі не набуті, а правовідносини за ним не виникли. Суд повинен встановити не просто факт використання спірного майна орендарем, а й те, чи сплачував орендар за таке використання орендодавцю та його правонаступникам і чи приймали вони таку оплату. У разі якщо договір виконувався обома сторонами (зокрема, орендар користувався майном і сплачував за нього, а орендодавець приймав платежі), то кваліфікувати договір як неукладений не можна, такий договір оренди вважається укладеним та може бути оспорюваним (за відсутності законодавчих застережень про інше).

57. У постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 513/879/19 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень є підставою для внесення відомостей (записів) про речові права, обтяження речових прав до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; після початку відображення таких відомостей (записів) у цьому реєстрі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень вичерпують свою дію. Тому належним способом захисту прав орендодавця, який у цих спірних правовідносинах вважає, що зареєстроване право оренди відсутнє, є його вимога до особи, за якою зареєстроване право оренди, про визнання відсутнім права оренди. Судове рішення про задоволення такої вимоги є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про припинення права оренди відповідача.

58. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частинами першою п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

59. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

60. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

61. У цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

62. Встановивши, що спірна додаткова угода датована 25 грудня 2018 року, у тексті містить відомості про нормативну грошову оцінку земельної ділянки станом 01 січня 2018 року, на підставі якої було розраховано суму орендної плати, а право оренди за такою угодою зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 01 серпня 2018 року, водночас сторона такої угоди - орендодавець ОСОБА_3 , помер ще у 2016 році, а належних, достатніх та допустимих доказів отримання орендодавцем орендної плати на підставі оспорюваної угоди матеріали справи не містять, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, дійшов загалом правильного висновку про наявність правових підстав вважати таку угоду неукладеною.

63. Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що ФГ «Гниличанська Нива» не довело на підставі належних, достатніх та допустимих доказів того, що у спірній додатковій угоді було помилково вказано дату її укладення 2018 рік, замість 2015 року. Судами належним чином було проаналізовано умови спірної угоди, враховано порядок реалізації прав сторін, а також дії позивача за первісним позовом щодо забезпечення проведення у справі судової посмертної почеркознавчої експертизи.

64. Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин, нормами матеріального та процесуального права, які підлягають застосуванню, та надавши обґрунтовану правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності та з урахуванням принципу балансу вірогідностей, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ФГ «Гниличанська Нива» та часткове задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_1 .

65. Доводи касаційної скарги зазначених висновків судів першої та апеляційної інстанцій не спростовують, фактично зводяться до переоцінки доказів, яким суд надав обґрунтовану правову оцінку.

66. Слід зазначити, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палата Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).

67. Посилання касаційної скарги на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, зокрема в частині незалучення до участі у справі в якості відповідача ФОП ОСОБА_2 та не застосування положень статті 109 ЦПК України, колегія суддів відхиляє.

68. Спірні правовідносини стосуються дійсності додаткової угоди від 25 грудня 2018 року «Про внесення змін до договору оренди землі від 23 травня 2008 року» щодо зміни орендаря належної ОСОБА_3 земельної ділянки з

ФОП ОСОБА_2 на ФГ «Гниличанська Нива», строку дії договору оренди та орендної плати. Звертаючись до суду з позовом про визнання недійсною зазначеної угоди в частині дати її укладення, а також визнання її укладеної у

2015 році, сам заявник ФГ «Гниличанська Нива» визначив правовий статус ФОП ОСОБА_2 , як попереднього орендаря, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Водночас, від імені ФГ «Гниличанська Нива» спірну угоду підписано самим ОСОБА_2 .

69. Учасники судового процесу та їхні представники, як зазначено у частині першій статті 44 ЦПК України, повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

70. На учасників судового процесу та їх представників покладається загальний обов`язок - добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. Під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами.

71. Положення статті 109 ЦПК України закріплюють право суду, а не обов`язок у визнання факту, для з`ясування якого експертиза була призначена.

72. Колегія суддів зауважує, що судова посмертна почеркознавча експертиза була призначена за клопотанням відповідачки ОСОБА_1 , яка неодноразово клопотала перед судом про витребування необхідних для проведення почеркознавчої експертизи документів, з огляду на їх відсутність у неї. Судом першої інстанції неодноразово було зобов'язано позивача за первісним позовом надати відповідні документи.

73. З урахуванням встановлених у справі обставин, процесуальної поведінки сторін колегія суддів не вбачає порушень судами попередніх інстанції норм процесуального права при визнанні обставин непідписання ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , додаткової угоди до договору оренди землі від 23 травня 2008 року, датованої 25 грудня 2018 року.

74. Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника по суті спору та їх відображення в оскаржених судових рішеннях судів попередніх інстанцій, питання вмотивованості висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка розглядається сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин.

75. Висновки суду першої та апеляційної інстанцій, з урахуванням встановлених у цій справі обставин та наданої правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам у їх сукупності, не суперечать висновкам Верховного Суду України та Верховного Суду, на які посилається заявниця у касаційній скарзі.

76. Колегія суддів зауважує, що Верховний Суд висловлює правові висновки у справах з огляду на встановлення судами певних фактичних обставин справи, і такі висновки не є універсальними та типовими до всіх справ і фактичних обставин, які можуть бути встановлені судами. З огляду на різноманітність суспільних правовідносин та обставин, які стають підставою для виникнення спорів у судах, з урахуванням фактичних обставин, які встановлюються судами на підставі наданих сторонами доказів у кожній конкретній справі, суди повинні самостійно здійснювати аналіз правовідносин та оцінку релевантності і необхідності застосування правових висновків Верховного Суду в кожній конкретній справі (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14-ц).

77. Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

78. З урахуванням доводів касаційної скарги ФГ «Гниличанська Нива», які стали підставою для відкриття касаційного провадження у справі, меж касаційного перегляду справи, визначених статтею 400 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для скасування оскаржених судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу фермерського господарства «Гниличанська Нива» залишити без задоволення.

2. Рішення Машівського районного суду Полтавської області від 13 січня

2025 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

Н. Ю. Сакара

В. В. Шипович