Провадження № 2/932/790/22
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
2 березня 2026 року Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючої судді Коваленко Т.О.,
за участю секретаря Острянин В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Дніпро заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Васильєва Павла Сергійовича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення,
Рішенням суду від 28.01.2026 позивачу ОСОБА_2 у задоволені позовних вимог до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення було відмовлено.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Васильєв П.С. 19.12.2024 подав суду заяву про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі 403/11636/12 в якій стороною відповідача проінформовано суд, що докази, які підтверджують розмір витрат, які заявник понесе у зв`язку з розглядом цієї справи будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення остаточного судового рішення по справі. (а.с. 186, т. 2).

11 лютого 2026 року адвокат Васильєв П.С. надав суду клопотання про стягнення судових витрат. В обґрунтування клопотання зазначив, що у 2023 році між адвокатом Васильєвим П.С. та відповідачем по справі ОСОБА_1 укладений відповідний договір, за яким він представляв інтереси останньої у суді. Надані послуги оцінені у 50000 грн за отриманий результат у формі рішення про відмову у позові. Таким чином, відповідач ОСОБА_1 повинна сплатити адвокатові зазначену суму, чим понесла судові витрати (послуги адвоката по справі), що підтверджено додатковою угодою до договору та актом. Просив поновити строки для подання даного клопотання.

26 лютого 2026 року представником позивача ОСОБА_2 адвокатом Михайловою О.В. надано клопотання про зменшення судових витрат у якому просила у зв`язку з неподанням стороною відповідача попереднього розрахунку відмовити у задоволені клопотання про стягнення судових витрат у повному обсязі.

Позивач ОСОБА_2 , відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , їх представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, при зверненні до суду з клопотанням про стягнення судових витрат, представник відповідачів просив розгляд даного клопотання проводити без участі відповідачів та представника відповідачів.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

У відповідності до статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі №362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

У відповідності до статті 246 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Статтею 270 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п.3). Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З матеріалів цивільної справи № 403/11636/12 (провадження 2/932/790/22) вбачається, що рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 28.01.2026, ухваленим у цій справі, у задоволенні позовних вимог позивачу ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - відмовлено.

Представництво інтересів відповідачів в судовому засіданні здійснювалось адвокатом Васильєвим Павлом Сергійовичем, що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1183469 від 11.04.2023 та ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ №1142165 від 11.04.2023.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представник відповідача подав до суду копію ордеру серії АЕ № 1142165 на надання правничої (правової) допомоги від 11.04.2023, договір про надання правової допомоги від 02.04.2023; додаткову угоду до договору про надання правничої допомоги від 02.04.2023; акт приймання виконаних робіт від 09.02.2026 по договору надання правничої (правової) допомоги.

Клопотання представника відповідача не підлягає задоволенню.

Відповідачем не надано розрахунку суми судових витрат, детально не описано перелік, кількість і вартість наданих послуг, як і не надано підтвердження оплати наданих юридичних послуг.

За змістом додаткової угоди до договору про надання правничої допомоги від 02.04.2023 встановлено лише, що адвокат в інтересах замовника приймає участь як представник в усіх інстанціях та складає, подає необхідні процесуальні документи з метою отримання рішення суду про відмову позивачу у позові по справі 403/11636/12, яку згідно п. 1 п.п 1.1. акту приймання-передачі правничої допомоги від 09.02.2026 адвокат надав замовнику, а замовник прийняв як юридичну послугу, а саме: склав, подав необхідні процесуальні документи з метою отримання рішення суду про відмову позивачу у позові.

Викладена у приведеній формі інформація про надані послуги не дає суду можливості оцінити співмірність обсягу наданих послуг заявленій сумі витрат за правову допомогу до сплати.

У п. 2 вказаного акту від 09.02.2026 визначений порядок здійснення оплати: п`ятдесят тисяч гривень за отримання рішення суду про відмову позивачу у позові по справі 403/11636/12, але за інформацією з матеріалів справи представник відповідача Васильєв П.С. не звертався до суду із приводу отримання рішення суду про відмову позивачу у позові по справі 403/11636/12.

За таких умов у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись статтями 76, 133, 134, 141, 270 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити представнику відповідача ОСОБА_1 - адвокату Васильєву Павлу Сергійовичу у задоволені заяви про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання його копії. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Т.О. Коваленко