Справа № 570/1456/21
Номер провадження 6/570/17/2026
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17 лютого 2026 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю секретаря судового засідання Полюхович М.В.,

pозглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне, вул.С.Петлюри, 10) заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталресурс" про заміну стягувача та видачу дублікату виконавчого листа,

у с т а н о в и в:

покликаючись на відступлення прав вимоги, представник правонаступника кредитора Аліна Луценко у поданій через систему "Електронний суд" 09 лютого 2026 року заяві просить замінити стягувача на заявника за правом грошової вимоги до ОСОБА_1 та видати дублікат виконавчого листа.

Учасники справи відповідно до ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду заяви, у судове засідання не з`явилися.

Вказаний представник заявника у поданій до суду заяві просить здійснювати розгляд заяви у його відсутність.

За таких умов, суд у відповідності з ч.2 ст.247 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд даної заяви у їх відсутність та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд встановив такі обставини.

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 17 серпня 2021 року по справі № 570/1456/21, яке набрало законної сили, задоволений позов АТ "КБ "Приватбанк"до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 32 540 грн. 77 коп. та 2 270 грн. 00 коп. судового збору.

Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відкрив виконавче провадження № 70504178 за виконавчим листом від 12 липня 2022 року.

27 червня 2025 року оригінал виконавчого листа та постанову про повернення виконавчого документу стягувачу Рівненський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області направив стягувачу рекомендованим листом, але стягувач їх не отримав.

22 серпня 2025 року згідно із Договором факторингу № 8-22-08/2025 АТ КБ "ПриватБанк" відступило ТОВ «Капіталресурс» право вимоги до боржників, зокрема до ОСОБА_1 за кредитним договором №б/н від 02.11.2018.

Станом на 09 січня 2026 року вказаний виконавчий лист на виконанні не перебуває.

Суд дійшов таких висновків.

Згідно з ст.1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Таке розуміння виконавчого провадження відповідає практиці Європейського суду з прав людини, де вказується таке: «Суд зазначає, що провадження в суді та виконавче провадження є відповідно першою і другою стадією загального провадження. Таким чином, виконавче провадження не має бути відокремлене від судового і ці обидва провадження мають розглядатися як цілісний процес.

Щодо заміни стягувача його правонаступником

П.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України визначає, що підставою виникнення цивільних прав та обов"язків - є договори та інші правочини

Ч.1, 3 ст.512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов"язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), при цьому, відступлення прав вимоги - є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину та допускається протягом усього часу існування зобов"язання. Ст.514 ЦК України визначає, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов"язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов"язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом; первісний кредитор у зобов"язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ст.516 ЦК України), водночас, первісний кредитор у зобов"язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги (ст.519 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2, 5 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Згідно із ч.1 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. На підставі ч.5 вказаної статті у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Це є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до вимог Закону.

Верховний Суд у постанові 21 березня 2018 року по справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18) дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження внаслідок відступлення права вимоги до боржників можлива як під час виконання судового рішення, так і поза межами виконавчого провадження.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права нерозривно пов`язане з правонаступництвом як інститутом цивільного права, адже зміни у матеріально-правових відносинах зумовлюють необхідність привести процесуальний стан осіб як учасників таких матеріально-правових відносин у відповідність з їх дійсною юридичною зацікавленістю у перебігу та результаті судового провадження, в тому числі у виконанні рішення суду.

Правонаступництво як інститут цивільного процесуального права має універсальний характер. У разі вибуття правопопередника з виконавчого провадження до правонаступника переходить весь комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних для сторони виконавчого провадження, і, відповідно, комплекс процесуальних прав та обов`язків, притаманних стороні судового провадження, враховуючи стадію, на якій відбулося правонаступництво.

Виходячи зі змістуст.512, 514 ЦК України, ст.442 ЦПК України, заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо, й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача (правова позиція Верховного Суду України у постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Виходячи із вказаних норм, зокрема, п.1 і 2 ч.1 ст.512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора. Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги. Унаслідок такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження. Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Норма ст.442 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме: замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин. Тому заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу. Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України "Про виконавче провадження".

Спірні правовідносини виникли через реалізацію стягувачем права на заміну однієї із сторін виконавчого провадження її правонаступником.

Оскільки укладений договір факторингу не визнаний судом недійсними і його недійсність не встановлена законом, тому він підтверджує переуступлення прав вимоги та спонукає до забезпечення здійснення заміни сторони її правонаступником.

За таких обставин, звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст.512, 514 ЦК України та ст.15 Закону України «Про виконавче провадження».

З огляду на викладене, у зв?язку із доведенням факту відступлення первісним кредитором новому кредитору права вимоги за правочином, що надає новому кредитору право звернення до суду із заявою про заміну стягувача на стадії виконання рішення суду, суд вважає за необхідне замінити стягувача у виконавчому провадженні на підставі ч.1 ст.442 ЦПК України.

Щодо видачі дубліката виконавчого документа

Згідно з п.17.4 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа, у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має обов`язково перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано та чи не втратило судове рішення законної сили.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 08 листопада 2023 року, прийнятій у справі №196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21), що аналіз п.17.4 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист.

Таким чином, суд має право видати дублікат виконавчого листа тільки у разі доведеності втрати його оригіналу.

Так, з наданих заявником доказів суд встановив, що оригінал виконавчого документу № 570/1456/21, виданий 12.07.2022, постановою державного виконавця від 27.06.2025 повернутий стягувачу, яким був АТ КБ «Приватбанк». Разом з тим, у матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що оригінал зазначеного виконавчого документу з 27.06.2025 на адресу АТ КБ «Приватбанк» не надходив, був дійсно втрачений та первісний стягувач АТ КБ «Приватбанк» повідомив про відсутність в нього оригіналу виконавчого документу.

З огляду на викладене, суд приходить висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого листа, у зв`язку з чим у задоволенні заяви в цій частині належить відмовити. Водночас, суд зазначає, що заявник не позбавлений права повторно звернутись до суду із заявою про видачу дублікату виконавчого листа, подавши докази на підтвердження обставин його втрати.

Керуючись ст.442 ЦПК України, п.п.17.4 п.17 Перехідних положень ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

задоволити заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталресурс" про заміну стягувача.

Замінити вибулого стягувача - Акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" на правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» (, місцезнаходження: пр-т.Ст.Бандери, 28-А, м.Київ) у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 17 серпня 2021 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПриватБанк" боргу в сумі 32 540 грн. 77 коп. та судового збору в сумі 2 270 грн. 00 коп.

У решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Рівненського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Кушнір Н.В.