Справа № 345/7087/25
Провадження № 2/345/418/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 року м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі головуючого судді Онушканича В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, а саме просить стягнути з відповідача суму заборгованості за розподіл природного газу за період з 01.10.2023 року по 31.10.2025 року на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» - 2925,56 грн., а також 2422,40 грн. сплаченого судового збору.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 16.12.2025 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідачка подала до суду заяву про закриття провадження у зв`язку із тим, що 07.01.2026 року нею в повному обсязі сплачений борг. Тому просить закрити справу за відсутністю боргу.

13.02.2026 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача про закриття провадження в частині стягнення основного боргу. При цьому, оскільки оплату судового збору відповідачкою не проведено, просить стягнути з відповідачки судовий збір в розмірі 2422,40 грн., сплачений позивачем при поданні позовної заяви.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд із цим, за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Логічно-граматичне тлумачення словосполучення «відсутність предмета спору» в контексті наведеної правової норми дає підстави для висновку про те, що предмет спору має бути відсутній, тобто не існувати на час пред`явлення позову. Якщо предмет спору мав місце, але припинив своє існування (зник) після відкриття провадження у справі внаслідок тих чи інших обставин, зокрема у зв`язку з добровільним врегулюванням спору сторонами, виконанням відповідачем заявлених до нього вимог, фізичним знищенням предмета спору тощо, то провадження у справі не може бути закрите з наведеної правової підстави, оскільки вона полягає саме у відсутності предмета спору, а не у припиненні його існування (зникненні).

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 10.04.2019 у справі № 456/647/18 (провадження №61-2018св19), від 13.05.2020 у справі № 686/20582/19-ц (провадження 61-1807св20) та від 09.09.2020 у справі № 750/1658/20 (провадження № 61-9658св20).

Оскільки відповідачка, як на умову для закриття провадження посилається на добровільну сплату нею заборгованості за комунальними послугами після звернення позивача до суду, тобто предмет спору перестав існувати вже після відкриття провадження у справі. Крім того, між сторонами залишилося неврегульованим питання щодо відшкодування судових витрат, а тому відсутні підстави для закриття провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

За таких обставин клопотання відповідачки задоволенню не підлягає.

Водночас представник позивача просить закрити провадження в частині стягнення основного боргу.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Пунктом 1 частини 2 ст.49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 1, 3 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Суд розцінює заяву представника позивача про закриття провадження по справі в частині стягнення основного боргу, як відмову від позовних вимог. Тому провадження у справі слід закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

При цьому, суд роз`яснює сторонам, що відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Однак, наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Щодо розподілу судових витрат.

Ч.1 ст.142 ЦПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Оскільки позивач фактично відмовився від позовних вимог, відповідачкою до початку розгляду справи по суті фактично визнано позовні вимоги, то 50% від суми судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 1211,20 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету.

Решту суми судового збору в розмірі 1211,20 грн. необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч.1 ст.142, ст. 255 ЦПК України,-

у х в а л и в:

В задоволенні клопотання відповідача про закриття провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України відмовити.

Провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільчі мережі України» в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільчі мережі України» до ОСОБА_1 про стягнення понесених витрат по оплаті комунальних послуг - закрити на підставі п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 на користь ТОВ «Газорозподільні мережі України» (Код , Місцезнаходження: вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116) в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (), судовий збір в розмірі 1211,20 грн. із подальшим перераховуванням на рахунок (АТ «Ощадбанк», р/р НОМЕР_2 , , МФО 336503).

Повернути з державного бюджету з рахунку отримувача коштів Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області (Отримувач: ГУК в Iв.-Фр.об./ТГ м.Калуш/22030101, код отримувача (ЄДРПОУ): 37951998, банк отримувача: Казначейство України (ел.адм.подат.), номер рахунку (IBAN): 0009614) ТОВ «Газорозподільні мережі України» (Код , Місцезнаходження: вул. Шолуденка, 1, м. Київ, 04116) в особі Івано-Франківської філії ТОВ «Газорозподільні мережі України» (, АТ «Ощадбанк», р/р НОМЕР_2 , МФО 336503) сплачений ним згідно з платіжною інструкцією №557 від 29.08.2025 року судовий збір в розмірі 1211,20 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст судового рішення складено 16.02.2026 року.

Суддя Володимир ОНУШКАНИЧ