УХВАЛА

19.01.2026 року м. Житомир

Суддя Богунського районного суду м. Житомир Перекупка І.Г., за участю секретаря судового засідання Конончук Ю.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про відвід судді Богунського районного суду м. Житомир Єригіної Інни Михайлівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки і права власності, відновлення порушеного права орендаря, -

В С Т А Н О В И В:

До Богунського районного суду м. Житомир звернулася ОСОБА_1 з заявою про відвід судді Богунського районного суду м. Житомир Єригіної І.М. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки і права власності, відновлення порушеного права орендаря. В обгрунтування заяви вказала, що 27.11.2025 р. нею, ОСОБА_1 подано заяву про відвід судді Єригіної І.М. На момент постановлення суддею ухвали від 25.12.2025 р. зазначена заява не була передана для автоматизованого розподілу та не була розглянута іншим суддею у порядку статті 40 ЦПК України. За таких умов участь судді у справі була припинена імперативною нормою частини четвертої статті 36 ЦПК України, що унеможливлювало постановлення будь-яких ухвал або вчинення інших процесуальних дій. Незважаючи на це, суддею було відкрито провадження, визначено процесуальний порядок, встановлено строки для подання заяв по суті та призначено підготовче засідання. Такі дії є юридично неможливими за відсутності у судді повноважень у зв`язку з поданим відводом.

Ухвала судді Єригіної І.М. від 25.12.2025 р. містить взаємовиключні процесуальні висновки, оскільки одночасно констатує необґрунтованість відводу та передає його іншому судді. Така конструкція суперечить змісту статті 40 ЦПК України, яка передбачає, що визнання відводу необгрунтованим виключає можливість його передачі іншому судді, а передання іншому судці виключає право судді оцінювати обґрунтованість відводу. Наявність внутрішньої суперечності свідчить про неправильне застосування норм процесуального права та створює об`єктивний сумнів щодо дотримання суддею вимог процесуального закону.

Ухвалою судді Кузнєцова Д.В. від 05.01.2026 р. підтверджено факт порушення порядку розгляду первинної заяви про відвід, що засвідчує недотримання вимог статей 33, 36 та 40 ЦПК України і вказує на процесуальну помилковість дій судді Єригіної І.М. у період її процесуального відсторонення.

Ухвала судді Єригіної І.М. від 13.01.2026 р., постановлена вже після зазначеного висновку голови суду, додатково підтверджує вихід судді за межі своїх повноважень. Суддя знову одночасно констатує необґрунтованість відводу та передає його іншому судді, хоча підстав для застосування частини другої статті 40 ЦПК України не існувало, оскільки судове засідання не було призначено і заява була подана завчасно. Постановлення такого процесуального акту у період дії імперативної заборони, встановленої частиною четвертою статті 36 ЦПК України, підтверджує, що суддя діяла поза межами процесуального статусу та всупереч законодавчо визначеному порядку.

Заявниця ОСОБА_1 та суддя Богунського районного суду м. Житомир про день та час слухання заяви про відвід були повідомлені належним чином.

Суд, дослідивши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Богунського районного суду м. Житомир Єригіної І.М., матеріали цивільної справи № 295/13910/25 встановив.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями (а. с. 185-186) головуючим суддею по справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки і права власності, відновлення порушеного права орендаря, призначено суддю Єригіну І.М.

27.11.2025 р. ОСОБА_1 , через «Електронний суд» подала заяву про відвід судді Єригіної І.М. (а. с. 191-193).

25.12.2025 р. ухвалою судді Богунського районного суду Єригіної І.М. прийнято справу до свого провадження в порядку загального позовного провадження та призначено слухання справи на 10.00 год. 11.02.2026 р. (а. с. 195-196).

30 грудня 2025 р. до Богунського районного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід судді Єригіної І.М. (а. с. 199-202).

Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомир Кузнецова Д.В. від 05.01.2026 р. у задоволені заяви ОСОБА_1 про відвід судді Єригіної І.М. - відмовлено. (а. с. 204-205)

14.01.2026 р. від ОСОБА_1 надійшла заява про відвід судді Єригіної І.М. (а. с. 191-193).

Відповідно до ч.7 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Частинами 1-3 статті 36 ЦПК України визначено підстави для відводу (самовідводу) судді.

Отже, відповідно до ч. 1 ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 ЦПК України, суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 36 ЦПК України, до складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Отже стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1-4 частини першої статті 36 цього Кодексу, статті 37 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу. Якщо відвід заявляється повторно з підстав, розглянутих раніше, суд, який розглядає справу, залишає таку заяву без розгляду.

Отже, за умовами ч. 3 ч. 4 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості або об`єктивності судді.

Підстави для відводу судді можуть мати об`єктивний чи суб`єктивний характер.

Пряма чи побічна заінтересованість судді у результаті розгляду справи може бути підставою як для відводу, так і для самовідводу. Заінтересованість може мати юридичний або побутовий характер. Юридична заінтересованість судді має місце, якщо від результату вирішення спору у нього виникнуть, зміняться або припиняться певні права або обов`язки. Побутова або фактична заінтересованість полягає в тому, що рішення суду може мати вплив на особисті стосунки судді з оточуючими.

Якщо заяву про відвід з цих підстав подає особа, яка бере участь у справі, підстави відводу потребують доказування.

Для відведення судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Крім того, обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом».

Неупереджений та об`єктивний розгляд справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя суддею. Проте учасники справи наділені правом спростування цієї «процесуальної теореми» шляхом заявлення відводу судді, тим самим, забезпечуючи його незалежність в кожному окремому провадженні.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом».

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 р. (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі». Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 р. (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами поведінки суддів, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 р. «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презумується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Таким чином, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10.05.2018 (справа №800/592/17) та від 01.10.2018 (справа №9901/673/18).

Окрім того, згідно роз`яснення Пленуму Верховного Суду України в пункті 10 Постанови «Про незалежність судової влади» №8 від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного.

Європейський суд з прав людини за результатами розгляду справ «Мироненко і Мартенко проти України», «Олександр Волков проти України» зазначив, що при визначенні наявності у відповідній справі законних підстав сумніватися в безсторонності певного судді позиція особи, про яку йдеться, має важливе, але не вирішальне значення. Вирішальне значення при цьому матиме можливість вважати такі сумніви об`єктивно обґрунтованими, іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про необхідність забезпечення довіри, яку суди в демократичному суспільстві повинні вселяти у громадськість.

Разом з тим, відповідно до ст. 126 Конституції України незалежність і недоторканність суддів гарантуються Конституцією і законами України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Положенням статті 126 Конституції України дано офіційне тлумачення у Рішенні Конституційного Суду України від 01.12.2004 р. N 19-рп/2004 (справа про незалежність суддів як складову їхнього статусу).

Згідно зі ст. 14 Закону України «Про судоустрій України» судді при здійсненні правосуддя незалежні від будь-якого впливу, нікому не підзвітні і підкоряються лише закону. Органи та посадові особи державної влади, органи місцевого самоврядування, їх посадові особи, громадяни та їх об`єднання, а також юридичні особи зобов`язані поважати незалежність суддів і не посягати на неї. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою завдати шкоди їх авторитету чи вплинути на неупередженість суду забороняється і тягне передбачену законом відповідальність. Суддям забезпечується свобода неупередженого вирішення судових справ відповідно до їх внутрішнього переконання, що ґрунтується на вимогах закону.

Враховуючи вищевикладене, приймаючи до увагу практику Європейського суду з прав людини, з огляду на те, що заявлені підстави відводу судді Перекупка І.Г. не є такими, що викликають сумнів у його об`єктивності, неупередженості та зацікавленості у результаті розгляду справи, тому заява є необґрунтованою, та такою, що не підлягає до задоволення.

Суд, враховуючи неодноразово висловлену ОСОБА_1 недовіру судді Єригіній І.М., та з метою недопущення виникнення у неї сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді під час розгляду заяви та ухвалення рішення у справі, вважає можливим та необхідним задовільнити відвід судді Єригіної І.М. щодо розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки і права власності, відновлення порушеного права орендаря.

Керуючись ст. ст. 39, 40, 41, 260, 261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Богунського районного суду м. Житомир Єригіної Інни Михайлівни у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки і права власності, відновлення порушеного права орендаря, задовільнити.

Цивільну справу № 295/13910/25 за позовом ОСОБА_1 до Житомирської міської ради, ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, скасування державної реєстрації земельної ділянки і права власності, відновлення порушеного права орендаря передати до канцелярії Богунського районного суду м. Житомира для повторного автоматизованого розподілу іншому судді, визначеному автоматизованою системою документообігу суду у відповідності до ст. 33 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Богунського районного

суду міста Житомира І.Г. Перекупка