Провадження № 2/522/2755/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Павлик І.А., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом Дочірнього підприємства СК-СЕРВІС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 139 770,81 грн,

ВСТАНОВИВ:

27.07.2023 до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов Дочірнього підприємства СК-СЕРВІС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 139 770,81 грн, наданих відповідачу за адресою: АДРЕСА_1 , офіс № 4-ОРЦ.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 є власницею нежитлових приміщень офісу № 4-ОРЦ, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу, серія та номер 831, виданий 30.04.2020 приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю. За актом приймання-передачі від 27.10.2008, ДП «СК-Сервіс» прийняло на баланс 18-ти поверховий 3-х секційний жилий будинок з вбудованими приміщеннями об`єктів обслуговування, офісним і розважальними центрами, підземною автостоянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснює його утримання і надання комунальних послуг.

Посилаючись на порушення відповідачем вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги», позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь 139 770,81 грн заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, утримання будинку та прибудинкової території в період з 01.02.2022 по 30.04.2023.

27.09.2024 заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси позов ДП «СК-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 139 770,81 грн задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ДП «СК-СЕРВІС» 139 770,81 грн заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2022 по 30.04.2023, 2 684,00 грн витрат по сплаті судового збору та 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

25.04.2025 до Приморського районного суду м. Одеси надійшла заява представника відповідача адвоката Гончарової Г.М. про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2024 у справі № 522/14840/23 за позовом ДП «СК-СЕРВІС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 139 770,81 грн.

Заяву обґрунтовано тим, що відповідач участі у судовому засіданні не приймала, про існування даної справи та винесеного заочного рішення їй стало відомо лише 09.04.2025 під час користування банківськими застосунками, на які їй надійшло повідомлення про блокування коштів на рахунках, підставою для такого блокування слугувало винесення приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Колечко Дмитром Миколайовичем постанови про відкриття виконавчого провадження № 77775658 за виконавчим листом від 05.11.2024 № 522/14840/23, тому Відповідач фактично була позбавлена можливості виконати ухвалу суду від 01.08.2024 та скористатись своїм законним правом захищати свої інтереси. З доводами позовної заяви та наданими позивачем доказами на підтвердження своїх вимог не згодна, у зв`язку з чим, заявник просить суд скасувати заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2024 у справі № 522/14840/23 та призначити справу до судового розгляду у загальному порядку.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01.05.2025 заяву прийнято до розгляду.

14.05.2025 ухвалою суду заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Гончарової Г.М. про перегляд заочного рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27 вересня 2024 року у справі № 522/14840/23 задоволено частково. Скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.09.2024 у справі № 522/14840/23 за позовом «ДП СК-СЕРВІС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 139 770,81 грн.Вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

21.05.2025 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що вважають позовні вимоги необґрунтованими, не підтвердженими належними доказами та з позовними вимогами не згодні. Крім того, жодного нарахування або будь-якого іншого документу на оплату наданих послуг відповідач, як споживач, не отримувала, а Позивачем не було надано на підтвердження до суду таких документів. Позивач, як Виконавець комунальної послуги зобов`язаний: готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором, без додаткової оплати надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про ціни/тарифи, загальну вартість місячного платежу, структуру ціни/ тарифу, норми споживання та порядок надання відповідної послуги, а також про її споживчі властивості та іншу інформацію, передбачену законодавством (п. 2, 3 ч. 2 ст. 8 Закону). В порушення зазначених вимог Позивач не виконав свої зобов`язання перед відповідачем, ним не було підготовлено та укладено договір із нею як із споживачем. Позивачем не було надано до суду жодного затвердженого документу, який би підтвердив формування тарифу на теплову енергію або розрахунку умовно-змінної та умовно-постійної частин витрат суб`єкта господарювання у сфері теплопостачання на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, послуги з постачання теплової енергії (форма, затверджена Наказом) за якими стягується заборгованість за Позовною заявою.

Відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року по справі №463/6799/18. КЦС додав, що зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі №401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).

Тому, ОСОБА_1 , підтверджує факт отриманих житлово-комунальних послуг за період з 01.02.2022 по 30.04.2023. На підтвердження даного факту Відповідач надає скан-копії квитанцій на оплату комунальних послуг, які були оформлені на попереднього власника: ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 оф №4, о/р №СК-18/ОРЦ-04 за період лютий 2022 року березень 2023 року (за квітень 2023 року квитанція не отримувалась, однак Відповідач погоджується з сумою наведеною в інформації про нарахування, поданої Позивачем), які додаються.

Відповідно до наданих квитанцій на оплату комунальних послуг за період лютий 2022 рік травень 2023 рік Відповідачем було їх сплачено від імені ОСОБА_2 , що підтверджується квитанціями про оплату, які додаються. Заключна виписка за період 01.03.2022-31.03.2022: номер документу - 6, дата операції - 25.03.2022, сума - 13230,00 грн; номер документу - 9, дата операції 31.03.2022, сума - 29828,00 грн; заключна виписка за період 01.04.2022-31.03.2022: номер документу - 10, дата операції - 26.04.2022, сума - 8670,00 грн; квитанція № 9266-8396-7367-4958 від 22.04.2022, сума - 6155,27 грн; квитанція № 9270-7555-0749 4424 від 31.05.2022, сума - 7000,00 грн; квитанція № 9273-8642-0649-0659 від 01.07.2022, сума - 500,00 грн; квитанція № 9276-1464-2577-1277 від 24.07.2022, сума 10000,00 грн; квитанція № 9276-5362-7866-3948 від 28.07.2022, сума - 4400,00 грн; квитанція № 9279-7815-5984-9788 від 29.08.2022, сума - 4350,00 грн; квитанція № 9282-8774-6249-2769 від 29.09.2022, сума - 4350,00 грн; квитанція № 9285-6380-9910 8036 від 27.10.2022, сума - 4350,00 грн; квитанція № 9288-1581-7405-4364 від 21.11.2022, сума - 4670,00 грн; квитанція № 9291-6605-9286-7488 від 26.12.2022, сума- 6590,00 грн; квитанція № 9294-9332-7789-6128 від 28.01.2023, сума -11472,00 грн, квитанція № 9300-1786-6642-7889 від 21.03.2023, сума - 25410,00 грн; квитанція № 9300-8756-7722-8897 від 28.03.2023, сума - 20790,00 грн; квитанція № 9305-1754-0260 9062 від 10.05.2023, сума - 8382,00 грн; квитанція № 9307-2587-2515-2611 від 31.05.2023, сума - 128,54 грн.

Загальна сума оплати за квитанціями про оплату: 170 275,81 грн. Враховуючи вищевикладене, відповідно до нарахувань, які були надані Позивачем до суду сума заборгованості за період, який заявлена в позовній заяві з 01.02.2022 по 30.04.2023 становить: 130 204,79 грн.

Тобто Відповідачем в повному обсязі були виконані свої зобов`язання за фактично отримані житлово-комунальні послуги за період з 01.02.2022 по 30.04.2023.

У відзиві представником відповідача також заявлено про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 33 941,20 грн.

28.08.2025 представником позивача подано заяву про долучення доказів та зазначено, що Відповідно до розрахунку ДП «СК-СЕРВІС» сума заборгованості ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого опалення та утримання будинку та прибудинкової території в період з 01.02.2022 по 30.06.2023 складає 139 770, 81 грн.

Посилання представника відповідача на відсутність детального розрахунку нарахувань за спожиті житлово - комунальні послуги та калькуляції тарифу з опалення та утримання будинкової та прибудинкової території спростовуються наданими суду відповідними доказами (планова калькуляція собівартості теплової енергії за 2022 - 2023 роки, розрахунок внеску на утримання будинкової та прибудинкової території за 2022 - 2023 роки). Факт нібито оплати ОСОБА_1 наданих послуг спростовується наданим суду актом звірки нарахувань та оплат за спірний період (відомість за розрахунками особових рахунків). Надати ці докази раніше не було можливості, так як відзив на позовну заяву відповідачем не надсилався ані електронною поштою, ані засобами поштового зв`язку.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ДП «СК-Сервіс» зареєстровано виконавчим комітетом Одеської міської ради 11.07.2008, про що видано Свідоцтво про реєстрацію юридичної особи бланк серія НОМЕР_1 .

Згідно зі Статутом ДП «СК-Сервіс», затвердженим загальними зборами засновників 20.06.2008, основними видами його діяльності є: надання комунальних послуг, надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій, надання послуг з управління будинками (балансоутримання) тощо.

За Актом приймання-передачі від 27.10.2008 ДП «СК-Сервіс» прийняло на баланс 18-ти поверховий 3-х секційний жилий будинок з вбудованими приміщеннями об`єктів обслуговування, офісними і розважальними центрами, підземною автостоянкою за адресою: АДРЕСА_1 , та здійснює його утримання і надання комунальних послуг.

Відповідно Дозволу Головного управління держпраці в Одеській області від 11.09.2017 № 426.17.51 та Ліцензії від 14.04.2017 № 289/А-2017 ДП «СК-Сервіс» здійснює експлуатацію газовикористовуючого обладнання, займається виробництвом та постачанням теплової енергії та застосовує двоставковий тариф на послуги теплопостачання.

ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень офісу № 4-0РЦ, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 , згідно договору купівлі-продажу від 30.04.2020, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Чужовською Н.Ю., зареєстрованого в реєстрі за № 831.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 05.05.2023 ОСОБА_1 є власником нежитлових приміщень офісу № 4-0РЦ, що розташовані в будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до розрахунку ДП «СК-Сервіс» сума заборгованості ОСОБА_1 за спожиті послуги з централізованого опалення, утримання будинку та прибудинкової території в період з 01.02.2022 по 30.06.2023 становить 139 770,81 грн.

Ухвалюючи заочне рішення суд виходив із того, що жодних доказів сплати зазначеної суми боргу, що б спростовувало наданий позивачем розрахунок заборгованості, відповідачем суду не надано.

Разом з тим, після скасування судом заочного рішення, представником відповідача долучено до матеріалів справи копії квитанцій про сплату комунальних послуг на рахунок ДП «СК-Сервіс» від попереднього власника нежитлових приміщень офісу № 4-0РЦ ОСОБА_2 за спірний період у загальній сумі 170 147,27 грн. Обґрунтовуючи зазначення у квитанціях платником попереднього власника вказаних приміщень, представник відповідача зазначив про те, що договір між ДП «СК-Сервіс» та ОСОБА_1 на надання послуг не укладався, особовий рахунок на нового власника не переоформлявся.

З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_2 не був власником будь-якого нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 у спірний період, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що надані представником відповідача копії зазначених квитанцій є належним доказом, який спростовує заявлену позивачем до стягнення суму заборгованості, а відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, зокрема, як розподіл між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів тапроведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4)пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідач просить суд відшкодувати йому витрати на професійну правову допомогу у сумі 33 941,20 грн.

Згідно з приписами ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

ВП ВС у постанові від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Судом встановлено, що на підтвердження понесення витрат на правову допомогу представником відповідача надано додаток до договору про надання правничої допомоги від 27.07.2020 № 27/07/2020, згідно якого було надано наступні послуги: консультація клієнта 1 460,00 грн; збір доказів, підготовка та подання заяви про ознайомлення 1 460,00 грн; ознайомлення з матеріалами справи - 2 920,00 грн; підготовка та подання адвокатського запиту до ДП «СК-Сервіс» 1 460,00 грн; підготовка та подання адвокатського запиту до Південного міжрегіонального управління Державної служби з питань праці 1 460,00 грн; підготовка та подання адвокатського запиту до Одеської обласної державної адміністрації 1 460,00 грн; підготовка та подання клопотання про забезпечення позову 1 460,00 грн; підготовка та подання заяви про перегляд заочного рішення (3 години роботи) 4 380,00 грн; відправлення адвокатських запитів засобами поштового зв`язку АТ «Укрпошта» - 730,00 грн; участь у судовому засіданні 13.05.2025 о 13:20 4 100,00 грн; транспортні витрати (Київ-Одеса) 6 000,00 грн; підготовка та подання відзиву (4 години роботи) 5 840,00 грн.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Також Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постанові від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц зазначив, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі №362/3912/18.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставістатті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Судом встановлено, що спір який виник між сторонами у справі відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку із стягненням заборгованості за житлово-комунальні послуги; матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання б яких адвокат витратив значний час. У спорах такого характеру судова практика є сталою, великої кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають.

У постановах Верховного Суду від 12.04.2023 року у справі № 127/9918/14-ц та від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17 вказано, що відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу.

КГС ВС у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 01.06.2018 у справі № 904/8478/16 вказав, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

За таких обставин, з огляду на співмірність та розумність розміру судових витрат, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи, суд дійшов висновку про часткове відшкодування позивачу витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 81, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову Дочірнього підприємства СК-СЕРВІС до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг в сумі 139 770,81 грн відмовити.

Стягнути з Дочірнього підприємства СК-СЕРВІС (, м. Одеса, вул. Артура Савельєва, 7, кв. 22) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 10 000,00 грн відшкодування витрат на правову допомогу.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя І.А. Павлик