УХВАЛА

09 березня 2026 року

м. Київ

справа № 572/3616/19

провадження № 61-2781ск26

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Грушицького А. І. (суддя-доповідач), Литвиненко І. В., Петрова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської міської ради, Чемернянської гімназії Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області, треті особи: Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області, Сарненська міська рада, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до КНП «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги Сарненської районної ради» та Чемернянської загальноосвітньої школи І-ІІ ступенів Сарненської районної ради Рівненської області про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що 23 лютого 2016 року в приміщені школи її дочці ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , фельдшером зроблено щеплення від поліомієліту. Одразу після щеплення дитина захворіла, їй встановили діагноз - гострий в`ялий параліч, що є побічною дією вакцини від поліомієліту і була зафіксована як несприятлива подія після імунізації. Службовою перевіркою, яка проведена 25 березня 2016 року комісією, створеною згідно з наказом по управлінню охорони здоров`я Рівненської обласної державної адміністрації від 16 березня 2016 року № 33, та медичними документами встановлені численні порушення відповідачами проведення процедури вакцинації.

Посилаючись на те, що службовими особами відповідачів було порушено вимоги та процедуру проведення вакцинації, внаслідок чого настали тяжкі наслідки, вважала, що останні зобов`язані відшкодувати їй матеріальні збитки, понесені нею на лікування дитини, та моральну шкоду, яка спричинена діями відповідачів, внаслідок яких погіршився стан здоров`я дитини.

З урахуванням зазначеного, ОСОБА_1 просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь 54 989,00 грн на відшкодування майнової шкоди та 500 760,00 грн на відшкодування моральної шкоди, а також судові витрати.

Сарненський районний суд Рівненської області рішенням від 07 липня 2020 року, яке залишив без змін Рівненський апеляційний суд постановою від 27 серпня 2020 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

Верховний Суд постановою від 21 липня 2021 рокурішення Сарненського районного суду Рівненської області від 07 липня 2020 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 27 серпня 2020 року скасував, справу направив на новий розгляд до суду першої інстанції.

Сарненський районний суд Рівненської області рішенням від 17 квітня 2024 року позов задовольнив частково.

Стягнув солідарно з КНП «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської міської ради, Чемернянської гімназії Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 19 955,00 грн майнової шкоди.

Стягнув солідарно з КНП «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської міської ради, Чемернянської гімназії Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області на користь ОСОБА_1 500 760,00 грн моральної шкоди.

Вирішив питання щодо розподілу судових витрат.

Волинський апеляційний суд постановою від 09 лютого 2026 року рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 17 квітня 2024 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким в позові відмовив.

04 березня 2026 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_3 , який діє від імені ОСОБА_1 , на постанову Волинського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у зазначеній вище справі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом положень статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви.

Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, враховуючи те, що провадження здійснюється судом після розгляду справи судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 жовтня 2020 року у справі № 127/18513/18 (провадження № 14-145цс20) вказала, що касаційний перегляд вважається екстраординарним з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції з точки зору обмеження виключно питаннями права та більшим ступенем формальності процедур.

У ЦПК України визначено баланс між такими гарантіями права на справедливий судовий розгляд, як право на розгляд справи судом, встановленим законом (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод), та принципом остаточності судових рішень res judicata, фактично закріплено перехід до моделі обмеженої касації, що реалізується за допомогою введення процесуальних фільтрів з метою підвищення ефективності касаційного провадження.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах та справах з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти дотриманню розумного строку розгляду справи, а також визначеності й стабільності у цивільних правовідносинах.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Предметом позову є вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я, ціна позову у цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн) та становить 555 749,00 грн.

Підстав для відкриття касаційного провадження у справі відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України Верховний Суд не встановив.

Таким чином, обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягає касаційному оскарженню, Верховним Судом у цій справі не встановлено.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають статті 129 Конституції України, згідно з якою, основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведене повністю узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі - Суд) згідно з якою умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).

Суд вказує, що важко погодитись з тим, що Верховний Суд, у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволяло йому відфільтровувати справи, що надходять на розгляд до нього, зобов`язаний враховувати помилки, яких припустилися суди нижчої інстанції при визначенні того, чи надавати доступ до нього. Ухвалення іншого рішення могло б суттєво завадити роботі Верховного Суду і унеможливило б виконання Верховним Судом своєї особливої ролі. У практиці Суду вже підтверджувалося, що повноваження Верховного Суду визначати свою юрисдикцію не можуть обмежуватися у такий спосіб (п. 122 рішення у справі «Zubac v. Croatia» (Зубац проти Хорватії) від 05 квітня 2018 року).

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судове рішення, що згідно положень ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Волинського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до комунального некомерційного підприємства «Сарненський районний центр первинної медико-санітарної допомоги» Сарненської міської ради, Чемернянської гімназії Сарненської міської ради Сарненського району Рівненської області, треті особи: Управління Державної казначейської служби України у Сарненському районі Рівненської області, Сарненська міська рада, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров`я.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А. І. Грушицький

І. В. Литвиненко

Є. В. Петров