Провадження № 2/379/18/26
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

05 березня 2026 рокум.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі

головуючого судді - Невгада О.В.,

за участю секретаря судового засідання - Бакал О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа: Офіс Генерального прокурора України про звільнення майна з-під арешту,

У С Т А Н О В И В :

У провадженні Таращанського районного суду Київської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа: Офіс Генерального прокурора України про звільнення майна з-під арешту.

07.07.2025 суд постановив ухвалу про відкриття провадження в указаній справі за правилами загального позовного.

04.09.2025 від представника Офісу Генерального прокурора прокурора Таращанського відділу Білоцерківської окружної прокуратури Бузинного В.С. надійшло клопотання про витребування доказів, у якому прохав витребувати з Солом`янського районного суду міста Київ кримінальну справу №1-2609/631/12.

Ухвалою суду від 23.09.2025 року вказане клопотання було задоволено - витребувано з Солом`янського районного суду м. Києва кримінальну справу №1-2609/631/12 (категорія справи №2609/631/12) для огляду, як доказ у справі.

04 лютого 2026 до Таращанського районного суду надійшла витребувана кримінальна справа.

05.03.2026 року сторони для участі в судовому засіданні не з`явились, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Від представника відповідача - Київської міської прокуратури - Котляр Т.М. 05.03.2025 через ЕКЕС надійшло клопотання про закриття провадження у справі через те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися за правилами кримінального судочинства.

05.03.2026 року від представника позивача - адвоката Торгана В.Б. надійшло клопотання про закриття провадження у справі, з тексту якого вбачається, що сторона позивача підтримала клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі.

05.03.2026 року від представника третьої особи - Офісу Генерального прокурора України Бузинного В.С. надійшла заява, відповідно до якої він підтримав клопотання представника відповідача - Київської міської прокуратури та просив його задовільнити.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим провести судове засідання у відсутності сторін, неявка яких не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на неявку в судове засідання всіх учасників справи, на підставі положень ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Так, під час судового засідання було досліджено письмові докази, у тому числі матеріали кримінальної справи №1-2609/631/12 (категорія справи №2609/631/12) та у томі 64 виявлено наступні документи:

- на а.с. 149 супровідний лист до Другої Київської державної нотаріальної контори з яким слідчий Київської транспортної прокуратури Моргун С.О. направив для виконання постанову про накладення арешту від 05.04.2012 на все рухоме та нерухоме майно і майнові права, належні ОСОБА_2 (ідент. код НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- на а.с. 150-151 постанову слідчого Київської транспортної прокуратури Моргуна С.О. від 05.04.2012 про накладення арешту на майно, відповідно до якої було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно і майнові права, належні ОСОБА_2 (ідент. код НОМЕР_1 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , де б вони не знаходились і у чому б не виражались;

- на а.с. 235-237 вирок Солом`янського районного суду міста Києва від 07.05.2012 року, яким ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Бовкун Таращанського району Київської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , визнано винуватим за ст. 276 ч. 2 КК України.

Як вбачається з вказаного вироку питання зняття арешту з майна ОСОБА_1 судом не вирішувалось.

Клопотання представника відповідача - Київської міської прокуратури - Котляр Т.М. про закриття провадження у справі обґрунтовано тим, що через те, що дана справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має розглядатися за правилами кримінального судочинства. На правовідносини, пов`язані з розв`язанням питання про припинення арешту майна позивача, поширюються норми КПК України 1960 року. Право власності непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України, далі ЦК України). Спеціальні підстави законного обмеження особи у реалізації права власності передбачені, зокрема, нормами кримінального процесуального закону для виконання завдань кримінального провадження як легітимної мети відповідного втручання у право мирного володіння майном. Відповідно до статті 126 КПК України 1960 року, чинного на час накладення слідчим арешту на нерухоме майно позивача, зазначений захід міг тимчасово застосовуватися слідчим або судом на період досудового слідства та/або судового розгляду для забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна. Відповідно до ст. 409 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок. В свою чергу 27.03.2019 в рамках справи № 202/1452/18, провадження № 14-559цс18 (ЄДРСРУ № 81139238) Велика Палата Верховного Суду підтвердила раніше сформовану правову позицію та зазначила, що у разі, якщо арешт на майно накладено у порядку, передбаченому КПК України, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право власності, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, має право оскаржити такі дії та звернутися до суду про скасування арешту лише у порядку кримінального судочинства. І такий порядок захисту прямо передбачений нормами КПК України і є ефективним. За встановлених обставин цієї справи, арешт який був накладений за правилами кримінального судочинства 1960 року, підлягає розгляду у порядку, визначеному кримінальним процесуальним законом, оскільки арешт було накладено на майно позивача (обвинуваченого) під час досудового слідства у кримінальній справі, за результатами розгляду якої було ухвалено вирок. Схожих висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 30 липня 2021 року у справі № 185/9002/20, провадження № 61-9289св21.Рішення судів попередній інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року справі № 766/21865/17, провадження № 14-181цс19, від 15 травня 2019 року у справі № 372/2904/17-ц, провадження № 14-496цс18, на які посилається заявник, оскільки в даному випадку ним порушено питання про звільнення майна з під арешту, накладеного на майно учасника кримінального провадження (обвинуваченого), яке завершено постановленням вироку. Враховуючи викладене, зняття арешту з майна накладеного в рамках кримінального провадження розглядається на підставі кримінально-процесуального законодавства, навіть за умови, що особа (власник) не є учасником кримінального провадження. Згідно з пунктом 9 розділу ХІ "Перехідні положення" КПК України 2012 року, арешт, застосований до дня набрання чинності цим Кодексом, продовжує свою дію до його зміни, скасування чи припинення у порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до статей 409 та 411 КПК України 1960 року, питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку (включаючи скасування заходів по забезпеченню цивільного позову), вирішуються судом, який постановив вирок. Це клопотання подається в порядку виконання вироку. Клопотання про зняття арешту, накладеного за "старим" КПК, коли вирок вже постановлений і виконаний, потрібно подавати до суду, який виніс цей вирок, а не до слідчого судді за місцем розташування реформованого органу досудового розслідування. За таких підстав, ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду від 31.07.2024 у справі № 752/14850/24 відмовлено позивачу у скасуванні арешту з майна, що перебуває у власності ОСОБА_1 , оскільки позивач звернувся не за підслідністю та з інших підстав. Наведене є підставою закриття провадження у цій цивільній справі відповідно до вимог п. 1 ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Також, судом було встановлено, що представник позивача - адвокат Торган В.Б. 02.03.2026 року вже подав клопотання до Солом`янського районного суду м. Києва в порядку КПК України про скасування арешту майна ОСОБА_1 , що свідчить про його згоду з позицією відповідача, викладеною в клопотанні про закриття провадження у даній справі.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є дружиною померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , по факту смерті якого, ІНФОРМАЦІЯ_3 заведено спадкову справу. Позивачем зазначено про відсутність можливості отримати свідоцтво про спадщину та відповідно переоформити належні померлому земельні ділянки у зв`язку з наявністю обтяження у спеціальному розділі відповідного реєстру. Наявність вказаного обтяження завдає їй істотної шкоди та може мати наслідком суттєві необґрунтовані обмеження її прав та свобод, що полягає у неможливості нею успадкувати вказане майно.

Дослідивши матеріали справи та враховуючи позицію позивача та відповідача, які через своїх представників просили суд закрити провадження у цій справі, оскільки спір щодо скасування арешту, накладеного на майно ОСОБА_1 , не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, суд висновує про наявність підстав для задоволення клопотання про закриття провадження у справі.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без винесення судового рішення у зв`язку із виявленням після відкриття провадження обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Отже, підставами закриття провадження в справі є обставини, які підтверджують: 1) неправомірність виникнення процесу, 2) неможливість його подальшого продовження, 3) недоцільність його продовження.

Разом з тим, суд роз`яснює положення ч.2 ст. 256 ЦПК України, відповідно до якої у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

У відповідності до ч. 2 ст. 255 ЦПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України порядок повернення судового збору встановлюється законом.

Відповідно до положень п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Станом на даний час клопотань від позивачки та її представника про повернення судового збору до суду не надходило.

При цьому суд вбачає необхідність повернути до Солом`янського районного суду м. Києва матеріали кримінальної справи №1-2609/631/12 (категорія справи №2609/631/12) для подальшого зберігання.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 255, 256 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, третя особа: Офіс Генерального прокурора України про звільнення майна з-під арешту - закрити.

Повернути до Солом`янського районного суду м. Києва матеріали кримінальної справи №1-2609/631/12 (категорія справи №2609/631/12) для подальшого зберігання.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено та підписано 05.03.2026

Суддя О.В. Невгад