Провадження № 2/369/1944/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2026 м. Київ

Суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Фінагеєва І.О., розглянувши заяву представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Мойсеєць Богдана Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі №369/15658/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Громадської організації «Садівницьке товариство «Ірпінь», ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлія Володимирівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2024 року позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 звернулися до Києво-Святошинського районного суду Київської області із вищевказаною позовною заявою.

03 березня 2026 року на адресу суду від представника позивачів адвоката Мойсеєць Богдана Володимировича надійшла заява про забезпечення позову. В обґрунтування поданої заяви посилається на те, що предметом спору є об`єкт нерухомого майна громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами: Контрольно-пропускний пункт (КПП) літ. Б, загальною площею 9,9 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 січня 2025 року у даній справі вже було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно із забороною його відчуження. Однак, вказаний захід забезпечення обмежує виключно право розпорядження майном (його відчуження третім особам), але жодним чином не обмежує Відповідача 2 у праві фізичного впливу на об`єкт, його перебудови, демонтажу чи знищення.

Так, 03 вересня 2025 року Білогородською сільською радою Бучанського району Київської області (LXXXVI сесія VIII скликання) прийнято Рішення № 3865. Відповідно до п. 1 рішення, за зверненням гр. ОСОБА_5 (Відповідач 2) їй надано дозвіл на розробку містобудівної документації «Детального плану території об`єкта торгівлі в межах Білогородської сільської територіальної громади Бучанського району Київської області». Фінансування розроблення документації, згідно з п. 4 рішення, передбачається за рахунок інвестування від потенційних забудовників. Вказані обставини підтверджують намір Відповідача 2 здійснити забудову земельної ділянки новим об`єктом («об`єктом торгівлі»). Реалізація цих намірів безпосередньо пов`язана із проведенням будівельних робіт, що закономірно призведе до демонтажу, знесення або реконструкції існуючого об`єкта нерухомості (КПП літ. Б, площею 9,9 кв.м).

На думку представника позивачів, у разі зміни фізичних характеристик або знищення спірного майна до набрання законної сили рішенням у даній справі, відновлення права власності ГО «СТ «Ірпінь» стане неможливим, що призведе до нівелювання мети судового захисту.

Як зазначає представник позивачів, заявлені заходи забезпечення позову є тимчасовими, мають організаційно запобіжний характер, не перешкоджають володінню майном, а спрямовані виключно на збереження його існуючого стану та запобігання відчуженню до вирішення спору по суті.

Заходи зустрічного забезпечення позивачами не пропонуються. Обрані види забезпечення позову не призводять до виникнення у Відповідача 2 чи третіх осіб матеріальних збитків.

На підставі викладеного, представник позивачів просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) та будь-яким іншим фізичним чи юридичним особам вчиняти дії щодо проведення будівельних, підготовчих, земельних та демонтажних робіт (включаючи знесення, реконструкцію, капітальний ремонт, нове будівництво) щодо об`єкта нерухомого майна громадського будинку з господарськими(допоміжними) будівлями та спорудами, опис: Контрольно-пропускний пункт (КПП) на плані позначений літерою Б, загальною площею 9,9 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224;

- заборони суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам, а також іншим уповноваженим особам, наділеним відповідними функціями) вчиняти будь-які реєстраційні дії (в тому числі, але не виключно: реєстрацію припинення права власності у зв`язку зі знищенням об`єкта, реєстрацію змін площі або фізичних характеристик, поділ, виділ, реконструкцію тощо) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна громадського будинку з господарськими(допоміжними) будівлями та спорудами, опис: Контрольно-пропускний пункт (КПП) на плані позначений літерою Б, загальною площею 9,9 кв.м, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 224.

За правилами ч. 1 ст. 153 ЦПК України суд проводить розгляд заяви про забезпечення позову без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали цивільної справи та заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із заявленими позовними вимогами, суд приходить до наступного висновку.

Інститут вжиття заходів забезпечення позову є одним із механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту.

Забезпечення позову - це вжиття заходів щодо охорони інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача (аналогічний висновок міститься у пункті 8.8 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 травня 2021 року по справі № 914/1570/20). Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити тощо.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав, або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно зі статтями 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, обґрунтування необхідності забезпечення позову (п. 3 ч. 1 ст. 151 ЦПК України).

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення заяви про забезпечення позову. Крім того, особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна довести відповідність (адекватність) засобу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має пересвідчитися у тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності та обґрунтованості запропонованого заявником способу забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним способом забезпечення позову та предметом позову, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення у разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За роз`ясненнями, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлює суд в ухвалі, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

З матеріалів справи вбачається, що згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №394933797 від 14 вересня 2024 року майно, реєстраційний номер 224, а саме: громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, загальною площею 9,9 кв.м, опис: Контрольно-пропускний пункт (КПП) на плані позначений літерою Б, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , (1/2 частка) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 608, виданий 15 вересня 2021 року, видавник: Приватний нотаріус Кузьменко Ю.В. Київський міський нотаріальний округ та (1/2 частка) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 607, виданий 15 вересня 2021 року, видавник: Приватний нотаріус Кузьменко Ю.В. Київський міський нотаріальний округ.

Звертаючись до суду з позовом, представник позивача просив суд визнати недійсними договори купівлі-продажу нерухомого майна та скасувати державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 січня 2025 року заяву позивачів про забезпечення позову було задоволено та накладено арешт на спірне майно, а саме: на громадський будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, загальною площею 9,9 кв.м, опис: Контрольно-пропускний пункт (КПП) на плані позначений літерою Б, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 (РНОКПП: НОМЕР_1 ), (1/2 частка) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 608, виданий 15 вересня 2021 року, видавник: Приватний нотаріус Кузьменко Ю.В. Київський міський нотаріальний округ, та (1/2 частка) на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 607, виданий 15 вересня 2021 року, видавник: Приватний нотаріус Кузьменко Ю.В. Київський міський нотаріальний округ, із забороною вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням у будь-який спосіб, зазначеного вище об`єкта нерухомого майна.

Право власності є непорушним (ст. 41 Конституції України). Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Слід прийняти до уваги, що в межах розгляду даної справи судом вже було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірне майно із забороною його відчуження. Вжиття додаткових заходів забезпечення позову, визначених позивачем, може призвести до непередбачених фінансових витрат (збитків) відповідача у відносинах з замовниками та контрагентами з будівництва, необхідності консервації об`єктів будівництва (з метою недопущення руйнації та забезпечення заходів безпеки). Тому, вжиття заходів забезпечення позову за обраним позивачем способом до вирішення справи по суті, може призвести до передчасних економічних ризиків для відповідача.

Сам по собі факт можливого здійснення відповідачем будівництва не може автоматично свідчити про те, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити виконання рішення суду, а факт порушення прав та інтересів позивачів підлягає доведенню у встановленому законом порядку.

У даному випадку заборона будівництва щодо об`єкта нерухомого майна особі, яка є його власником, є непропорційним обмеженням її прав доки не встановлено можливу неправомірність набуття особою права власності.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 березня 2024 року по справі № 376/918/23 (провадження № 61-17898св23).

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, представником позивачів не надано достатнього обґрунтування та належних і допустимих доказів на підтвердження необхідності даного виду забезпечення позову.

Розглядаючи заявлену вимогу, суд вважає, що представником позивачів не наведено підстав для забезпечення позову, обґрунтування необхідності його застосування, не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, що призведе до порушення прав позивачів.

З огляду на викладене, суд не вбачає наявність обґрунтованих підстав для задоволення заяви представника позивачів про забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись вимогами ст. ст. 149-154, 157, 258, 261, 353 ЦПК України, суддя, -

ПОСТАНОВИЛА:

У задоволенні заяви представника позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 адвоката Мойсеєць Богдана Володимировича про забезпечення позову у цивільній справі №369/15658/24 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до Громадської організації «Садівницьке товариство «Ірпінь», ОСОБА_5 , третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Юлія Володимирівна про визнання недійсними договорів купівлі-продажу нерухомого майна та скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Інна ФІНАГЕЄВА