Справа №760/5231/26 6/760/322/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2026 року Солом`янський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Сердюк Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Білоус Д.А.,

розглянувши за відсутністю сторін заяву представника заявника - адвоката Карпенко Людмили Михайлівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 (стягувач) про видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 (боржник),

ВСТАНОВИВ:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла заява представника заявника - адвоката Карпенко Людмили Михайлівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 (стягувач) про видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 (боржник).

В обґрунтування заяви зазначає, що на підставі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2008 року у цивільній справі № 2-1899/08 був виданий виконавчий лист щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованості в сумі 3 181 500,00 грн, судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 1700,00 грн, а всього 3 183 230. Вказаний виконавчий лист був пред`явлений до Солом`янського відділу державної виконавчої служби Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України для виконання. 20 грудня 2023 року на підставі постанови державного виконавця від 15.12.2023 року про повернення виконавчого документа стягувачу зазначений виконавчий лист був направлений на адресу ОСОБА_1 , проте цього листа заявниця не отримувала, письмових та електронних повідомлень на її адресу також не надходило. До Солом`янського ВДВС відправлення не поверталося. У зв`язку з чим виконавчий документ є втраченим.

26 лютого 2026 року відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 760/5231/26 передано на розгляд судді Сердюк Н.В.

Заявник ОСОБА_1 та її представник - адвокат Карпенко Л.М., в судове засідання, не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.

Заінтересована особа - представник Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 (боржник) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що в матеріалах справи наявні відповідні докази.

Неявка учасників судового розгляду не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката виконавчого листа.

У відповідності до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши надані матеріали, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 п. 17. 4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.

Таким чином, дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу за наявності достатніх доказів на підтвердження того, що виконавчий документ дійсно втрачено, та якщо заява про видачу дубліката подана до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Судом встановлено, що заочним рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 10.11.2008 по справі №2-1899/08 позов ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 3181500 гривень, 1700 гривень судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 3183230 гривень.

На виконання зазначеного заочного рішення Солом`янським районним судом м. Києва 01 квітня 2014 року видано виконавчий лист у справі № 2-1899/08.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний виконавчий лист, виданий 01 квітня 2014 року Солом`янським районним судом у місті Києві у справі № 2-1899/08, перебував на виконанні в Солом`янському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.

Відповідно до листа Солом`янського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України від 13 лютого 2026 року № 32791 15.12.2023 року державним виконавцем Відділу прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, яку направлено рекомендованою кореспонденцією на адресу стягувача: АДРЕСА_1 .

З наведеного вбачається, що виконавчий лист, виданий 01 квітня 2014 року Солом`янським районним судом у місті Києві у справі № 2-1899/08 на виконанні у Солом`янському відділі державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не перебуває, представник заявниці стверджує, що ні постанови, ні виконавчого документу заявниця не отримувала.

Відтак, у суду достатньо підстав вважати, що оригінал виконавчого листа, виданого 01 квітня 2014 року Солом`янським районним судом у місті Києві у справі № 2-1899/08, втрачений.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон № 1404-VIII), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 12 Закону № 1404-VIII, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Частиною 4 статті 12 Закону № 1404-VIII, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються, зокрема, у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони (частина 5 статті 12 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до підпункту 10-2 Розділу ХІІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 1404-VIII, тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, строк для пред`явлення до виконання виконавчого листа, виданого 01 квітня 2014 року Солом`янським районним судом у місті Києві у справі № 2-1899/08, не закінчився.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Європейський суд наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов`язків. Таким чином, ця стаття проголошує «право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак, це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін (пункт 43 рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»).

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція).

Таким чином, оскільки рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2008 року у справі № 2-1899/08 до теперішнього часу не виконано, оригінал виконавчого листа, виданого 01 квітня 2014 року Солом`янським районним судом у місті Києві у справі № 2-1899/08, втрачений, строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не закінчився.

Враховуючи викладене, дослідивши заяву та додані до неї документи, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості заяви представника позивача - адвоката Карпенко Л.М. про видачу дубліката виконавчого листа та наявності підстав для її задоволення з урахуванням необхідності виконання судового рішення, яке набрало законної сили.

На підставі викладеного, керуючись п. п. 17.1, 17.4 розділу ХIII перехідних положень ЦПК України, ст. ст. 2, 4, 258 - 261, 353, 354 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника заявника - адвоката Карпенко Людмили Михайлівни, поданої в інтересах ОСОБА_1 (стягувач) про видачу дубліката виконавчого документа, заінтересовані особи: Солом`янський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 (боржник) - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа на виконання рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 10 листопада 2008 року у справі № 2-1899/08 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість у сумі 3181500 гривень, 1700 гривень судового збору та 30 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього стягнути 3183230 гривень.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Головуюча суддя Н.В. Сердюк