Єдиний унікальний номер 205/2873/26
Номер провадження2-з/205/390/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Грона Д. С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Астаркіної Євгенії Павлівни, суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання звіту про оцінку майна недійсним та скасування результатів визначення вартості чи оцінки майна, -

ВСТАНОВИВ:

03.03.2026 до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла вищезазначена позовна заява.

03.03.2026 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючого суддю Грону Д. С.

04.03.2026 справа канцелярією суду передана в провадження судді.

Ознайомившись з позовом, суд доходить висновку, що у відкритті провадження слід відмовити з огляду на таке.

В обґрунтування поданого позову позивач посилається на те, що в провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала цивільна справа № 361/10389/23, яка вирішена судом по суті. На підставі виконавчого листа № 361/10389/23 від 13.03.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Астаркіною Є. П. відкрито виконавче провадження № 77618604 від 25.03.2025. В межах цього виконавчого провадження приватним виконавцем вчиняються виконавчі дії з примусового виконання рішення суду у справі № 361/10389/23, в тому числі проведено опис майна боржника, проведено оцінку вартості арештованого майна та виставленого його на публічні торги. Позивач не згоден з визначеною вартістю арештованого майна, у зв`язку з чим звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України від 02 червня 2016 року №1404-VIII «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до статті 447 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно з вимогами частини першої статті 448 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Аналогічне положення містить стаття 74 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до частин першої, другої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Визначення вартості майна боржника є процесуальною дією виконавця (незалежно від того, яка конкретно особа - сам виконавець чи залучений ним суб`єкт оціночної діяльності - здійснювала відповідні дії) щодо примусового виконання рішень відповідних органів, уповноважених осіб та суду. Тому оскаржити оцінку майна можливо в порядку оскарження рішень та дій виконавців.

Наведене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 20.03.2019 у справі № 821/197/18/4440/16, від 12.06.2019 у справі № 308/12150/16-ц.

Проте позивач, в супереч положенню статей 447-448 ЦПК України, звернувся до суду з новим позовом в загальному позовному провадженні.

До відкриття провадження у справі суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим ЦПК, чи підсудна справа даному суду, чи немає інших підстав для повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в цивільній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у провадженні цього чи іншого суду є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Судом встановлено, що позов АТ КБ «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості Єдиний унікальний номер судової справи у справі № 361/10389/23 розглянуто з постановленням рішення, яке набрало законної сили 25.02.2025. На цей час у цій справі вчиняються дії з примусового виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 2-4 ст. 186 ЦПК України про відмову у відкритті провадження у справі постановляється ухвала не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви. Така ухвала надсилається заявникові не пізніше наступного дня після її постановлення в порядку, встановленому ст. 272 цього Кодексу. До ухвали про відмову у відкритті провадження у справі, що надсилається заявникові, додаються позовні матеріали. Копія позовної заяви залишається в суді. Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі може бути оскаржено. У разі скасування цієї ухвали позовна заява вважається поданою в день первісного звернення до суду

На підставі наведеного, вважаю, що у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Астаркіної Євгенії Павлівни, суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання звіту про оцінку майна недійсним та скасування результатів визначення вартості чи оцінки майна слід відмовити.

Крім того, заявником ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення продажу арештованого майна та заборони ДП «СЕТАМ» та приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Астаркіній Є .П. вчиняти будь-які дії щодо реалізації арештованого майна.

Перевіривши подану заяву про забезпечення позову, суддя дійшов висновку про повернення її заявнику з таких підстав.

У відповідності до ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

При цьому вимоги до форми та змісту заяви встановлені ст.151 ЦПК України.

Так, всупереч п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України заява про забезпечення позову не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення.

Пропозиція заявника щодо зустрічного забезпечення має бути зазначена у заяві про забезпечення позову, оскільки у відповідності до вимог ч.8 ст.153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення.

При цьому, питання необхідності застосування зустрічного забезпечення вирішується судом, а не заявником, а саме заявник зобов`язаний вказати, у відповідності до п.6 ч.1 ст.151 ЦПК України, пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову.

Суд зазначає, що враховуючи вищевказані положення процесуального закону, пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення у заяві про забезпечення позову є обов`язковими, а питання щодо необхідності застосування зустрічного забезпечення, вирішується судом з урахуванням обставин забезпечення позову та пропозицій заявника.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, необхідно брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Згідно ч. 9 ст.153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги вказані недоліки заяви, прийняття судом рішення про відмову у відкритті провадження за основним позовом, суд також доходить висновку про повернення заяви про забезпечення позову заявнику.

Керуючись ст. 153,186 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Астаркіної Євгенії Павлівни, суб`єкта господарювання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про визнання звіту про оцінку майна недійсним та скасування результатів визначення вартості чи оцінки майна.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити позивачу про його право, як сторони виконавчого провадження, звернутися до суду із скаргою в порядку ст.ст. 447-449 ЦПК України, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено його права.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Денис ГРОНА