ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2026 року

м. Київ

справа № 405/5640/20

провадження № 61-11969св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - Федерація велосипедного спорту України,

відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу Федерації велосипедного спорту України на ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2025 року у складі судді Іванової Н. Ю. та постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 серпня 2025 року, ухвалену у складі колегії суддів: Чельник О. І., Єгорової С. М., Мурашка С. І.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень

У вересні 2020 року Федерація велосипедного спорту України (далі - ФВСУ) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики удаваним, у якому просила визнати удаваним договір про надання фінансової позики від 24 квітня 2014 року №24/04/2014, укладений між ФВСУ та ОСОБА_1 .

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 04 січня 2021 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом.

21 липня 2022 року генеральний директор ФВСУ ОСОБА_6. подав до суду заяву про закриття провадження у справі у зв`язку із відмовою від позову.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2022 року провадження у цій справі закрито.

Короткий зміст заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення

26 листопада 2024 року представник ФВСУ ОСОБА_5. звернувся до суду із заявою про перегляд ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2022 року за нововиявленими або виключними обставинами.

Заява мотивована тим, що у провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда перебувала справа № 405/5640/20 за позовом ФВСУ до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору № 24/04/2014 про надання фінансової позики від 24 квітня 2014 року удаваним та застосування до правовідносин, які виникли з приводу передання ОСОБА_1 позивачу коштів у розмірі 5 096 684,10 грн, правил ЦК України щодо договорів пожертви.

20 липня 2018 року позачергова Конференція ФВСУ обрала Президентом ФВСУ ОСОБА_1 , Першим віце-президентом ФВСУ - ОСОБА_5

20 серпня 2019 року була проведена позачергова Конференція ФВСУ, на якій було прийняте рішення про відставку ОСОБА_1 з посади Президента ФВСУ. Новим керівником ФВСУ було обрано ОСОБА_5 . Дії ОСОБА_1 стали підставою для застосування до нього дисциплінарного стягнення Дисциплінарною комісією Міжнародного союзу велосипедистів (UCI) у зв`язку з порушенням ним Кодексу етики UCI.

Рішенням UCI від 24 вересня 2020 року ОСОБА_1 був відсторонений від будь-якої діяльності у сфері велосипедного спорту на період 9 місяців з умовою, що цей строк починає спливати від дня, коли ОСОБА_1 звернеться до UCI у будь-якій ролі за ліцензією на право діяти в межах UCI. Однак, ОСОБА_1 ініціював безліч судових процесів проти ФВСУ, у тому числі щодо оскарження рішення Конференції ФВСУ про свою відставку.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 22 вересня 2020 року у справі № 757/230/20-ц, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року, позов ОСОБА_1 до ФВСУ про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції ФВСУ задоволено. Визнано неправомірним та скасовано рішення позачергової Конференції ФВСУ від 20 серпня 2019 року, оформлене протоколом №3.

Вказані рішення стали підставою для внесення змін до відомостей про керівника ФВСУ, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі -ЄДР). Відповідні зміни були внесені до ЄДР 27 червня 2022 року. Отже, державна реєстрація змін до відомостей про ФВСУ, а саме - зміна керівника ФВСУ (виключення запису про ОСОБА_5 як керівника та зазначення керівником ОСОБА_1 ) була здійснена на підставі рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року у справі № 757/230/20-ц.

01 липня 2022 року ОСОБА_1 видав наказ № 2, яким призначив ОСОБА_6 на посаду Генерального директора ФВСУ. На підставі цього ОСОБА_6 у межах самопредставництва подав до Кіровського районного суду м. Кіровограда заяву від 18 липня 2022 року про відмову позивача від позову у справі № 405/5640/20.

07 липня 2022 року UCI отримав запит від ОСОБА_1 з проханням UCI визнати його чинним Президентом ФВСУ та відповідно оновити базу даних UCI. Однак, UCI відмовив ОСОБА_1 , оскільки він не відбув строк відсторонення від будь-якої діяльності у сфері велосипедного спорту на період 9 місяців, та прийняв рішення, що відсторонення ОСОБА_1 почалося 07 липня 2022 року та закінчиться 06 квітня 2023 року. Крім того, UCI визнав, що всі рішення, прийняті ОСОБА_1 у цей період, вважатимуться недійсними.

Однак, надалі постановою Верховного Суду від 25 січня 2023 року у справі № 757/230/20-ц рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року скасовано. Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ФВСУ про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції ФВСУ закрито. Роз`яснено ОСОБА_1 , що розгляд справи віднесено до юрисдикції господарського суду. Ухвалою Верховного Суду від 15 лютого 2023 року справу передано для продовження розгляду до Господарського суду міста Києва.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 25 липня 2023 року у справі № 757/230/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 22 листопада 2023 року та постановою Верховного Суду від 04 квітня 2024 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ФВСУ про визнання неправомірними та скасування рішень позачергової Конференції ФВСУ від 20 серпня 2019 року, оформлених протоколом від 20 серпня 2019 року № 3 відмовлено.

Зазначені обставини вказують на те, що ОСОБА_1 не займав посаду Президента ФВСУ з 20 серпня 2019 року (з моменту прийняття рішення про припинення його повноважень, законність якого підтверджена остаточним судовим рішенням), а не з 25 січня 2023 року (дати скасування Верховним Судом рішення Печерського районного суду міста Києва від 22 вересня 2020 року та постанови Київського апеляційного суду від 02 листопада 2021 року у справі № 757/230/20-ц).

Отже, з 20 серпня 2019 року та станом на весь 2022 рік ОСОБА_1 не займав посаду Президента ФВСУ, і як наслідок, не міг призначати на посади у ФВСУ осіб та наділяти їх повноваженнями представляти ФВСУ в судах. Господарський суд міста Києва у рішенні від 28 травня 2024 року у справі № 910/14453/22 визнав недійсним та скасував наказ ОСОБА_1 про призначення ОСОБА_6 на посаду Генерального директора ФВСУ № 2 від 01 липня 2022 року. Рішення набрало законної сили 23 жовтня 2024 року у зв`язку із закриттям апеляційного провадження.

Отже, ОСОБА_6 не займав посаду Генерального директора ФВСУ станом на 18 липня 2022 року (на день подання заяви про відмову від позову), і, як наслідок, не мав повноважень складати, підписувати та подавати до Кіровського районного суду м. Кіровограда заяву про закриття провадження у зв`язку з відмовою від позовних вимог від імені ФВСУ. Цей факт відсутності повноважень у ОСОБА_6 на вчинення дій від імені ФВСУ в рамках самопредставництва, який став відомий 23 жовтня 2024 року з моменту набрання рішення законної сили у справі № 910/14453/22, і є тією істотною обставиною, яка могла суттєво вплинути на вирішення судом заяви ФВСУ про відмову від позову, оскільки учасники справи не знали про цю обставину та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Встановлення судом факту наявності/відсутності відносин ФВСУ з ОСОБА_6 та правомірності/неправомірності обіймання ним посади Генерального директора ФВСУ у 2022 році має преюдиційне значення і впливає на результати вирішення судом у справі № 405/5640/20 заяви ФВСУ про закриття провадження у справі № 405/5640/20 від 18 липня 2022 у зв`язку з відмовою від позову, підписаної та поданої Генеральним Директор ФВСУ ОСОБА_6.

Вважав, що у зв`язку з постановленням ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2022 року у справі № 405/5640/20 відбувся процесуальний наслідок у формі закриття провадження у справі, а отже, це судове рішення може бути об`єктом перегляду за нововиявленими обставинами на підставі статті 423 ЦПК України.

Посилаючись на зазначені обставини, представник ФВСУ ОСОБА_5. просив суд скасувати ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2022 року про закриття провадження у справі № 405/5640/20 за позовом ФВСУ до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору № 24/04/2014 про надання фінансової позики від 24 квітня 2014 року удаваним та застосування до правовідносин, які виникли з приводу передання ОСОБА_4 позивачу коштів у розмірі 5 096 684,10 грн правил ЦК України щодо договорів пожертви; залишити без розгляду заяву ФВСУ про закриття провадження у справі № 405/5640/20 від 18 липня 2022 року у зв`язку з відмовою від позову, підписану та подану Генеральним директором ФВСУ ОСОБА_6; продовжити розгляд справи зі стадії підготовчого провадження.

Короткий зміст судових рішень судів першої і апеляційної інстанцій

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2025 року відмовлено представнику ФВСУ ОСОБА_5. у задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами у справі за позовом ФВСУ до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору позики удаваним.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 12 серпня 2025 року апеляційну скаргу ФВСУ залишено без задоволення, а ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2025 року залишено без змін.

Відмовляючи представнику ФВСУ ОСОБА_5. у задоволенні заяви про перегляд ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2022 року про закриття провадження у справі за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що заявник не навів нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати судове рішення, а доводи заявника, на які він посилається як на нововиявлені обставини, за своєю суттю не є доказом, яким підтверджуються нововиявлені обставини та не відноситься до таких у розумінні статті 423 ЦПК України, і не є підставою для перегляду і скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У вересня 2025 року представник ФВСУ ОСОБА_5 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просив скасувати вказані судові рішення, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга мотивована тим, що суди помилково вважали судове рішення про визнання наказу недійсним новою обставиною та помилково визначили обставину відсутності повноважень у особи, яка подала заяву про відмову від позову, новою, а не нововиявленою, неправильно застосували положення статті 423 ЦПК України,

наявність нововиявленої обставини - відсутність повноважень у особи, яка подала заяву про відмову від позову.

Обставина відсутності повноважень у особи, яка подає заяву про відмову від позову, є безумовно істотною обставиною. Якби суд знав про неї, він не мав би права приймати таку заяву до розгляду та закривати на її підставі провадження у справі.

Обставина відсутності повноважень у ОСОБА_6 існувала вже на момент подання ним заяви про відмову від позову (18 липня 2022 року). Сторони та суд не знали і не могли про неї знати, оскільки відповідне судове рішення у справі № 910/14453/22, що підтвердило цей факт, набрало законної сили лише 23 жовтня 2024 року. Цей факт став відомим заявнику лише після ухвалення рішення, яке переглядається, що повністю відповідає ознакам нововиявленої обставини.

Рішення Господарський суд міста Києва від 28 травня 2024 року у справі № 910/14453/22, яке набрало законної сили 23 жовтня 2024 року, не створює нову обставину, а офіційно підтверджує факт, що існував раніше. А саме, що наказ № 2 про призначення ОСОБА_6 був недійсним з моменту його видання - 01 липня 2022 року.

Отже, факт відсутності повноважень у ОСОБА_6 існував вже 18 липня 2022 року, коли він подав заяву про відмову від позову. Судове рішення у справі № 910/14453/22 є лише доказом, який підтверджує цей юридичний факт, а не створює його. Тому ця обставина є саме нововиявленою, а не новою.

Доводи інших учасників справи

У жовтні 2026 року представник ОСОБА_1 - адвокат Король Д. В. та представник ОСОБА_3 - ОСОБА_7 подали відзиви на касаційну скаргу, в якому просили відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити судові рішення без змін як такі, що ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рух касаційної скарги у суді касаційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 23 вересня 2025 року для розгляду справи визначено такий склад колегії: суддя-доповідач - Коломієць Г. В. та судді, які входять до складу колегії: ОСОБА_9 Луспеник Д. Д .

Ухвалою Верховного Суду від 24 вересня 2025 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Ухвалою Верховного Суду від 06 жовтня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано матеріали справи із суду першої інстанції.

У листопаді 2025 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи.

Розпорядженням заступника керівника Апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного цивільного суду від 02 грудня 2025 року, в зв`язку із звільненням у відставку судді ОСОБА_9 , призначено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Системою автоматизованого розподілу справ (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2025 року) визначено суддю-доповідача - Коломієць Г. В. та суддів, які входять до складу колегії: Луспеника Д. Д., Черняк Ю. В.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Частиною другою статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга представника ФВСУ ОСОБА_5. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Статтею 400 ЦПК України встановлено межі розгляду справи судом касаційної інстанції. Так, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами передбачено у статтях 423-429 глави 3 розділу V «Перегляд судових рішень» ЦПК України.

Передбачений главою 3 розділу V ЦПК України перегляд судових рішень, що набрали законної сили, у зв`язку з нововиявленими або виключними обставинами є самостійною стадією цивільного процесу, в якому суд перевіряє наявність чи відсутність правових підстав для цього - юридичних фактів, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, хоча їх подання до суду могло зумовити ухвалення іншого за змістом судового рішення.

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її в суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19), пункти 7.4, 7.5).

Згідно із частиною першою статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Відповідно до частини другої статті 423 ЦПК України підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є:

- істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

- встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у справі;

- скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України нововиявленими є обставини, які: а) входять до предмета доказування у відповідній справі; б) обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; в) існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; г) спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; д) не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення [постанова Великої Палати Верховного Суду у справі № 127/10129/17 від 22 січня 2019 року (пункт 26)].

Таким чином нововиявленими обставинами є юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення.

Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Визначена чинним ЦПК України процедура перегляду судових рішень за нововиявленими обставинами передбачає процесуальні обмеження, які полягають у тому, що суд переглядає раніше прийняте рішення в межах, в яких нововиявлені обставини впливають на його суть; суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина п`ята статті 423 ЦПК України).

У частині четвертій статті 423 ЦПК України визначено перелік підстав, які виключають можливість перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами, зокрема передбачено, що не є підставою для перегляду: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи.

Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, в апеляційній чи касаційній скарзі або які могли бути встановлені при всебічному і повному з`ясуванні судом обставин справи, не є нововиявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

При вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 423 ЦПК України підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться у статтях 424, 426 ЦПК України.

Таким чином, судове рішення не може переглядатись за нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 423 ЦПК України, відсутні, а є підстави для перегляду судового рішення в апеляційному чи касаційному порядку, а також якщо обставини, визначені частиною другою статті 423 ЦПК України, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Необхідними умовами нововиявлених обставин є те, що підстави повинні виникнути після ухвалення рішення у справі (істотні обставини стали відомі стороні після ухвалення рішення, скасовано рішення, яке стало підставою для ухвалення іншого рішення, встановлені факти завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів після ухвалення незаконного рішення тощо).

Такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 березня 2023 року у справі № 154/3029/14 (провадження № 14-43цс22), від 14 січня 2026 року у справі № 361/161/13-ц (провадження № 14-35цс25).

У заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами позивач посилався на встановлення судовим рішенням факту незаконності призначення ОСОБА_6 на посаду генерального директора ФВСУ, відповідно, у ОСОБА_6 були відсутні повноваження на подання заяви про відмовуФВСУ від позову.

У справі, яка переглядається, суди встановили, що на момент подання до суду заяви про закриття провадження у справі, підписаною ОСОБА_6. від імені ФВСУ, ОСОБА_11 був уповноважений діяти в інтересах позивача як керівник ФВСУ, про що містилась інформація у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб.

На момент подання заяви про відмову від позову наказ від 01 липня 2022 року № 2 про призначення ОСОБА_6 на посаду Генерального директора ФВСУ був чинним.

Суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що зазначені заявником обставини виникли після постановлення ухвали Кіровським районним судом м. Кіровограда від 24 жовтня 2022 року і не могли бути ним враховані, а тому не є нововиявленими.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову представнику ФВСУ ОСОБА_5. у задоволенні заяви про перегляд ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24 жовтня 2022 року про закриття провадження у справі за нововиявленими обставинами, оскільки заявник не навів нововиявлених обставин, які б давали підстави скасувати судове рішення, а доводи заявника, на які він посилається як на нововиявлені обставини, за своєю суттю не є доказом, яким підтверджуються нововиявлені обставини та не відноситься до таких у розумінні статті 423 ЦПК України, і не є підставою для перегляду і скасування судового рішення за нововиявленими обставинами.

Доводи касаційної скарги зводяться до власного тлумачення заявником норм процесуального права.

Наявність обставин, за яких відповідно до частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню, касаційним судом не встановлено.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін.

Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, то відповідно до частини тринадцятої статті 141 ЦПК України в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Федерації велосипедного спорту України залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Кіровограда від 29 квітня 2025 року та постанову Кропивницького апеляційного суду від 12 серпня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Г. В. Коломієць Д. Д. Луспеник Ю. В. Черняк