Дата документу 04.02.2026
Справа № 501/5201/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Чорноморський міський суд Одеської області у складі головуючого судді Петрюченко М.І.,

за участю секретаря судового засідання - Тейбаш Н.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Чорноморську Одеської області цивільну справу за

позовом

1 ОСОБА_1

2 ОСОБА_2

до

відповідачів:

1 Чорноморської міської ради Одеської області,

2 ОСОБА_3

предмет та підстави позову: про визнання права власності, виділення в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності,

учасники справи в судове засідання не з`явились

ухвалив рішення про наступне та

В С Т А Н О В И В:

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 13.11.2025 звернулися до суду з позовом до Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 про визнання права власності, виділення в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності, згідно якого просять суд:

- визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 11/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 1-1 площею 9,5 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 17,3 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 20,5 кв.м., санвузла 1-4 площею 3,9 кв.м., вбудованої шафи 1-5 площею 2,4 кв.м., комори 1-6 площею 1,2 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,6 кв.м., кухні-їдальні 1-8 площею 22,2 кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 14, 0 кв.м., вбудованої шафи 1-10 площею 1,3 кв.м., коридору 1-11 площею 4,1 кв.м., передпокою 1-22 площею 4,7 кв.м., житлової кімнати 1-13 площею 20,1 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 19,2 кв.м., житлової кімнати 1-15 площею 31,6 кв.м. (загальною площею 178,6 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м.), літньої кухні літ.»А», гаражу літ. «Ф», споруд №1, 14-18, ІІ;

- виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в натурі у власність у самостійний об`єкт нерухомого майна 11/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 1-1 площею 9,5 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 17,3 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 20,5 кв.м., санвузла 1-4 площею 3,9 кв.м., вбудованої шафи 1-5 площею 2,4 кв.м., комори 1-6 площею 1,2 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,6 кв.м., кухні-їдальні 1-8 площею 22,2 кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 14, 0 кв.м., вбудованої шафи 1-10 площею 1,3 кв.м., коридору 1-11 площею 4,1 кв.м., передпокою 1-22 площею 4,7 кв.м., житлової кімнати 1-13 площею 20,1 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 19,2 кв.м., житлової кімнати 1-15 площею 31,6 кв.м. (загальною площею 178,6 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м.), літньої кухні літ.»А», гаражу літ. «Ф», споруд №1, 14-18, ІІ;

- визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/5 частку часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., коридору 2-2 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 10,0 кв.м., веранди 2-4 площею 14,6 кв.м., коридору 2-5 площею 2,8 кв.м. житлової кімнати 2-6 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 14, 5 кв.м. (загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.), літньої кухні літ «Н» з погребом літ «н», гаражу літ «С», навісів літ. «Т», «У», споруд №3, 6-13, І;

- виділити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в натурі у власність у самостійний об`єкт нерухомого майна 1/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., коридору 2-2 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 10,0 кв.м., веранди 2-4 площею 14,6 кв.м., коридору 2-5 площею 2,8 кв.м. житлової кімнати 2-6 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 14, 5 кв.м. (загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.), літньої кухні літ «Н» з погребом літ «н», гаражу літ «С», навісів літ. «Т», «У», споруд №3, 6-13, І.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовано тим, що позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належать, відповідно 11/25 та 1/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Так, позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 1177 від 22.11.2019 року належать 11/25 часток зазначеного будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування частки житлового будинку № 2031 від 24.10.2015 року належить 1/5 частка зазначеного будинку з господарськими будівлями та спорудами.

Інші 9/25 часток вказаного будинку з господарськими будівлями та спорудами, на підставі свідоцтва про право власності від 04.01.1990 року, належали покійній ОСОБА_4 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно наявної у позивачів інформації, після смерті ОСОБА_4 її онука ОСОБА_3 (відповідач) фактично прийняла спадщину, але досі не оформила спадкових прав документально. Після смерті ОСОБА_4 за заявою ОСОБА_3 Чорноморською міською державною нотаріальною конторою Одеської області була заведена спадкова справа № 80/2011.

З метою покращення умов проживання позивачами в належних їм частках житлового будинку проведена реконструкція. У зв`язку з тим, що реконструкцію було виконано без відповідного дозволу, який надає право виконання будівельних робіт, та без належно затвердженого проекту, вона, відповідно до ст.376 ЦК України, вважається самочинною, а тому позивачі обмежені в праві розпорядження зазначеним нерухомим майном.

Самочинно реконструйовані позивачами частки житлового будинку розташовані на земельних ділянках, які знаходяться у їх приватній власності, використовуються за цільовим призначенням, права інших осіб не порушують.

Так, позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування земельної ділянки №1178 від 22.11.2019 року належить земельна ділянка площею 0,0587 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:002:0062.

Позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки №2037 від 24.10.2015 року належить земельна ділянка площею 0,0864 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:002:0010.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 13.10.2025 року ФОП ОСОБА_5 , 11/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка належить позивачу ОСОБА_1 , фактично складаються з наступних приміщень, будівель та споруд: кухні 1-1 площею 9,5 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 17,3 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 20,5 кв.м., санвузла 1-4 площею 3,9 кв.м., вбудованої шафи 1-5 площею 2,4 кв.м., комори 1-6 площею 1,2 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,6 кв.м., кухні-їдальні 1-8 площею 22,2 кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 14,0 кв.м., вбудованої шафи 1-10 площею 1,3 кв.м., коридору 1-11 площею 4,1 кв.м., передпокою 1-12 площею 4,7 кв.м., житлової кімнати 1-13 площею 20,1 кв.м., житлової кімнати 1-14 площею 19,2 кв.м., житлової кімнати 1-15 площею 31,6 кв.м. (загальною площею 178,6 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м.), літньої кухні літ. «Л», гаражу літ. «Ф», споруд №1, 14-18, ІІ.

1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка належить позивачу ОСОБА_2 , фактично складається з наступних приміщень, будівель та споруд: кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., коридору 2-2 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 10,0 кв.м., веранди 2-4 площею 14,6 кв.м., коридору 2-5 площею 2,8 кв.м., житлової кімнати 2-6 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 14,5 кв.м. (загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.), літньої кухні літ. «Н» з погребом літ. «н», гаражу літ. «С», навісів літ. «Т», «У», споруд № 3, 6-13, І.

З метою покращення житлово-побутових умов позивачі неодноразово звертались до відповідача із пропозицією поділу належного їм житлового будинку в самостійні об`єкти нерухомого майна, однак відповідач відмовилась займатись документальним оформленням поділу, посилаючись на те, що досі не оформила документів на спадщину в нотаріальній конторі.

Оскільки вказаний будинок є об`єктом права спільної часткової власності, позивачі фактично обмежені в праві розпоряджатись своїми частками зазначеного житлового будинку без згоди відповідача, що обмежує їх права.

За таких обставин позивачі позивачі звернулися до суду з відповідним позовом.

Представник відповідача Чорноморської міської ради Одеської області 09.12.2025 надав до суду відзив на позов (а.с.53-54), проти задоволення позову не заперечував, просив суд розглядати справу без його участі.

Відповідач ОСОБА_3 відзиву на позов не надала, 12.12.2025 надала до суду заяву про визнання позову (а.с.58), проти задоволення позову не заперечувала, просила суд розглядати справу без її участі.

ІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Протоколом автоматичного розподілу від 11.11.2025 матеріали справи розподілено на розгляд судді Петрюченко М.І. (а.с.45).

Ухвалою суду від 02.12.2025 відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.50-51).

Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали заяву в якій підтримали в повному обсязі позовні вимоги, розгляд справи просили провести без їхучасті.

Відповідач в судове засідання не з`явився, також надав заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Відповідно до положень ст.200 ЦПК України суд може ухвалити рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем.

Так, частиною четвертою статті 206 ЦПК передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Таким чином, ЦПК України допускає ухвалення рішення в підготовчому судовому засіданні і в правовідносинах, що виникли між сторонами, відповідач позов визнала, таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тобто в даному випадку наявні законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належать, відповідно 11/25 та 1/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Так, позивачу ОСОБА_1 на підставі договору дарування № 1177 від 22.11.2019 року належать 11/25 часток зазначеного будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с.15-18).

Позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування частки житлового будинку № 2031 від 24.10.2015 року належить 1/5 частка зазначеного будинку з господарськими будівлями та спорудами (а.с.22-27).

ОСОБА_1 на підставі договору дарування земельної ділянки №1178 від 22.11.2019 року належить земельна ділянка площею 0,0587 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:002:0062 (а.с.19-21).

Позивачу ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки № 2037 від 24.10.2015 року належить земельна ділянка площею 0,0864 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер :05:002:0010 (а.с.28-33).

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого 13.10.2025 року ФОП ОСОБА_5 , 11/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка належить позивачу ОСОБА_1 , фактично складаються з наступних приміщень, будівель та споруд: кухні 1-1 площею 9,5 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 17,3 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 20,5 кв.м., санвузла 1-4 площею 3,9 кв.м., вбудованої шафи 1-5 площею 2,4 кв.м., комори 1-6 площею 1,2 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,6 кв.м., кухні-їдальні 1-8 площею 22,2 кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 14,0 кв.м., вбудованої шафи 1-10 площею 1,3 кв.м., коридору 1-11 площею 4,1 кв.м., передпокою 1-12 площею 4,7 кв.м., житлової кімнати 1-13 площею 20,1 кв.м., житлової кімнати 1-14 площею 19,2 кв.м., житлової кімнати 1-15 площею 31,6 кв.м. (загальною площею 178,6 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м.), літньої кухні літ. «Л», гаражу літ. «Ф», споруд № 1, 14-18, ІІ (а.с.34-44).

1/5 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яка належить позивачу ОСОБА_2 , фактично складається з наступних приміщень, будівель та споруд: кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., коридору 2-2 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 10,0 кв.м., веранди 2-4 площею 14,6 кв.м., коридору 2-5 площею 2,8 кв.м., житлової кімнати 2-6 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 14,5 кв.м. (загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.), літньої кухні літ. «Н» з погребом літ. «н», гаражу літ. «С», навісів літ. «Т», «У», споруд № 3, 6-13, І (а.с.34-44).

Позивачі у позові стверджують, що з метою покращення умов проживання позивачами в належних їм частках житлового будинку була проведена реконструкція без відповідного дозволу, який надає право виконання будівельних робіт, та без належно затвердженого проекту, тому відповідно до ст.376 ЦК України, вважається самочинною.

Самочинно реконструйовані позивачами частки житлового будинку розташовані на земельних ділянках, які знаходяться у їх приватній власності, використовуються за цільовим призначенням, права інших осіб не порушують.

Відповідно до висновку експерта №1093/2025 від 18.12.2025 (а.с.61-78):

- за результатами проведеного дослідження встановлено, що досліджувана частина житлового будинку літ «А» з прибудовами літ. «А2», «а3», «а4», «а5» та гаражем літ «Ф» за адресою: АДРЕСА_1 відповідає вимогам нормативно-правових актів в галузі будівництва;

- враховуючи існуюче об`ємно-планувальне рішення, площі приміщень, при дотриманні вимог діючих нормативно-правових актів у галузі будівництва, тощо можливо виділити ОСОБА_1 в натурі у власність в самостійний обєкт нерухомого майна 11/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 1-1 площею 9,5 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 17,3 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 20,5 кв.м., санвузла 1-4 площею 3,9 кв.м., вбудованої шафи 1-5 площею 2,4 кв.м., комори 1-6 площею 1,2 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,6 кв.м., кухні-їдальні 1-8 площею 22,2 кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 14, 0 кв.м., вбудованої шафи 1-10 площею 1,3 кв.м., коридору 1-11 площею 4,1 кв.м., передпокою 1-22 площею 4,7 кв.м., житлової кімнати 1-13 площею 20,1 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 19,2 кв.м., житлової кімнати 1-15 площею 31,6 кв.м. (загальною площею 178,6 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м.), літньої кухні літ.»А», гаражу літ. «Ф», споруд №1, 14-18, ІІ;

- враховуючи існуюче об`ємно-планувальне рішення, площі приміщень, при дотриманні вимог діючих нормативно-правових актів у галузі будівництва, тощо можливо виділити ОСОБА_2 1/5 частку часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., коридору 2-2 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 10,0 кв.м., веранди 2-4 площею 14,6 кв.м., коридору 2-5 площею 2,8 кв.м. житлової кімнати 2-6 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 14,5 кв.м. (загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.), літньої кухні літ «Н» з погребом літ «н», гаражу літ «С», навісів літ. «Т», «У», споруд №3, 6-13, І.

ІV. Оцінка Суду.

Нормами чинного законодавства України визначено, що правовий режим спільної власності визначається нормами Цивільного кодексу України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження спільною власністю здійснюється за згодою всіх її власників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Усі суб`єкти права власності є рівними перед законом (ч.2 ст.318 ЦК України).

Відповідно до ст.370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно із ст.364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до ст.355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно зі ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласникам, як і кожному окремому власнику речі, належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, що належить їм на праві спільної часткової власності.

Отже, право спільної часткової власності - це право двох і більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися, розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні.

Відповідно до ст.ст.358, 364 ЦК України кожен із співвласників спільної власності має право на виділ у натурі частки, що є у спільній власності.

У частинах першій, третій статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ майна в натурі, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладення договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту.

Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна.

Як роз`яснено в п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян /зі змінами/, у спорах про поділ в натурі учасникам спільної часткової власності, може бути виділено відокремлену частину майна, що є спільною частковою власністю, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до п.6 вищенаведеної постанови при вирішенні справ про виділ в натурі часток, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину.

Визначальним для виділу частки або поділу майна, що є спільною частковою власністю в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування даним майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч.2 ст.183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Враховуючи, що частка позивачів складається із конкретних приміщень, які ізольовані від приміщень відповідача; приміщення відповідача також відокремлені; з урахуванням наведених норм законодавства, суд вважає, що позов щодо виділу частки із спільної часткової власності підлягає задоволенню.

Згідно ч.2 ст.367 ЦК України, у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно з нормами ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.95 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ст.263 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на вищевикладене, суд доходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Згідно зі ст.263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги фактичні обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для надання оцінки решті доводів, наведених сторонами по справі в обґрунтування власних правових позицій, оскільки їх дослідження судом у будь-якому випадку не матиме наслідком спростування висновків, до яких суд дійшов по тексту рішення вище щодо суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст.2, 5, 10-13, 18, 141, 158, 258-259, 263 Цивільного-процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Чорноморської міської ради Одеської області, ОСОБА_3 про визнання права власності, виділення в натурі в самостійний об`єкт нерухомого майна, припинення права спільної часткової власності задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) право власності на 11/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 1-1 площею 9,5 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 17,3 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 20,5 кв.м., санвузла 1-4 площею 3,9 кв.м., вбудованої шафи 1-5 площею 2,4 кв.м., комори 1-6 площею 1,2 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,6 кв.м., кухні-їдальні 1-8 площею 22,2 кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 14, 0 кв.м., вбудованої шафи 1-10 площею 1,3 кв.м., коридору 1-11 площею 4,1 кв.м., передпокою 1-22 площею 4,7 кв.м., житлової кімнати 1-13 площею 20,1 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 19,2 кв.м., житлової кімнати 1-15 площею 31,6 кв.м. (загальною площею 178,6 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м.), літньої кухні літ.»А», гаражу літ. «Ф», споруд №1, 14-18, ІІ.

Виділити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в натурі у власність у самостійний об`єкт нерухомого майна 11/25 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 1-1 площею 9,5 кв.м., житлової кімнати 1-2 площею 17,3 кв.м., житлової кімнати 1-3 площею 20,5 кв.м., санвузла 1-4 площею 3,9 кв.м., вбудованої шафи 1-5 площею 2,4 кв.м., комори 1-6 площею 1,2 кв.м., санвузла 1-7 площею 6,6 кв.м., кухні-їдальні 1-8 площею 22,2 кв.м., житлової кімнати 1-9 площею 14, 0 кв.м., вбудованої шафи 1-10 площею 1,3 кв.м., коридору 1-11 площею 4,1 кв.м., передпокою 1-22 площею 4,7 кв.м., житлової кімнати 1-13 площею 20,1 кв.м., житлової кімнати 1-4 площею 19,2 кв.м., житлової кімнати 1-15 площею 31,6 кв.м. (загальною площею 178,6 кв.м., житловою площею 122,7 кв.м.), літньої кухні літ.»А», гаражу літ. «Ф», споруд №1, 14-18, ІІ.

Визнати за ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на 1/5 частку часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., коридору 2-2 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 10,0 кв.м., веранди 2-4 площею 14,6 кв.м., коридору 2-5 площею 2,8 кв.м. житлової кімнати 2-6 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 14, 5 кв.м. (загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.), літньої кухні літ «Н» з погребом літ «н», гаражу літ «С», навісів літ. «Т», «У», споруд №3, 6-13, І.

Виділити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) в натурі у власність у самостійний об`єкт нерухомого майна 1/5 часток житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 у складі приміщень, будівель та споруд: кухні 2-1 площею 10,9 кв.м., коридору 2-2 площею 6,6 кв.м., житлової кімнати 2-3 площею 10,0 кв.м., веранди 2-4 площею 14,6 кв.м., коридору 2-5 площею 2,8 кв.м. житлової кімнати 2-6 площею 8,3 кв.м., житлової кімнати 2-7 площею 14, 5 кв.м. (загальною площею 67,7 кв.м., житловою площею 32,8 кв.м.), літньої кухні літ «Н» з погребом літ «н», гаражу літ «С», навісів літ. «Т», «У», споруд №3, 6-13, І.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя Чорноморського міського суду

Одеської області М.І.Петрюченко