Справа № 206/6016/25
Провадження № 4-с/206/2/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

секретаря судового засідання Савчукова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Маркело Валентина Олексіївна, про визнання дій неправомірними та про зобов`язання до вчинення дії,

за участі:

представника скаржника Маркело В.О.,

ВСТАНОВИВ:

27.10.2025 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська надійшла скарга ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Маркело Валентина Олексіївна , про визнання дій неправомірними та про зобов`язання до вчинення дії.

В прохальній частині скарги заявник просить суд зобов`язати Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) () зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника ( квартири АДРЕСА_1 ) - ОСОБА_1 (РНОКІІ НОМЕР_1 ), який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АЕ 937497 від 29.10.2009 року в рамках виконавчого провадження ВІІ N?15488488.

В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що в межах виконавчого провадження № 15488488 при примусовому виконанню рішення № 2-41 від 01.10.2009 року , виданого Самарським районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 суми в рахунок відшкодування шкоди була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ937497 від 29.10.2009 року Самарським ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції.

На підставі цієї постанови Дніпропетровською філією державного підприємства "Інформаційний центр" 08.04.2010 року було внесено запис до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9708639.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявне обтяження: арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження: 9708639 зареєстровано: 08.04.2010 16:41:47 за № 9708639 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства "Інформаційний центр", 49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Чернишевського,32. Підставою обтяження зазначено: постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АЕ №937497, 29.10.2009, Самарським ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Об`єктом обтяження є: квартира, адреса: АДРЕСА_2 .

В зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_5 їй необхідно оформити спадщину, але наявність арешту майна є перешкодою для цього.

У вересні 2025 року її представник адвокат Маркело В.О. звернулася з заявою до Самарського ВДВ у місті Дніпрі про зняття арешту з належної їй квартири. 15 жовтня 2025 року на електронну адресу представника Самарським ВДВС у місті Дніпрі було направлено листа від 08.10.2025 року № 50379, в якому зазначено, що для зняття арешту з майна підстави відсутні.

Також у відповіді повідомлено, що на виконанні у відділі перебувало ВП № 15488488 з примусового виконання виконавчого листа від 01.10.2009 №2-41, документ видав: Самарський районний суд м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_6 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 суму у розмірі 2534,50 грн; 2000 грн, 30 грн, 300,48 грн, 535,71 грн, 2848,31 грн.

22.10.2009 р. державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, а 10.11.2010 року винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п.2 ч. 1 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження" (норма закону, яка діяла на момент винесення постанови.

16.03.2023 року відповідачем було надано витяг по ВП № 15488488 з ВП-СПЕЦРОЗДІЛ, в якому зазначено, що 10.11.2010 року повернено виконавчий документ стягувачеві на підставі п.2 ч.1 ст. 47 (відсутність у боржника майна).

Відповідач формально поставився до розгляду заяви, не з`ясував фактичні дані та не зняв арешт з належної їй частки квартири.

В період перебування виконавчого листа на виконанні у виконавчій службі вона працювала на відповідальній посаді і всі грошові кошти, які були стягнені за рішенням суду, були нею сплачені.

Згідно витягу з Єдиного реєстру боржників інформація щодо неї станом на 23.10.2025 року відсутня.

Після повернення виконавчий лист повторно для виконання стягувачем не пред`являвся та відповідний строк сплив. Наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту з майна, за відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, порушує її права на мирне володіння майном.

Крім того, їй достовірно відомо про те, що стягувач, який був її сусідом, ОСОБА_4 помер.

3 моменту закінчення виконавчого провадження минуло близько 15 років, виконавче провадження уже знищене, у зв`язку з закінченням строку його зберігання, а вона позбавлена можливості вільно розпоряджатися та користуватися власним майном.

Таким чином, подальше накладення арешту на її майно та оголошення заборони на його відчуження є невиправданим втручанням у її право на мирне володіння своїм майном та обмежує її права, позбавляє її можливості вільно користуватися та розпоряджатися належним їй на праві власності майном.

Представник скаржника ОСОБА_8 в судовому засіданні 24.02.2026, скаргу підтримала, просила її задовольнити.

Представник заінтересованої особи Самарського ВДВС у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений.

Так, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши письмові докази по справі, дав їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 370133329 від 16.03.2024, кв. АДРЕСА_3 , власником якої є ОСОБА_1 , перебуває під обтяженням, а саме арештом нерухомого майна, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, АЕ 937497, 29.10.2009, Самарським ВДВС Дніпропетровського МУЮ (а.с. 7).

Згідно відомостей від 16.03.2023, виконавчий лист Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2009 №2-41, по виконавчому провадженні 19168360, боржником якого є ОСОБА_1 , стягувачем є ОСОБА_4 щодо стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 2534,50 грн., 2000 грн., 30 грн., 300,48 грн., 2848, 31 грн., повернуто стягувачеві п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у боржника майна). Дата виконавчої дії 10.11.2010 (а.с. 8, 9).

Дана обставина підтверджується відомостями від 24.02.2026 (а.с. 43, 44, 48, 49).

Відповідно до повідомлення Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 08.10.2025 р. № 50379, на виконанні Самарського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра ГТУЮ в Дніпропетровській області перебувало виконавче провадження № 15488488 з примусового виконання виконавчий лист від 01.10.2009 № 2-41, документ видав: Самарський районний суд м. Дніпропетровська про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 суму у розмірі 2534,50 грн., 2000 грн., 30 грн., 300,48 грн., 2848, 31 грн. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень встановлено, що 22.10.2009 державним виконавцем відділу було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. 10.11.2010 державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу в порядку п. 2 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження». Станом на 10.04.2025 підтвердження сплати боргу у Самарському ВДВС у місті Дніпрі ПМРУ МЮ (м. Одеса) відсутнє (а.с. 4, 5).

Згідно Інформації з Єдиного реєстру боржників від 23.10.2025, відносно ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в Єдиному реєстрі боржників інформація відсутня (а.с. 10).

Згідно ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Згідно ч. 1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Тому, державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб та здійснювати заходи, необхідні для своєчасного виконання рішення в порядку та спосіб, встановленому виконавчим документом і Законом «Про виконавче провадження».

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено ст.ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Такого ж висновку дійшов Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у своїй постанові від 16 січня 2018 року справа № 520/17779/14-ц, провадження № 61-1082 св 17.

Крім цього в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 визначено, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997).

Частиною 1 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації (пред`явленні електронних грошей до погашення в обмін на кошти, що перераховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця).

У відповідності до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент виконання виконавчого провадження, виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки: 1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів

(посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; 2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент виконання виконавчого провадження, державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Частиною 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент виконання виконавчого провадження, державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: повернення виконавчого документа стягувачу - згідно із статтею 47 цього Закону.

У відповідність до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», який діяв на момент виконання виконавчого провадження, виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до статті 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Враховуючи викладене, з урахуванням того, що виконавчий лист Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01.10.2009 №2-41 по виконавчому провадженні 19168360 повернуто стягувачеві у зв`язку з відсутністю у боржника ОСОБА_1 майна, крім того, строк щодо пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1 про визнання дій неправомірними та про зобов`язання до вчинення дії є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1, 48 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 11, 22, 30 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 258-261. 353, 447-453 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат - Маркело Валентина Олексіївна, про визнання дій неправомірними та про зобов`язання до вчинення дії - задовольнити.

Зобов`язати Самарський відділ державної виконавчої служби у місті Дніпрі Дніпровського міжрегіонального Управління Міністерства юстиції України () зняти арешт та заборону відчуження з майна боржника ( квартири АДРЕСА_1 ) - ОСОБА_1 (РНОКІІ НОМЕР_1 ), який накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: АЕ 937497 від 29.10.2009 року в рамках виконавчого провадження ВІІ N?15488488.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя А.О. Сухоруков