СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/29312/25

пр. № 2/759/4846/26

06 березня 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючої судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., за відсутності сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року до Святошинського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №73285875 у загальному розмірі 13 484,15 грн.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що 23.10.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи товариства було укладено договір надання коштів у кредит № 73285875, відповідно до умов якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти (кредит) на погоджений умовами договору строк шляхом перерахування їх на банківський рахунок ОСОБА_1 , а ОСОБА_1 зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту та сплатити плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту.

ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» своє зобов`язання за кредитним договором виконало у повному обсязі, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів шляхом їх перерахування на погоджений електронний платіжний засіб.

У свою чергу, ОСОБА_1 своє зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість у загальному розмірі 13 484 грн 15 коп., з яких: 5 340 грн 53 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 474 грн 94 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 668 грн 68 коп. - заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом.

27.03.2025 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 27/03/25, на підставі якого до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 , що виникло на підставі договору надання коштів у кредит № 73285875 від 23.10.2024 та складається з права вимоги заборгованості у вищезазначеному розмірі.

З моменту отримання права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювало жодних нарахувань за договором, а ОСОБА_1 не здійснював перерахування грошових коштів ані на користь первісного кредитора, ані на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ».

З урахуванням вищевикладеного, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з ОСОБА_1 вказану суму заборгованості та вирішити питання про розподіл судових витрат.

У відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючу суддю Горбенко Н.О.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 09 грудня 2025 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

11.12.2025 року від відповідача ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог та зобов`язати позивача надати суду повний, деталізований та обґрунтований розрахунок заборгованості, який враховує всі фактично здійснені ОСОБА_1 платежі. Відповідач підтвердив факт укладення кредитного договору, однак заперечив щодо обґрунтованості та правильності заявленої до стягнення суми заборгованості у розмірі 13 484 грн 15 коп., оскільки ОСОБА_1 протягом строку дії кредитного договору регулярно здійснював платежі з метою часткового погашення кредитної заборгованості, які, на переконання відповідача, не були враховані позивачем. Разом з тим, надати документальне підтвердження обставин сплати грошових коштів в якості часткового погашення заборгованості за кредитним договором відповідач немає можливості з об`єктивних причин - втрата банківської картки, з якої здійснювалась оплата, неможливістю отримання виписки про рух коштів по закритому/втраченому рахунку від фінансової установи. При цьому, ОСОБА_1 висловив переконання, що позивачем не надано суду повного та достовірного розрахунку, який би чітко відображав усі здійснені часткові платежі, що унеможливлює перевірку заявленої до стягнення суми боргу. Саме тому відповідач вважає, що саме позивач має довести правильність заявленої суми боргу шляхом надання детального звіту про рух коштів.

Окрім цього, ОСОБА_1 просив врахувати його скрутне матеріальне становище, яке зумовлено об`єктивними сімейними обставинами, які унеможливлюють здійснення регулярних виплат за кредитним договором. Відповідач запевнив, що не допустив злісного ухилення від виконання зобов`язання, а допущене ним порушення зумовлено виключно об`єктивними обставинами.

16.12.2025 року представником позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» - Дергуновою А.В. подано відповідь на відзив, в якому висловлено доводи та аргументи щодо заперечень відповідача проти пред`явлених позовних вимог. У відповіді на відзив позивачем зазначено, зокрема, про те, що до матеріалів позовної заяви надано розрахунок заборгованості, який був сформований первісним кредитором та який повністю відображає рух коштів між кредитодавцем та позичальником. З урахуванням цього ТОВ «ФК «ЄАПБ» наполягало на повному задоволенні позовних вимог.

02.03.2026 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із запереченнями на відповідь на відзив, в яких наголосив на незаконності нарахування відсотків поза межами строку кредитування та неспівмірності штрафних санкцій. Вказав також, що на сьогодні він є безробітнім випускником, що обмежує його платоспроможність.

На підставі викладеного відповідач просить відмовити відповідачу у стягненні надмірних відсотків та штрафів, що перевищують 50% від тіла кредиту, зменшити розмір неустойки та задовольнити позов частково, стягнувши з нього на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму у розмірі 11 250,00 грн.

Станом на дату розгляду справи на адресу суду клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи про розгляд справи за участю сторін учасниками справи не подавалися.

Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Оскільки справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у судове засідання учасники справи не викликалися.

З урахуванням ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як вбачається з ч.ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно з статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У Постанові КЦС ВС від 16.12.2020 у справі № 561/77/19 зроблено висновок, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).

У відповідності до ч.ч. 1, 3, 4, 6, 8 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-комунікаційних системах.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

У разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

У постанові КЦС ВС від 12.01.2021 у справі № 524/5556/19 зроблено висновок, що оспорюваний договір про надання фінансового кредиту підписаний позивачкою за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, тобто належними та допустимими доказами підтверджено укладання між сторонами спірного правочину. Без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між позивачем та відповідачем не був би укладений. Сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов правочину.

Судом встановлено, що 23.10.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в електронній формі за допомогою інформаційно-комунікаційної системи товариства було укладено договір надання коштів у кредит № 73285875. Договір підписаний уповноваженим представником товариства шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису та ОСОБА_1 шляхом введення ним одноразового ідентифікатора електронного підпису «36206», який був направлений на його номер мобільного телефону.

Укладенню та підписанню договору передувала реєстрація та авторизація ОСОБА_1 в інформаційно-комунікаційній системі товариства, а також верифікація його особи товариством.

Факт укладення кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року був підтверджений ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву.

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти (кредит) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський рахунок ОСОБА_1 із використанням реквізитів електронного платіжного засобу, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту та сплатити проценти від суми кредиту, а також комісію за надання кредиту.

Сторонами договору було погоджено наступні істотні умови кредитування: сума кредиту - 7 500 грн, строк кредитування - 12 днів, фіксована денна процентна ставка - 0,084%, одноразова комісія за надання кредиту - 10% від суми наданого кредиту (750 грн), дата повернення кредиту - 03.11.2024 року, спосіб надання кредиту - шляхом переказу на зазначений електронний платіжний засіб - НОМЕР_1 .

Окрім цього, договір № 73285875 від 23.10.2024 року містить вичерпну інформацію щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки (п. 2.2), орієнтовної загальної вартості кредиту (п. 2.2), порядку нарахування, сплати процентів за використання кредиту, а також порядку погашення заборгованості (розділ 6), черговості та порядку зарахування платежів на погашення заборгованості у випадку недостатності сплаченої суми (п. 6.7), порядку продовження строку кредитування (розділ 7) тощо.

Додатково до цього, 23.10.2024 року ОСОБА_1 було підписано графік платежів, який є додатком № 1 до договору № 73285875 від 23.10.2024 року та містить детальну інформацію щодо порядку формування щомісячного платежу, порядку та строку погашення кредитної заборгованості тощо.

Також 23.10.2024 року ОСОБА_1 було підписано паспорт споживчого кредиту, який містить деталізовану інформацію про вид та зміст кредитних послуг, що надаються на підставі кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року.

Таким чином, 23.10.2024 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 виникло кредитне зобов`язання на вищезазначених умовах.

Зі змісту платіжної квитанції № 2631b3ed-7e08-4e0d-9fcc-2d від 23.10.2024 року встановлено, що 23.10.2024 року на виконання умов кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» перерахувало на електронний платіжний засіб ОСОБА_1 , що був зазначений ним у договорі як спосіб отримання кредитних коштів, грошові кошти у сумі 7 500 грн.

Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечувався.

Таким чином, судом встановлено, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» належним чином виконало своє зобов`язання за кредитним договором, надавши у розпорядження ОСОБА_1 погоджену суму кредитних коштів.

Зі змісту платіжної квитанції № 765d9843-bb41-439e-82d5-c199162e4d15 від 25.10.2024 року встановлено, що 25.10.2024 року на виконання умов кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» додатково перерахувало на електронний платіжний засіб ОСОБА_1 , що був зазначений ним у договорі як спосіб отримання кредитних коштів, грошові кошти у сумі 4 000 грн, що засвідчує факт збільшення суми кредиту та зміну умов кредитного договору.

Обставини збільшення суми кредиту, отримання грошових коштів у сумі 4 000 грн та відповідної зміни умов кредитного договору відповідачем не заперечувалися.

У подальшому, 01.11.2024 року, 12.11.2024 року, 24.11.2024 року, 06.12.2024 року, 16.12.2024 року, 27.12.2024 року, 03.01.2025 року шляхом укладення додаткових угод № 13447658, № 13530314, № 13610913, № 13702933, № 13773745, № 13853232, № 13903941 до кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 досягнуто згоди щодо продовження строку кредитування загалом до 85 днів із визначенням терміну повернення кредиту - 15.01.2025 року. Сторони також досягнули згоди, що протягом продовженого строку кредитування буде застосовуватися нова фіксована процентна ставка у розмірі 1% вдень від суми залишку кредиту.

Додаткові угоди укладені в електронній формі з використанням інформаційно-комунікаційної системи товариства, підписана кваліфікованим електронним підписом представника товариства та електронним цифровим підписом ОСОБА_1 шляхом введення одноразового ідентифікатора.

Укладення додаткових угод щодо продовження строку кредитування відповідає умовам розділу 7 кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року.

Факт укладення додаткових угод щодо збільшення строку кредитування та збільшення розміру процентної ставки на період продовження строку кредитування відповідачем не заперечувався.

У свою чергу, зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором № 73285875 від 23.10.2024 року, який зроблений ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», встановлено, що ОСОБА_1 лише частково виконав своє зобов`язання з повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх використання. Так, ОСОБА_1 забезпечив перерахування на користь товариства лише грошових коштів у сумі 10 501 грн 57 коп., які були зараховані у відповідності до порядку черговості погашення заборгованості, що був погоджений сторонами у п. 6.8 кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, судом встановлено факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором.

Факт порушення грошового зобов`язання за кредитним договором відповідачем не заперечувався.

Зі змісту розрахунку заборгованості судом встановлено, що внаслідок порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеним договором виникла заборгованість у загальному розмірі 13 484 грн 15 коп., з яких: 5 340 грн 53 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 474 грн 94 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 668 грн 68 коп. - заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом.

Аналізуючи обґрунтованість розміру заборгованості відповідача за кредитним договором, суд звертає увагу, що належним чином дослідити поданий стороною доказ розрахунку заборгованості за кредитним договором, перевірити його та оцінити в сукупності і взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування і навести у рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду (постанова КЦС ВС від 25.05.2022 у справі № 219/7527/16-ц).

Кредитна заборгованість визначається умовами кредитного договору та вимогами закону, а суд у будь-якому разі має стягнути ту суму, яка була доведена і щодо якої у суду немає сумніву. Суд першої інстанції у межах наданих йому процесуальним законодавством повноважень не позбавлений можливості самостійно зробити розрахунок заборгованості, якщо не погоджується з розрахунком, наданим позивачем, оскільки незгода з наданим суду розрахунком не є підставою для відмови у задоволенні позову у повному обсязі (постанова КЦС ВС від 07.06.2023 у справі № 234/3840/15-ц).

У цьому аспекті суд враховує, що ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» враховано часткове погашення ОСОБА_1 кредитної заборгованості шляхом зарахування здійснених ним платежів на погашення заборгованості за тілом кредиту, процентами за його використання та комісією за його видачу у погодженому порядку черговості. Заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом розрахована товариством на суму фактичного залишку тіла кредиту, яке зменшувалося пропорційно розміру здійснених ОСОБА_1 платежів, а також нарахована протягом погодженого строку кредитування (з 23.10.2024 року по 15.01.2025 року).

Зважаючи на умови кредитування, що були погоджені сторонами, обставини збільшення суми кредиту та продовження строку кредитування із збільшенням процентної ставки за використання кредиту, а також обставини часткового погашення відповідачем кредитної заборгованості, суд вважає правильним та обґрунтованим лише розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за тілом кредиту та за процентами за користування кредитом.

У той же час, розрахунок заборгованості зі сплати процентів за понадстрокове користування кредитом суд вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Відповідно до п. 10.5.1 кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року сторонами було досягнуто згоди щодо того, що якщо сума кредиту перевищує розмір однієї мінімальної заробітної плати, встановленої на дату укладення договору, то за користування кредитом понад встановлений договором строк нараховуються проценти за понадстрокове користування кредитом у розмірі, визначеному п. 2.2 договору за кожен день такого користування.

Таким чином, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було погоджено, що у випадку використання ОСОБА_1 кредитних коштів понад встановлений у договорі строк (у даному випадку після 15.01.2025 року) буде здійснюватися нарахування процентів за понадстрокове їх використання за щоденною процентною ставкою у розмірі 2,70% від суми фактичного залишку кредиту.

Як вбачається зі змісту розрахунку заборгованості за кредитним договором, ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» здійснювало нарахування процентів за понадстрокове використання ОСОБА_1 кредитних коштів у період з 16.01.2025 по 22.02.2025 року.

У зв`язку з цим суд звертає увагу, що в постанові ВП ВС від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16 зроблено висновок, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

За обставин даної справи право ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» нараховувати проценти за правомірне використання ОСОБА_1 кредитних коштів припинилося 15.01.2025 року, коли закінчився продовжений строк кредитування. З 16.01.2025 року відбулося прострочення ОСОБА_1 виконання свого грошового зобов`язання, тобто почалося неправомірне користування кредитними коштами.

Неправомірне використання кредитних коштів обумовлює виникнення охоронних правовідносин, у межах яких права, свободи та законні інтереси кредитодавця захищаються положеннями ст. 625 ЦК України або за рахунок способів забезпечення виконання зобов`язання, що передбачені договором.

З урахуванням вищевикладеного суд доходить висновку, що положеннями п. 10.5.1 кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року передбачено міру відповідальності ОСОБА_1 за прострочення грошового зобов`язання (понадстрокове користування кредитом), яка за своїм змістом повністю відповідає диспозиції ч. 3 ст. 549 ЦК України, тобто є пенею (неустойкою), оскільки передбачає нарахування процентів на суму несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення.

Аналогічний підхід щодо тлумачення умов кредитного договору та з`ясування справжньої правової природи положень договору, якими визначено нарахування процентів після закінчення строку кредитування, висвітлено у постанові ВП ВС від 05.04.2023 року у справі № 910/4518/16, а також у постанові ВС від 05.03.2019 у справі № 5017/1987/2012.

Водночас, відповідно до п. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Оскільки воєнний стан в Україні діє з 24.02.2022 року та у встановленому законом порядку не припинявся, що є загальновідомим фактом, то нарахування ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» процентів за понадстрокове використання ОСОБА_1 кредитних коштів у період з 16.01.2025 по 22.02.2025 року на загальну суму 5 668 грн 68 коп., що фактично є нарахуванням пені (неустойки), суперечить вищезазначеним положенням цивільного законодавства. Заборгованість ОСОБА_1 зі сплати процентів за понадстрокове користування кредитом не мала бути нарахована та підлягала списанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Фактором, у свою чергу, може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

Таким чином, договірні відносини факторингу передбачають особливий суб`єктний склад, оскільки сторонами такого договору можуть бути лише чітко визначені актом цивільного законодавства особи: клієнтом за договором факторингу може бути будь-яка фізична та юридична особа, які є суб`єктами підприємницької діяльності (ч. 2 ст. 1079 ЦК України), а фактором - банк чи інша фінансова установа, яка має право здійснювати факторингові операції (ч. 3 ст. 1079 ЦК України).

У Постанові ВС від 18.10.2023 у справі № 905/306/17, а також постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012 зазначено, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Судом встановлено, що 27.03.2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було укладено договір факторингу № 27/03/25, відповідно до 1.1 якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалося відступити ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» зобов`язалося прийняти такі права вимоги та передати грошові кошти у розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ».

Відповідно до п. 1.2 договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року перехід прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі відповідного реєстру боржників, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до боржників та набуває права вимоги до них.

27.05.2025 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» було підписано акт прийому-передачі реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 року.

Зі змісту витягу з реєстру боржників № 6 від 27.05.2025 року вбачається, що до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» до ОСОБА_1 , що виникло на підставі кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року та складається з права вимоги заборгованості у загальному розмірі 13 484 грн 15 коп., з яких: 5 340 грн 53 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 474 грн 94 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 5 668 грн 68 коп. - заборгованість за процентами за понадстрокове користування кредитом.

Зі змісту платіжної інструкції № 724 від 30.05.2025 року встановлено, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» передало у розпорядження ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» грошові кошти у сумі 4 400 367 грн 96 коп. на виконання умов договору факторингу № 27/03/25 від 27.03.2025 року.

Таким чином, судом встановлено факт набуття ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги до ОСОБА_1 на підставі кредитного договору № 73285875 від 23.10.2024 року.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов?язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

З урахуванням вищевикладеного, суд за результатами повного, всебічного дослідження матеріалів позовної заяви, на основі достатньої сукупності належних, допустимих та достовірних доказів доходить висновку, що позивачем доведено 1) факт укладення кредитного договору між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 , 2) факт виконання ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» свого зобов`язання за кредитним договором; 3) факт порушення ОСОБА_1 свого зобов`язання з повернення кредитних коштів, 4) факт набуття права вимоги до ОСОБА_1 за зазначеним кредитним договором, а також доведено і обґрунтовано виникнення заборгованості лише у розмірі 7 815 грн 47 коп., з яких: 5 340 грн 53 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 2 474 грн 94 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом. Позивачем не доведено обґрунтованості та правомірності нарахування заборгованості зі сплати процентів за понадстрокове користування кредитом, а тому у задоволенні цих вимог належить відмовити.

Заперечення відповідача ОСОБА_1 проти позовних вимог суд вважає необґрунтованими, оскільки: 1) відповідачем не наведено достатньої сукупності фактичних обставин та не надано на їх підтвердження достатньої сукупності доказів, які б свідчили про неправильність та/або недостовірність розрахунку заборгованості за кредитним договором, зокрема, неврахування кредитодавцем окремих платежів, що насправді були здійснені ОСОБА_1 ; при цьому якщо відповідач мав об`єктивні труднощі із збиранням відповідних доказів, то він не був позбавлений можливості подати до суду клопотання про їх витребування, однак таким процесуальним механізмом з невідомих причин не скористався; 2) відповідачем не наведено достатньої сукупності фактичних обставин та не надано на їх підтвердження достатньої сукупності доказів, які б свідчили про наявність передбачених ст. 617 ЦК України підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання; у будь-якому випадку позовні вимоги, окрім тих, які визнані судом необґрунтованими, не стосуються притягнення ОСОБА_1 до відповідальності, а лише спрямовані на виконання відповідачем свого зобов`язання в натурі (повернення тіла кредиту та процентів за його використання).

На підставі цього суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач надає суду платіжну інструкцію № 144745 від 11.11.2025 року, зі змісту якої вбачається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» здійснило платіж у розмірі 2 422 грн 40 коп. на сплату судового збору за подачу позовної заяви до Святошинського районного суду міста Києва до ОСОБА_1 .

Доказів понесення інших судових витрат сторонами справи не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, судові витрати у межах сплаченого судового збору підлягають стягненню із відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у сумі 1 404,03 грн. (7 815,47 грн. / 13 484,15 грн. * 2 422,40 грн.).

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 14, 82, 223, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (; місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) суму заборгованості за кредитним договором № 73285875 від 23.10.2024 року у загальному розмірі 7 815 (сім тисяч вісімсот п`ятнадцять) гривень 47 копійок, з яких: 5 340 (п`ять тисяч триста сорок) гривень 53 копійки - заборгованість за тілом кредиту; 2 474 (дві тисячі чотириста сімдесят чотири) гривні 94 копійки - заборгованість за відсотками за користування кредитом.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ» (; місцезнаходження: м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 30) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 404 (одна тисяча чотириста чотири) гривні 03 копійки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Рішення може бути оскаржено безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 06 березня 2026 року.

Суддя Н.О.Горбенко