Справа №:755/2061/26
Провадження №: 2/755/3402/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"04" березня 2026 р. суддя Дніпровського районного суду міста Києва Катющенко В.П., перевіривши виконання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

До Дніпровського районного суду міста Києва 07.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, яка 10.02.2026 передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Як вбачається з позовних вимог, позивачка просить суд: розірвати шлюб, зареєстрований 23.05.2025 Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , актовий запис № 436.

У відповідності до частини 1 статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Статтею 175 ЦПК України визначені основні вимоги до позовної заяви, які мають бути дотримані особами, які звертаються до суду за захистом своїх прав та інтересів шляхом пред`явлення позову до суду.

Так, відповідно до частини 1 статті 175 ЦПК України, у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Згідно з частиною 4 статті 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до підпункту 3 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду: позовної заяви про розірвання шлюбу справляється судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судом встановлено, що позовна заява ОСОБА_1 про розірвання шлюбу 30.12.2025 сформована в системі «Електронний суд».

Згідно статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3 028 грн.

Згідно частини 3 статті 4 Закону України «Про судовий збір», при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позивачкою до матеріалів позову не долучено квитанцію про сплату судового збору.

Таким чином, позивачці слід сплатити судовий збір у розмірі 968,96 грн та надати відповідні докази підтвердження сплати до суду.

При зверненні з позовом до Дніпровського районного суду міста Києва судовий збір сплачується за наступними реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Дніпров.р-н/22030101, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача - Казначейство України (ел. адм. подат.), код банку отримувача (МФО) 899998, рахунок - №UA0026005, Код класифікації доходів бюджету - 22030101.

У порядку частини 6 статті 187 ЦПК України суддею витребувано інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) сторін.

Відповідно до відповіді № 2387552 від 25.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно інформації щодо реєстрації місця проживання особи № 145663278 від 17.02.2026, в ІТС «Реєстр територіальної громади м. Києва» за запитом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особу не знайдено.

Згідно відповіді № 2387537 від 25.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, за запитом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , особу не знайдено.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка зазначає адресу місця проживання відповідача, як: АДРЕСА_1 .

Зважаючи на те, що справи про розірвання шлюбу розглядаються за правилами загальної підсудності, позивачкою не надано доказів, які б підтверджували проживання відповідача в Дніпровському районі міста Києва, з огляду на те, що відповідач не має зареєстрованого місця проживання.

Частиною 2 статті 28 ЦПК України передбачено, що позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Відповідно до відповіді № 2387552 від 25.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

В той же час, позивачем не надано доказів, які б слугували підставами для застосування положення ч.2 ст. 28 ЦПК України.

Крім того, за вимог ч.ч. 9, 10 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Позови до відповідача, який не має в Україні місця проживання чи перебування, можуть пред`являтися за місцезнаходженням його майна або за останнім відомим зареєстрованим місцем його проживання чи перебування в Україні.

В той же час, матеріали позовної заяви не містять відомостей які б свідчили, що останнім відомим місцем проживання відповідача було АДРЕСА_1 , як вказано позивачем у позові, як і не містять матеріали позову відомостей щодо місцезнаходження майна відповідача чи постійного його заняття (роботи) у Дніпровському районі м.Києва.

З огляду на викладене, позивачу слід надати докази які б свідчили, що останнім відомим місцем проживання відповідача було АДРЕСА_1 , або відомості щодо місцезнаходження майна відповідача чи постійного його заняття (роботи) у Дніпровському районі м.Києва, або ж надати відомості, які б свідчили про наявність підстав для застосування вимог ч.2 ст. 28 ЦПК України.

Крім того, згідно з частиною 1 статті 177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому, пунктом 2 частини 1 статті 177 ЦПК України визначено, що у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Убачається, вказані вимоги процесуального закону позивачкою не були виконані, оскільки до матеріалів справи не долучено доказів направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу. З огляду на викладене позивачці слід направити позовну заяву з додатками відповідачу на його адресу місця реєстрації/проживання, та надати відповідні докази суду.

Відповідно до частини 1 статті 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

За таких обставин, суддя доходить висновку про необхідність залишення позовної заяви без руху та надати строк позивачці для усунення зазначених в ухвалі недоліків, оскільки позовна заява не відповідає вимогам процесуального закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху.

Надати можливість позивачці виправити недоліки в строк не більше ніж п`ять днів з дня отримання позивачем ухвали, про що у вказаний термін надати суду документальні підтвердження.

Попередити, що у випадку не виконання вимог цієї ухвали, позовна заява буде вважатися неподаною та підлягає поверненню.

Суддя: