Справа № 487/7079/25
Провадження № 2/487/367/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.03.2026 року місто Миколаїв

Суддя Заводського районного суду міста Миколаєва Темнікова А.О., за участю секретаря судового засідання Демиденко Н.В., відповідачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач Орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , звернувся до Заводського районного суду міста Миколаєва 22.09.2025 року з позовом до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в якому просив: позбавити ОСОБА_1 батьківських прав відносно дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; стягнути з ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі однієї другої частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж по 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття; зобов`язати Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) внести інформацію до актових записів про народження дітей щодо позбавлення матері батьківських прав.

Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 24.09.2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено таку до розгляду в порядку загального позовного провадження на 22.10.2025 року.

22.10.2025 представник позивача ОСОБА_5 з`явилась в судове засідання, проте у зв`язку з першою неявкою відповідача, судове засідання було відкладено на 02.12.2025 року.

В судове засідання, призначене на 02.12.2025, представник позивача не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, що підтверджується наявною в матеріалах довідкою про доставку електронного документу, судової повістки, яку позивач отримав 23.10.2025, про причини неявки представник позивача суд не повідомив, у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено на 17.12.2025.

В судове засідання 17.12.2025 представник позивача не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, що підтверджується наявною в матеріалах довідкою про доставку електронного документу, судової повістки, яку позивач отримав 04.12.2025, причин неявки суду не повідомив, у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено на 27.01.2025.

На наступний день після судового засідання, а саме: 18.12.2025 року від представника позивача на електронну пошту суду (вх.№ЕП-7652 від 18.12.2025 року) надійшла заява з проханням провести судове засідання, призначене на 17.12.2025 року, за відсутністю представника відповідача у зв`язку із службовою зайнятістю. Жодних документів на підтвердження вказаних обставин надано не було. Заява була подана вже після судового засідання та стосувалась виключного судового засідання, призначеного на 17.12.2025 року.

27.01.2026 року у зв`язку відсутністю судді Темнікової А.О. (день відпочинку за раніше відпрацьований час) розгляд справи було відкладено на 18.02.2026 року.

В судове засідання, призначене на 18.02.2026 року, представник позивача не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, що підтверджується наявною в матеріалах довідкою про доставку електронного документу, судової повістки, яку позивач отримав ще 30.01.2026, про причини неявки представник позивача суд не повідомив, у зв`язку з чим судовий розгляд було відкладено на 06.03.2026 року.

В судове засідання, призначене на 06.03.2026 року, представник позивача повторно (четверте) не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради, що підтверджується наявною в матеріалах довідкою про доставку електронного документу, судової повістки, яку позивач отримав ще 25.02.2026, про причини неявки представник позивача суд не повідомив.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні 06.03.2026 року вважала розгляд справи за відсутності представника Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради неможливим.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не з`явився, був повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання належним чином, шляхом направлення судової повістки до електронного кабінету, що підтверджується наявною в матеріалах довідкою про доставку електронного документу, судової повістки, про причини неявки суд не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність залишення позову без розгляду з наступних підстав.

У пункті 26 рішення ЄСПЛ від 15.05.2008 у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Якщо учасник справи надав суду телефон та електронну адресу (хоча міг цього і не робити), зазначивши їх у заяві, то слід припустити, що учасник бажає, або принаймні не заперечує, щоб ці засоби комунікації використовувалися судом. Це, в свою чергу, покладає на учасника справи обов`язок отримувати повідомлення і відповідати на них. З огляду на це, суд, який комунікує з учасником справи з допомогою повідомлених ним засобів комунікації, діє правомірно і добросовісно. Тому слід виходити з «презумпції обізнаності»: особа, якій адресовано повідомлення суду через такі засоби комунікації, знає або принаймні повинна була дізнатися про повідомлення. Самого лише заперечення учасника про неотримання повідомлення недостатньо, щоб спростувати цю презумпцію. Суд, який добросовісно інформує учасника справи з наміром забезпечити здійснення правосуддя, не повинен нести «ризик незнання» учасника, який надав суду свої номери та адреси, але не користується чи не стежить за ними.

Крім того, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04.10.2001 наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Зважаючи на вищевикладене, байдужа поведінка учасника справи, що виявляється, зокрема у не отриманні повідомлень суду, не повинна схвалюватися судовою практикою. Навпаки, судова практика повинна стимулювати учасників справи використовувати прогресивні форми роботи. Витративши значні ресурси, Україна створила інформаційне поле, де зацікавлена особа легко знайде інформацію про судову справу. Функціонує Єдиний державний реєстр судових рішень. На сайті судової влади доступні персоналізовані відомості про автоматичний розподіл справ та розклад засідань. Працює підсистема «Електронний кабінет» ЄСІТС.

Згідно з частиною першою статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

ЄСПЛ у своїх рішеннях у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Креуз проти Польщі» від 19 червня 2001 року зазначив, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду, за своєю природою, потребує регулювання з боку держави.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільних процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Відповідно до частини четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 211 ЦПК України розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ЦПК України вручення судової повістки представникові учасника справи вважається врученням повістки і цій особі.

Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини своєї неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку, зокрема з підстав неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання, та першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними. У разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору (частини перша, друга, п`ята статті 223 ЦПК України).

Суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи (пункт 3 частини першої статті 257 ЦПК України).

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, за змістом якого особа, що бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Вказані наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути і поважними. Отже, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма є імперативною та дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення у цьому випадку має тільки належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 28.03.2023 року у справі № 711/7486/19, провадження № 61-10183св21, від 30 вересня 2020 року у справі № 759/6512/17, провадження № 61-4437св20, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, провадження № 61-15254св20, від 20 січня 2021 року у справі № 450/1805/18, провадження № 61-2329св20.

Ініціювавши судовий розгляд справи, позивач насамперед повинен активно використовувати визначені законом процесуальні права, здійснювати їх з метою, з якою такі права надано. Реалізація особою процесуальних прав невіддільна від виконання нею процесуального обов`язку щодо сприяння встановленню в судовому процесі дійсних обставин у справі з метою отримання правосудного судового рішення.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 січня 2023 року у справі № 9901/278/21, провадження № 11-126заі22.

Слід також враховувати правову позицію Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Пономарьов проти України», згідно з якою сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Alimentaria Sanders S.A. v. Spain», заява № 11681/85, Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Відтак суд зобов`язаний присікати недобросовісні дії позивача та залишати позов без розгляду у разі повторної неявки до суду належно повідомленого позивача, від якого не надійшло заяви про розгляд справи без його участі.

Зазначене забезпечує дотримання судом строків розгляду справи та балансу інтересів сторін спору, зокрема, забезпечує захист інтересів відповідача, який вимушений витрачати час, кошти на свою чи представника явку в судові засідання.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 757/23967/13, провадження № 61-17220св18.

З огляду на викладене, оскільки належним чином повідомлений представник позивача повторно (вчетверте) не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки, фактично ігнорує судові виклики у судові засідання протягом тривалого часу і не цікавиться у будь-який спосіб розглядом даної справи, яка надійшла до суду ще 22.09.2025 року, його нез`явлення перешкоджає розгляду справи - позовна заява підлягає залишенню без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Керуючись ст. 257 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Заводський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили через п`ятнадцять днів, якщо не буде подана апеляційна скарга.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний тест ухвали оголошено 06.03.2026 року.

Суддя А.О. Темнікова