Справа № 761/7139/26
Провадження № 2/761/8739/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Матвєєва Ю.О. розглянувши питання про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління з питань міжнародно-правового захисту дітей (УМПОД) Центральний орган Чеської Республіки про повернення неповнолітніх дітей до Чеської Республіки,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року позивач ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління з питань міжнародно-правового захисту дітей (УМПОД) Центральний орган Чеської Республіки про повернення неповнолітніх дітей до Чеської Республіки.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суддя дійшла висновку, що зазначена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 3 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, передбачено інші правила, ніж встановлені цим Кодексом, застосовуються правила міжнародного договору України.

Відповідно до ч.1 ст.33 Договору між Україною та Чешською республікою про правову допомогу в цивільних справах, ратифікованого Верховною Радою України Законом №2927-ІІІ 10.01.2002 року (далі Договір) - правовідносини батьків і дітей регулюються законодавством тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. Компетентним при постановлені рішення відносно правовідносин батьків і дітей є суд тієї Договірної Сторони, громадянином якої є дитина. У невідкладних випадках орган юстиції однієї Договірної Сторони може на підставі свого законодавства сам ужити попередні заходи, необхідні для охорони неповнолітньої дитини та її майна, і негайно письмово сповіщає про це з одночасним прикладенням копій відповідних документів органу юстиції другої Договірної Сторони, громадянином якої є ця дитина.

Відтак, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі та враховуючи те, що відповідач зареєстрований на території України ( АДРЕСА_1 ), суд з урахуванням заявлених вимог приходить до висновку про можливість застосування процесуального законодавства України відповідно до п.1 ст.33 Договору.

Крім того, у відповідності до ст.9 ЦПК України, цивільне судочинство в судах провадиться державною мовою, якою згідно ст.10 Конституції України є українська мова, однак позивач, звертаючись до Шевченківського районного суду м. Києва із зазначеним позовом, здійснив переклад самої позовної заяви із чеської на українську мову, а докази, які додані до позовної заяви, викладені на чеській мові, що не відповідає мові судочинства країни суду, до якого звернувся позивач та статті 4 Договору.

Згідно з положеннями ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Позивачем у справі є ОСОБА_4 (громадянин Республіка Казахстан) тобто у даній справі є присутнім іноземний елемент.

Джерела правового регулювання участі іноземного елемента у цивільному процесі України поділяються на дві групи: національне законодавство та міжнародні договори, в яких бере участь Україна.

Визначення поняття «іноземний елемент» наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України «Про міжнародне приватне право». Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК України, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Статтею 75 Закону України «Про міжнародне приватне право» передбачені загальні правила підсудності судам України справ з іноземним елементом. Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те, що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 цього Закону.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається згідно з статтею 76 Закону України "Про міжнародне приватне право", відповідно до якої суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1) якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2) якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи-відповідача;

3) у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4) якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні;

5) якщо у справі про відшкодування шкоди позивач-фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа-відповідач - місцезнаходження в Україні;

6) якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7) дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8) якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України;

9) якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10) якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11) в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

У силу ч.1 п.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про стягнення шкоди (витрат) не розповсюджується).

Розділом ХІ ЦПК України визначено порядок провадження у справах за участю іноземних осіб.

Статтею 497 ЦПК України визначено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.2 Закону України «Про міжнародне приватне право», цей Закон застосовується до питань, що виникають у сфері приватноправових відносин з іноземним елементом, зокрема підсудності судам України справ з іноземним елементом.

З матеріалів справи встановлено, що позовна заява про повернення неповнолітніх дітей до Чеської Республіки подана позивачем із порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Пунктом 2 частини 3 статті 175 ЦПК України встановлено, що позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Однак, позивач звертаючись до суду з вищевказаним позовом, всупереч п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України не зазначив у позовній заяві реєстраційний номер облікової картки платника податків відповідача, номер і серію його паспорта; відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету, як позивача так і відповідача.

Всупереч п.7-10 ч.3 ст.175 ЦПК України, позивачем не зазначено відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно ч.4 ст.175 ЦПК України, якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору.

Відповідно до ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб, а також документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Однак, всупереч вищевказаних вимог, позивачем не додано до позовної заяви її копії та копій всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості учасників справи з перекладом на українську мову, а також документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Статтею 2 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

У відповідності до положень ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, враховуючи положення Закону України «Про судовий збір» щодо ставок судового збору, а також порядку його сплати, позивачу необхідно судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 1331,20 грн.

Судовий збір за вказані вимоги має бути сплачено позивачем на рахунок за реквізитами: отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Шевченк.р-н/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); код банку отримувача МФО: 899998; рахунок отримувача: UA0026011; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Шевченківський районний суд міста Києва (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Всупереч вимог вказаної статті, позивач додавши до позовної заяви копії письмових доказів, які не засвідчені ним належним чином і не мають перекладу на українську мову, а також у самій позовній заяві не зазначив про наявність у нього або іншої особи оригіналів цих письмових доказів.

Суд також звертає увагу на те, що доступ до правосуддя в контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений ЦПК України.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини невід`ємними частинами «права на суд» слід розглядати, зокрема, наступні вимоги: вимога «змагальності» процесу відповідно до статті 6 Конвенції передбачає наявність можливості бути поінформованим і коментувати зауваження або докази, представлені протилежною стороною, в ході розгляду; право на «публічне слухання», що передбачає право на усне слухання і особисту присутність сторони в цивільному судовому процесі перед судом (справа Екбатані проти Швеції (Ekbatani v. Sweden, 26 травня 1988 р., номер заяви 10563/83, пп. 24- 33); право на ефективну участь (T. та V. проти Сполученого Королівства,16 грудня 1999 р., номер заяв 24724/94; 24888/94, пп. 83-89).

Відтак суд, у разі відкриття провадження у справі, зобов`язаний буде повідомити про подачу позову, час і місце судового засідання та надіслати позовну заяву з додатками учасникам процесу (в даному випадку відповідачу та третім особам).

Позивачем подано до суду позовну заяву та додатки до позову, які не відповідають вищевказаним нормам законодавства.

У відповідності з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст.3, 9, 95, 175 - 177, 185, 260, 353 ЦПК України, ст.ст. 4 та 33 Договору між Україною та Чешською республікою про правову допомогу в цивільних справах ратифікованого Верховною Радою України Законом №2927-ІІІ 10.01.2002 року, суддя,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи Орган опіки та піклування Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації, Управління з питань міжнародно-правового захисту дітей (УМПОД) Центральний орган Чеської Республіки про повернення неповнолітніх дітей до Чеської Республіки - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, позовна заява буде вважатися неподаною і повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.О. Матвєєва

04 березня 2026 року