Номер провадження № 2-о/521/118/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Ганошенка С.А.,

за участю секретаря судового засідання Папінян В.В.,

розглянувши у порядку окремого провадження у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Одеси цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Хаджибеївський районний відділ Державнної міграційної Служби, про встановлення факту постійного проживання на території України ,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник, громадянка республіки Молдови, ОСОБА_2 звернулася із заявою до суду, за участю заінтересованої особи: Хаджибейський районний відділ Державнної міграційної служби, про встановлення факту постійного проживання на території України її бабусі у період 1991-2000 років, посилаючись на такі обставини.

ОСОБА_2 , зверталась до органів ДМС в Одеській області з приводу оформлення посвідки на постійне проживання на території України, на підставі того, що її бабуся ОСОБА_3 з 24 серпня 1991 року проживала на території Україши., є громадянином України, була зареєстрована та постійно проживала на її території, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 01 квітня 1991 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ДМС в Одеській області в усній формі відмовила заявнику в оформленні посвідки на постійне проживання на теориторії України, у зв`язку з відсутністю у неї рішення суду про встановлення факту постійного проживання її бабусі на території України .

Відповідно до свідоцтва про народження від 14 червня 1989 року № НОМЕР_1 матері ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є донькою ОСОБА_3 . ОСОБА_5 24 червня 1961 року уклала шлюб з ОСОБА_6 . Даний факт підтверджено свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 від 24 червня 1994 року. Зміна прізвища матері заявника не відбувалась.

Згідно зі свідоцтвом про народження від 14 червня 1989 року № НОМЕР_1 , зареєстроване Крокмазькою Сільською Радою видане Суворовським районним РАЦС Молдавської РСР є матір`ю ОСОБА_4 , тобто бабусею заявниці ОСОБА_1 . Факт постійного проживання на сучасній території України у період з 01 квітня 1991 року - 11 січня 2000 року бабусі заявниці підтверджується довідкою Маяківської сільської Ради Одеського району Одеської області від 06 серпня 2025 року, вих № 194, свідоцтвом про смерть від 12 січня 2000 року, серія № НОМЕР_3 , виданим Виконкомом Удобненської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянкою України. Даний фает підтверджено Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громалян про державну реєстрацію смерті.

Встановити факт постійного проживання на території України до 24 серпня 1991 року її бабусею заявнику потрібно для оформлення поствідки на постійне проживання на території України, на підставі того, що її бабуся є громадянином України. В їнший спосіб захистити свої права, через встановлення данного факту у судовому порядку, заявник не може, в зв`язку з чим вимушена звернутися з відповідною заявою до суду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо : згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору на право.

Відповідно до ст. 55 Конституції України ст.ст. 15, 16 ЦПК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист судом цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, що постійно проживали на території України станом на 24 серпня 1991 року, а також особи які проживали на теориторії України станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 1,2 ч. 1 ст.3 Закону України «Про громадянство України`громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на теориторії України; особи незалежо від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, естнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка станом на 24 серпня1991 року постійно проживала на території України і перебували у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату подає :

в) судове рішення про встановлення факту постійного проживання особи на території Україниза станом на 24 серпня 1991 року.

Згідно з п. 9 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 2 частини першої статті 3 Закону особа, яка проживала на території України станом 13 листопада 1991 року і перебувала у громадянстві СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її проживання в Україні на зазначену дату подає:

в) судове рішення про встановлення факту постійного проживання особи на ториторії України за станом на 13 листопада 1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які становлююються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Суд, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви.

Судом встановлено, що громадянка Республіки Молдова ОСОБА_2 зверталась до органів ДМС в Одеській області з приводу оформлення посвідки на постійне проживання на території Україні, на підставі того, що її бабуся ОСОБА_3 є громадянкою України, була зареєстрована та постійно проживала на її території, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , починаючи з 01 квітня 1991 року та по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до свідоцтва про народження від 14 червня 1989 року, № НОМЕР_1 матері ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,остання є донькою ОСОБА_3 .

Зміна прізвища матері заявника ОСОБА_5 на ОСОБА_7 підвтерджується актовим записом про укладення шлюбу № 30 від 11 квітня 1996 року.

Відповідно до свідоцтва про народження від 22 лютого 1996 року ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 є її матір`ю.

Факт постійного проживання на території сучасної України у період з 01 квітня 1991 року по 11 січня 2000 року бабусі заявниці громадянки України підтверджується наступними доказами:

- Довідкою виконкому Маяківської сільської ради Одеського районуОдеськоїобласті від 06 серпня 2025 року № 194;

- Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну ресирацію смерті від 22 травня 2025 року.

Відповідно до ст. 55 Конституції України ст.ст.15,16 ЦПК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист судом цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є особи, що постійно проживали на теориторії України станом на 24 серпня 1991 року, а також особи які проживали на теориторії України станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України`громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року, постійно проживали на теориторії України; особи незалежо від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, естнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України»13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня1991 року постійно проживала на теориторії України і перебували у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадяянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на теориторії Українина зазначену дату подає :

в) судове рішенняпро встановлення факту постійного проживання особи на території Україниза станом на 24 серпня 1991 року.

Як зазначено у довідці Маяківської сільської ради Одеського району Одеської області № 194 від 06.08.2025 року, ОСОБА_3 , яка згідно актового запису про смерть № 2 від 12.01.2000 року померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , була зареєстрована та проживала згідно по господарської книги № 9 сільської ради з 01.04.1991 року по 11.01.2000 року за адресою: АДРЕСА_1 , тобто на території сучасної України, а тому стала громадянкою України з 24.08.1991 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які становлююються судом в порядку окремого провадження.

Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України узаяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт.

Згідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України.

Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом від 18 січня 2001 року «Про громадянство України» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України станом на 24 серпня 1991 року або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироком суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначенихсправах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб.

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 3у Реєстрі дійсно зафіксовано смерть громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , смерть настала ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що внесені відомості до відповідних розділів Реєстру, у тому числі і «Громадянство».

Задіяний у якості заінтересованої особи Хаджибейський районний відділ Державної міграційної служби у судові засідання свого представника не направив, повідомлявся про судові засідання належним чином, заперечень на заяву не надіслав, клопотань та заяв про відкладення до суду не надавав.

Слід мати на увазі, що питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України», також Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень.

Враховуючи вищезазначене, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт постійного проживання на території сучасної України померлої бабусі заявниці, громадянки Республіки Молдовии ОСОБА_8 , громадянки України ОСОБА_3 до 24 серпня 1991 року, а саме у період з 01 квітня 1991 року по день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Положенням ч.1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом.

Керуючись ст. ст. 5, 6, 10, 263-265, 315- 315-319 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованої особи: Хаджибеївський районний відділ Державнної міграційної Служби, про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити юридичний факт постійного проживання на території України померлої бабусі заявниці, громадянки Республіки Молдови ОСОБА_1 , громадянки України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме у період з 01 квітня 1991 року по день її смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_6 .

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 09.03.2026 року.

Суддя Сергій ГАНОШЕНКО