Віньковецький районний суд Хмельницької області
Справа № 670/610/25
Провадження № 2/670/18/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року селище Віньківці

Віньковецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Мамаєва В.А.

за участю секретаря судового засідання Кушнір О.В.

представника позивача Савіхіної А.М.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТКБ «Приватбанк» звернувся до Віньковецького районного суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, у якій позивач просить стягнути із ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.09.2024 року в сумі 80119 грн 93 коп. та судовий збір в сумі 2422 грн 40 коп.

Ухвалою судді від 02.09.2026 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

09.03.2026 року в електронній формі через електронний кабінет представник позивача Савіхіна А.М. подала до суду заяву, у якій, повідомляючи про відсутність предмету спору між сторонами у зв`язку із сплатою відповідачем заборгованості перед позивачем, просила провадження в справі закрити на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України та повернути сплачену суму судового збору.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився.

Згідно з ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, подавати до суду заяви та клопотання.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Необхідність запровадження такого правила обумовлена тим, що відповідно до статті 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до правового висновку, сформульованого у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04 (провадження № 12-67гс19), прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у разі припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Врахувавши викладене, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) зазначив, що закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини першої статті 255 ЦПК України є можливим, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції відповідного судового рішення.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема, у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрито з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема, шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

До наведеного правового висновку також дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2023 року у справі № 335/8285/22.

Відповідно до частина першої статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Як вбачається з матеріалів справи, АТКБ «Приватбанк» звернулося з позовом до Віньковецького районного суду 01.09.2025 року та ухвалою судді від 02.09.2026 року відкрито провадження у справі.

Згідно наданої 09.03.2026 року представником позивача Савіхіною А.М. заяви відповідачем ОСОБА_1 станом на 06.03.2026 року заборгованість перед позивачем сплачена, тобто на момент відкриття провадження у справі спір існував.

Враховуючи, що предмет спору був наявним на час пред`явлення позову і позовні вимоги позивача були задоволені відповідачем після відкриття провадження у справі, то враховуючи правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20 (провадження № 61-3438сво21) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 липня 2023 року у справі № 335/8285/22, суд не вбачає підстав для закриття провадження з підстави, передбаченої п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, а тому клопотання представника позивача про закриття провадження з цієї підстави є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що у суду є сумніви у добросовісності виконання позивачем обов`язку щодо подання доказів, то суд відповідно до ч. 7 ст. 81 ЦПК України вважає за необхідне з власної ініціативи витребувати у позивача докази сплати відповідачем ОСОБА_1 на користь позивача АТКБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.09.2024 року в сумі 80119 грн 93 коп. та судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 81, 84, 255, 260, 352-355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити з задоволенні клопотання представника позивача Савіхіної А.М. про закриття провадження у справі за позовною заявою акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Витребувати у акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ідентифікаційний код юридичної особи 14360570) докази сплати відповідачем ОСОБА_1 на користь позивача акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором № б/н від 25.09.2024 року в сумі 80119 грн 93 коп. та судового збору в сумі 2422 грн 40 коп.

Роз`яснити, що відповідно до ч.ч. 8, 9 ст. 84 ЦПК України у разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені ст. 144 ЦПК України. Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Витребувані докази надати до Віньковецького районного суду Хмельницької області у строк до 30.03.2026 року (включно).

Судове засідання відкласти на 01.04.2026 року о 11 год. 00 хв.

В судове засідання викликати учасників провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.А. Мамаєв