Справа № 683/4060/25
03 березня 2026 року м. Старокостянтинів
Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області
в складі головуючого - судді Андрощука Є.М.
з участю секретаря Бадаєвої Н.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача в судове засідання не з`явився та звернувся до суду із заявою, в якій просить розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою представника позивача, вирішує розглянути справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (тобто положення щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками (ст.1046 ЦК України).
Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-комунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.
Відповідно до ч.1 ст.11 цього Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.
Частиною третьою статті 11 Закону встановлено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.
Згідно зі ст.12 цього Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання , зокрема, електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
Судом установлено, що 22.07.2025р. між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №22.07.2025-100002322 в електронній формі шляхом підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого позичальнику надається кредит у розмірі 4500 грн на строк 98 днів, процентна ставка 1% за день користування кредитом, встановлений графік платежів, комісія за надання кредиту 900 грн. Неустойка 45 грн за кожен день невиконання або неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.
Також у п.10 договору встановлено, що денна процентна ставка визначається з розрахунку: 0.93% (денна процентна ставка) = (4080,78 / 4500)/ 98 ? 100%.
Суд не погоджується з таким розрахунком денної процентної ставки з таких підстав.
Відповідно до п.9 ч.1 ст.12 Закону України «Про споживче кредитування» у договорі про споживчий кредит зазначається денна процентна ставка, її розрахунок та загальні витрати за споживчим кредитом.
Частиною 2 статті 8 цього Закону передбачено, що для цілей обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом.
До загальних витрат за споживчим кредитом включаються:
доходи кредитодавця у вигляді процентів;
комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо;
інші витрати споживача на додаткові та/або супутні послуги, які підлягають сплаті на користь кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами договору про споживчий кредит (платежі за послуги кредитного посередника, страхові та податкові платежі, збори на обов`язкове державне пенсійне страхування, біржові збори, платежі за послуги державних реєстраторів, нотаріусів, інших осіб тощо).
Обчислення реальної річної процентної ставки та денної процентної ставки має базуватися на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку та що кредитодавець і споживач виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в договорі (ч.3 ст.8 цього Закону).
Згідно з ч.4 ст.8 цього Закону денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:
ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t*100%, де
ДПС - денна процентна ставка;
ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;
ЗРК - загальний розмір кредиту;
t - строк кредитування у днях.
Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.
Отже, виходячи з умов кредитного договору №22.07.2025-100002322, згідно з ч.2 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом фактично становлять 5310 грн і включають:
проценти в розмірі 4410 грн (4500 * 1% * 98 = 4410);
комісію за надання кредиту в розмірі 900 грн.
Тому враховуючи, що ЗВСК = 5310 грн, ЗРК = 4500 грн, t = 98 днів, згідно з ч.4 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» денна процентна ставка мала розраховуватися таким чином:
ДПС = (5310 / 4500) / 98 * 100 = 1,2 %.
Така денна процентна ставка за кредитним договором в розмірі 1,2% не відповідає розміру, встановленому законом, оскільки перевищує 1%. Також вона не відповідає розміру, встановленому договором 0,93%.
Така невідповідність ДПС виникла через неправильний розрахунок кредитодавцем загальних витрат за споживчим кредитом.
Тому суд, виходячи з визначеної в ч.4 ст.8 Закону України «Про споживче кредитування» формули, здійснює власний розрахунок загальних витрат за споживчим кредитом, при яких денна процентна ставка буде відповідати умовам договору, тобто становити 0,93%:
ЗВСК = ДПС * ЗРК * t / 100 = 0,93 * 4500 * 98 / 100% = 4101,3 грн.
Отже, за кредитним договором загальна сума процентів за користування кредитом і комісії за надання кредиту має становити 4101,3 грн.
Позивачем надано відповідачу кредит у розмірі 4500 грн 22.07.2025р., що підтверджується: копією договору про надання послуг з переказу коштів №ФК-П-2024/01-2 від 04.01.2024р., укладеного між ТОВ «Споживчий центр» і ТОВ «Універсальні платіжні рішення»; листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 26.12.2025р. про перерахування коштів у сумі 4500 грн на платіжну картку відповідача.
Як видно з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач не здійснив жодної оплати за договором. Тому, з урахуванням здійсненого судом розрахунку загальних витрат за споживчим кредитом, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача становить 8601,3 грн, з яких: кредит у розмірі 4500 грн; сума процентів за користування кредитом і комісії за надання кредиту в загальному розмірі 4101,3 грн.
Щодо правомірності нарахування відповідачу неустойки (штрафів) в загальному розмірі 2250 грн суд зазначає наступне.
Відповідно до пункту 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Отже, оскільки нарахування позивачем неустойки (штрафів) здійснювалось під час дії воєнного стану, таке нарахування не відповідає вимогам закону.
Ураховуючи викладене, оскільки заборгованість за кредитним договором відповідачем не сплачена, необхідно задовольнити позовні вимоги частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 8601,3 грн.
Керуючись ст.ст. 76-80, 89, 141, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №22.07.2025-100002322 від 22.07.2025р. у розмірі 8601,3 грн.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 1727,66 грн судового збору.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів до Хмельницького апеляційного суду.

У разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Учасники справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр»; місцезнаходження: м.Київ, вул. Саксаганського, 133-А; ;

відповідач: ОСОБА_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повне рішення суду складено 09 березня 2026 року.

Суддя Є.М. Андрощук