Справа № 2/714/77/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"02" березня 2026 р. м. Герца
Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :
головуючого-судді Єфтемій С.М.
за участю: секретаря судового засідання Постевка Г.П.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Товариство з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» (далі ТОВ «СВЕА ФІНАНС») звернулося до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 02 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі Первісний кредитор чи ТОВ «Лінеура Україна») та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту № 4615254 (далі Договір), відповідно до умов якого відповідачці було надано кредит у розмірі 4000 грн., строком на 360 днів, зі сплатою процентів за користуванням кредитом у відповідності до умов визначених договором
Згідно з договором факторингу №01.02-02/25 від 24 січня 2025 року, ТОВ «Лінеура Україна» відступило ТОВ «СВЕА ФІНАНС» право вимоги за кредитними договорами, в т.ч. і відносно вищевказаного кредитного договору укладеного із відповідачкою ОСОБА_1 .
Оскільки, ОСОБА_1 на порушення умов кредитного договору, свої зобов`язання щодо своєчасного повернення отриманого кредиту та сплатити відсотків не виконує, за нею утворилася заборгованість на загальну суму 20 217 грн. 62 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3999 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками 14 217 грн. 63 коп. та заборгованості за пенею 2000 грн., яку позивач, як правонаступник ТОВ «Лінеура Україна», просив стягнути з неї, а також понесені витрати по сплаті судового у сумі 2422 грн. 40 коп.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (виклику) сторін.
Ухвалою Герцаївського районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2025 року було відкрито провадження по справі яку призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивач будучі належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направив. Втім, за змістом позовної заяви представниця позивача Паладич А.О. просила розглянути справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка ОСОБА_1 будучі належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в т.ч. і через офіційний сайт судової влади, в судове засідання не з`явилася без поважних причин, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим, суд в силу ст. 280 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення.
За наведених обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, згідно ч.8 ст.178 ЦПК України.
Дослідивши письмові докази, суд вважає за необхідне зазначити про наступне.
Судом встановлено, що 02 травня 2024 року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4615254 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.
Згідно з п.1.2. Договору, на умовах, встановлених договором, ТОВ «Лінеура Україна» зобов`язалося надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а ОСОБА_1 зобов`язалася повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені договором.
Пунктами 1.2. та 1.3. Договору передбачено, що сторони погодили, що позичальнику надано кредит у сумі 4 500 грн., строком кредитування на 360 днів, та визначено періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.
На підставі погоджених умов, викладених в п.2.1. Договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок клієнта за реквізитами електронного платіжного засобу (платіжної картки) НОМЕР_1 .
Згідно з п. 1.4. Договору тип процентної ставки фіксована. За користування кредитом нараховуються проценти за таких умов:
- стандартна процентна ставка становить 1,50% за кожен день користування кредитом та застосовується в межах всього строку кредиту (п. 1.4.1. Договору);
- знижена процентна ставка становить 0,01% за кожен день користування кредитом та застосовується за певних умов. (п. 1.4.2. Договору);
За змістом п. 3.1. Договору проценти, що нараховуються за цим договором є платою за користування кредитом. Нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод «факт/факт».
Відповідно до п. 9.9. Договору, підписуючи цей договір, клієнт підтверджує, що перед укладенням цього договору йому була в чіткій та зрозумілій формі надана інформація: про фінансову послугу та про її надавача у визначеному законодавством обсязі, достатньої для прийняття клієнтом свідомого рішення про отримання такої послуги або про відмову від її отримання, та яка розміщена на Вебсайті. Також, він ознайомлений з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту ТОВ «Лінеура Україна», актуальна на дату укладення договору редакція яких розміщена на Вебсайті, повністю розуміє, погоджується з ними і зобов`язується неухильно їх дотримуватися.
Таким чином, підписавши вказаний договір, відповідачка добровільно погодилась на визначені у ньому умови кредитування, взяла на себе відповідні зобов`язання.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою: договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.
Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст. 205, 207 ЦК України).
Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Статтями 7 та 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що продавець (виконавець, постачальник) товарів, робіт, послуг в електронній комерції під час своєї діяльності та у разі поширення комерційного електронного повідомлення зобов`язаний забезпечити прямий, простий, стабільний доступ інших учасників відносин у сфері електронної комерції до інформації про себе, визначену законодавством, а покупець, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.
Згідно зі ст.10 Закону України «Про електронну комерцію» електронні правочини вчиняються на основі відповідних пропозицій (оферт).
Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» визначений порядок укладення електронного договору.
Зокрема, відповідно до ч. 3 цієї статті електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.
Частиною 6 цієї статті передбачено шляхи надання відповіді особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт), до яких відноситься: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
Статтею 12 даного Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.
З урахуванням вищенаведеного, суд знаходить встановленим, що ТОВ «Лінеура Україна» 02 травня 2024 року уклало із ОСОБА_1 кредитний договір в електронній формі.
Окрім цього, додаток №1 до Договору про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4615254 від 02 травня 2024 року містить таблицю обчислення загальної вартості кредиту для клієнта (споживача) та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит та погоджений сторонами договору.
Як вбачається з листа ТОВ «ПЕЙТЕК» № 20250124 від 24.01.2025 року, між ТОВ «Універсальні платіжні рішення» та ТОВ «Лінеура Україна» укладено договір про переказ коштів №03012024-1 від 03.01.2024 року.
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №4615254 від 02 травня 2024 року виготовленого ТОВ «Лінеура Україна», за період з 02.05.2024 року по 24.01.2025 року, за відповідачкою рахується заборгованість на загальну суму 20 217 грн. 62 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 3999 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками 14 217 грн. 63 коп. та заборгованості за пенею 2000 грн.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» 23 вересня 2024 року уклало з ТОВ «СВЕА ФІНАНС» договір факторингу №01.02-02/25, згідно якого позивач набув права грошової вимоги до позичальників, зокрема до відповідачки ОСОБА_1 .
За цим договором Клієнт відступає (передає) Фактору Права вимоги, а Фактор набуває Права вимоги від Клієнта та сплачує Клієнту за відступлення Прав вимог Фінансування у сумі, що дорівнює ціні Договору у порядку та у строки встановлені цим Договором. (п. 2.1 Договору факторингу).
Відповідно до п.п. 2.2., 2.3. Договору факторингу загальний розмір Заборгованостей складає 70 284 401,43 грн. 43 коп., згідно з Реєстром боржників, який складається Сторонами у формі електронного документа. Реєстр боржників в електронному вигляді за формою, наведеною в Додатку 1 до цього Договору підписується уповноваженими представниками Сторін і є невід`ємною частиною цього Договору
Відповідно до витягу з реєстру боржників №1 від 24.01.2025 року до вказаного вище договору факторингу, вбачається, що до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право вимоги за кредитним договором № 4615254 на загальну суму 20 217 грн. 62 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредитом 3999 грн. 99 коп., заборгованості за відсотками 14 217 грн. 63 коп. та заборгованості за пенею 2000 грн.
Відтак, ураховуючи що позичальник відповідачка ОСОБА_1 , отримала та використала кредитні кошти, та в обумовлені договорами строки добровільно їх не повернула, з огляду на положення ч. 2 ст. 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, то суд знаходить вимогу позивача як правонаступника ТОВ «Лінеура Україна» про стягнення з відповідачки заборгованості, в частині заборгованості щодо тіла кредиту та заборгованості за тілом кредиту в сумі 3 999 грн 99 коп. обґрунтованою та такою що підлягає до задоволення.
Однак, щодо стягнення заборгованості за нарахованими процентами за кредитним договором, слід зазначити наступне.
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Так, матеріалами справи встановлено, що договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4615254 від 02 травня 2024 року, який підписаний сторонами ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 , містить узгоджені ними положення щодо встановлення розміру, порядку нарахування процентів за стандартною процентною ставкою 1,5 відсотка (п.1.4.1).
Відповідно до частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними. Договір про споживчий кредит, укладений з порушенням вимог частини першої цієї статті, є нікчемним.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», який набрав чинності 24 грудня 2023 року, статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено частиною п`ятою наступного змісту: «максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%».
Пунктом 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу І цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.
Враховуючи, що кредитний договір №4615254 укладено 02 травня 2024 року, тобто після набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», то до спірних правовідносин підлягає застосуванню частина п`ята статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Разом з цим, пунктом 17 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів 2,5 %; протягом наступних 120 днів 1,5%.
Отже, на підставі частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» починаючи з 241 дня з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», тобто з 20 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини 4 статті 8 не може перевищувати 1%.
Згідно з роз`ясненнями, викладеними в пункті 5 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 09 лютого 1999 року у справі № 1-7/99, в регулюванні суспільних відносин застосовуються різні способи дії в часі нормативно-правових актів. Перехід від однієї форми регулювання суспільних відносин до іншої може здійснюватися, зокрема, негайно (безпосередня дія), шляхом перехідного періоду (ультраактивна форма) і шляхом зворотної дії (ретроактивна форма).
В даному випадку, законодавцем використана ультраактивна форма регулювання суспільно-правових відносин та визначений перехідний період, який передує безпосередньому застосуванню нової правової норми.
Оскільки Закон України № 3498-ІХ набрав чинності 24 грудня 2023 року та застосовано визначений законодавством перехідний період до запровадження обмеження максимального розміру денної процентної ставки, то в період з 24 грудня 2023 року до 22 квітня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки складає 2,5 %, а в період з 22 квітня 2024 року до 20 серпня 2024 року 1,5 %, а з 20 серпня 2024 року 1 %.
З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що умови щодо обмеження максимального розміру денної процентної ставки застосовуються автоматично і не вимагають внесення змін до договору, так як характер цих правових норм є імперативним і не передбачає можливості відхилення від них при укладенні чи зміні договорів про надання споживчого кредиту.
А тому, розрахунок заборгованості за кредитним договором № 4615254 від 02 травня 2024 року у частині нарахування процентів за користування ОСОБА_1 кредитом повинен бути здійснений наступним чином:
за період з 02 травня по 31 травня 2024 року (30 днів) за відсотковою ставкою 0,01% (згідно п.1.4.2 Договору), тобто 4000 ? 0,01% ? 30 = 12 гривень;
за період з 01 червня 2024 року по 19 серпня 2024 року (80 днів) 4000 ? 1,5% ? 80 = 4 800 гривень;
за період з 20 серпня 2024 року по 24 січня 2025 року (158 дні) 4000 ? 1% ? 158 = 6 320 гривень.
Оскільки наданий позивачем розрахунок заборгованості не може бути прийнятий судом у повному обсязі, суд, перевіривши поданий розрахунок та здійснивши власну перевірку нарахувань відповідно до умов кредитного договору №4615254 від 02 травня 2024 року та з урахуванням положень Закону України № 3498-ІХ, дійшов висновку, що розмір заборгованості за відсотками складає 11 132 (12 +4800 + 6320) грн.
Зважаючи на те, що до ТОВ «СВЕА ФІНАНС» перейшло право грошової вимоги щодо заборгованості до відповідачки, останнім в межах строку дії договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою у період з 02 травня 2024 року по 24 січня 2025 року має право на отримання відсотків за користування кредитними коштами.
У даному випадку відсотки нараховано у межах погодженого строку надання кредиту зазначеному у п.1.3. Договору, а також з урахуванням строку зазначеного у розрахунку заборгованості наданого позивачем (268 днів).
З урахуванням вищевикладеного, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №4615254 від 02 травня 2024 року складає 15 131 грн. 99 коп., з яких: 3999 грн. 99 коп. заборгованість за тілом кредиту та 11 132 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом.
Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідачки заборгованості за пенею, слід зазначити про наступне.
Так, зі змісту пункту 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан, який у подальшому був неодноразово продовжений Указами Президента України із затвердженням відповідними Законами України та діє безперервно до теперішнього часу.
Оскільки кредитний договір було укладено у травні 2024 року в період дії воєнного стану в Україні, коли законодавством передбачено звільнення позичальника від відповідальності, встановленої статтею 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання за кредитним договором, та вимога позивача про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за пенею у сумі 2 000 грн. є безпідставною та не підлягає задоволенню.
Зважаючи на те, що відповідачка не заперечує факту отримання кредитних коштів, а також з урахуванням відсутності станом на день розгляду справи доказів належного виконання нею зобов`язань щодо погашення заборгованості за кредитним договором, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «СВЕА ФІНАНС» заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 15 131 грн. 99 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредитом у розмірі 3 999 грн. 99 коп. та заборгованості за нарахованими відсотками сумі 11 132 грн.
Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено частково, то з відповідачки слід стягнути на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1812,92 грн. (74,84% ? 2422,40 грн.).
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 263-265, 274-280, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «СВЕА ФІНАНС» - задовольнити частково.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його оголошення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкриті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Герцаївський районний суд протягом 30-и днів з дня його проголошення, а у разі проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення виготовлено «05» березня 2026 року.

Суддя: