ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 березня 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/12144/25

Головуючий у першій інстанції Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/504/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді Шитченко Н.В.,

суддів Висоцької Н.В., Мамонової О.Є.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

У С Т А Н О В И В:

У вересні 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , у якому просив зменшити розмір аліментів, які на підставі рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2023 року стягуються на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/3 до 1/5 заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дітьми повноліття.

Заявлені вимоги мотивував тим, що сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 у розмірі 1/3 частини його заробітку відповідно до судового рішення. З часу визначення розміру аліментів сімейний стан позивача змінився, оскільки 22 листопада 2023 року він одружився із ОСОБА_7 , у цьому шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_3 у подружжя народилася донька ОСОБА_8 . Дружина позивача не працює, самостійного доходу не отримує, перебуває у соціальній відпустці по догляду за дитиною. Позивач указував, що, ураховуючи середньомісячний дохід у розмірі 46 750,36 грн, щомісячно сплачує в середньому 15 097,61 грн аліментів на утримання дітей. Посилаючись на те, що, крім власного забезпечення, зобов`язаний утримувати новонароджену доньку ОСОБА_8 та дружину ОСОБА_7 , позивач просив зменшити аліменти до 1/5 частини заробітку (доходу). ОСОБА_1 вважав, що сплата аліментів на утримання доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 у розмірі 1/5 частини його доходів буде достатньою для їх утримання і розвитку, та не призведе до порушення норм національного та міжнародного права.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд, відмовляючи у задоволенні позову, не врахував того, що зміна сімейного стану є самостійною, незалежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Указує на те, що укладення шлюбу із ОСОБА_7 , народження іншої дитини доньки ОСОБА_9 , за якою наразі здійснює догляд дружина, є підставою для зменшення розміру стягуваних аліментів з 1/3 (15 097,61 грн) до 1/5 (9350,07 грн) частини всіх видів заробітку скаржника, що буде справедливим балансом та достатнім для утримання та розвитку дітей від першого шлюбу.

У наданому відзиві ОСОБА_2 , не погодившись із доводами апеляційної скарги ОСОБА_1 , просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Обгрунтовуючи доводи відзиву, ОСОБА_2 указує на те, що позивачем не надано належних та допустимих доказів погіршення його майнового стану, що унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом розмірі, а зміна сімейного стану та народження дитини не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Вважає, що визначений рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2023 року розмір аліментів відповідає вимогам сімейного законодавства, не порушує майнових прав позивача та дитини від іншого шлюбу, а його зменшення через перебування на утриманні позивача іншої дитини без доведення значного погіршення майнового становища ОСОБА_1 , не буде спрямоване на належне забезпечення прав його доньки ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , та суперечитиме їх інтересам.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 належить залишити без задоволення, а рішення суду без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення майнового стану позивача, що унеможливлює сплату аліментів у визначеному судом розмірі, а зміна його сімейного стану, наявність іншої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів.

Колегія суддів погоджується з наведеними висновками суду першої інстанції, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам чинного законодавства.

У справі встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мають спільних малолітніх дітей: доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 13,14).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 січня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 8-12).

22 листопада 2023 року ОСОБА_1 уклав шлюб із ОСОБА_10 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 811 (а.с. 15).

У цьому шлюбі народилася донька ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого Броварським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про що складено відповідний актовий запис № 379 (а.с. 16).

Згідно з копією наказу Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 20 червня 2025 року № 265-к/тр, ОСОБА_7 надано соціальну відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 20 липня 2025 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 18).

Відповідно до копії довідки Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 01 липня 2025 року № 12, ОСОБА_1 обіймає посаду провідного інженера відділу матеріального забезпечення та капітальних ремонтів. Дохід за період з 01 січня 2025 року до 30 червня 2025 року становив 364 288,54 грн (а.с. 17).

Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку; батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтями 180, 181 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно з ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 192 СК України та роз`яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, законодавцем чітко встановлена наявність конкретних підстав для зміни розміру аліментів.

З аналізу ст. 181, 192 СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Приписами ст. 12, 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).

Як свідчать матеріали справи, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2023 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 січня 2023 року і до досягнення дітьми повноліття

ОСОБА_1 на час звернення з цим позовом перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 та є батьком малолітньої доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його дружина ОСОБА_7 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Отже, по справі встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 сімейний стан позивача зазнав змін.

Звертаючись з цим позовом ОСОБА_1 , як підставу для зменшення розміру аліментів, зазначив зміну його сімейного стану та народження доньки, що вплинуло на матеріальний стан позивача.

В ході розгляду справи встановлено, що з 06 листопада 2020 року позивач працює в Державному спеціалізованому підприємстві «Радон».

На підтвердження майнового стану скаржником надано копію довідки Державного спеціалізованого підприємства «Об`єднання «Радон» від 01 липня 2025 року № 12, за якою його дохід за період з 01 січня 2025 року по 30 червня 2025 року становив 364 288,54 грн (а.с. 17).

У зв`язку з відсутністю у матеріалах справи інформації про доходи ОСОБА_1 станом на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів, апеляційним судом отримано інформацію з відкритих джерел Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про джерела та суми доходів, отриманих від податкових агентів, та/або про суми доходів, отриманих самозайнятими особами, а також суму річного доходу, задекларованого фізичною особою в податковій декларації про майновий стан і доходи від 11 лютого 2026 року № 2329860, яка свідчить, що дохід ОСОБА_1 у період з 01 січня 2023 року по 30 червня 2023 року становив 252 688,83 грн.

Наявні докази дають колегії суддів підстави дійти висновку, що позивач має регулярний дохід, який після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів не змінився у бік погіршення, а навпаки збільшився. Таким чином, колегія суддів доходить висновку про те, що доводи позову про зміну майнового стану платника аліментів внаслідок зміни сімейного стану не знайшли підтвердження в ході розгляду справи.

Згідно з ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50% заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70%.

Присуджуючи стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини заробітку позивача (33,3%), суд не перевищив визначений ст. 183 СК України розмір аліментів.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, відповідно до якого зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилася в іншому шлюбі, без доведення погіршення майнового становища, само по собі не є підставою для зменшення розміру аліментів. Такий висновок узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Верховного Суду від 22 липня 2024 року у справі № 688/4308/23.

Крім того, Верховний Суд неодноразово наголошував на тому, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою.

Отже, зменшення аліментів з 1/3 до 1/5 частки доходів ОСОБА_1 поставить доньку ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 у нерівне становище порівняно з його донькою від іншого шлюбу ОСОБА_8 .

Посилання заявника в апеляційній скарзі на висновки, викладені у постановах від 14 грудня 2022 року у справі № 727/1599/22 (провадження № 61-7814св22), від 10 жовтня 2023 року у справі № 682/2454/22-ц (провадження 61-10748св23), від 27 листопада 2024 року у справі № 613/1404/23 колегія суддів відхиляє, оскільки ці висновки зроблені за інших фактичних обставин, тоді як у кожній конкретній справі суд з`ясовує наявність підстав, передбачених ст. 192 СК України, для зменшення розміру аліментів.

Проаналізувавши обставини справи, колегія суддів виходить з того, що позивач не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього за рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 лютого 2023 року у справі № 750/137/23, отже підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Суд констатує, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду, не вважається незмінним. Позивач не позбавлений можливості ще раз звернутись з позовом про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей в бік їх зменшення у разі зміни обставин, що враховуються судом при вирішенні цього спору, або за наявності підстав, передбачених положеннями ст. 192 СК України.

Беручи до уваги наведені обставини, апеляційний суд доходить висновку про те, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на відповідних положеннях законодавства. Суд першої інстанції правильно визначив наявність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування чи зміни правильного по суті судового рішення.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 14 листопада 2025 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуюча: Н.В. Шитченко

Судді: Н.В. Висоцька

О.Є. Мамонова