Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: Головуючого судді - Власенко М.Д., за участі секретаря судового засідання Машошиної Ю.О., розглянувши за відсутності учасників справи та без фіксації судового засідання за допомогою звукозаписувальних технічних засобів в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2025 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з надвірними спорудами.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він отримав у власність житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та побудовами згідно договору дарування, виданого 21 жовтня 1993 року, посвідченого державним нотаріусом другої Артемівської державної нотаріальної контори А.М. Давидова за № 2449. Договір містить відмітку про реєстрацію права власності 23 грудня 1994 року у реєстровій книзі № 3-1066. З 26 вересня 2022 року позивач проживає у селищі Шишаки, як внутрішньо переміщена особа. Право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 він не встиг своєчасно зареєструвати, тому будь-які відомості про право власності на вказаний будинок у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно або Реєстрі прав власності відсутні. Позивач звернувся із заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконкому Шишацької селищної ради щодо реєстрації права власності на вказаний житловий будинок та отримав відмову у проведенні державної реєстрації права власності, оскільки договір дарування не містить технічних характеристик, отриманих реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва. Також, згідно відповіді на запит КП Бахмутське бюро технічної інвентаризації підтвердило реєстрацію права власності за ОСОБА_1 за вказаний будинок, проте зазначило, що відомостями про технічні характеристики підприємство не володіє. На теперішній час місто Сіверськ знаходиться під тимчасовою окупацією і позивач має право на відшкодування спричинених матеріальних збитків, проте даних у Державному реєстрі прав на нерухоме майно стосовно права власності на житло за позивачем не зареєстровано.

Ухвалою суду від 05 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою суду від 26 січня 2026 року витребувано у державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області Ларіної Тетяни Михайлівни лист № 1018 від 14 листопада 2025 року Комунального підприємства "Бахмутське бюро технічної інвентаризації", посилання на який міститься у рішенні №81886920 від 17 листопада 2025 року.

Позивач у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив здійснювати розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, просив прийняти рішення відповідно до законодавства.

Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно договору дарування, посвідченого 21 жовтня 1993 року державним нотаріусом Другої Артемівської державної нотаріальної контори Давидовою А.М. за № 2449, ОСОБА_2 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар житловий будинок з надвірними спорудами та побудовами, що знаходиться у АДРЕСА_2 та розташований на земельній ділянці розміром 904,І2 кв.м.

На зазначеній земельній ділянці розташований один одноповерховий, дерев`яний, обкладений цеглою, вкритий шифером жилий будинок, жилою площею 17,6 кв.м., зазначений на плану літерою - А1 та спорудами і побудовами: літня кухня - Б, підвал - В, уборна - Д, І 2 - огородження.

З технічного паспорту на жилий будинок індивідуального житлового фондум від 21 вересня 1993 року за адресою: АДРЕСА_2 , вбачається, що житловий будинок за вказаною адресою має загальну площу 34,2 кв.м., жилу площу 17,6 кв.м. та 2 жилі кімнати.

Згідно довідки № 1629- від 26 вересня 2022 року про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Шишацької селищної ради Полтавської області № 81886920 від 17 листопада 2020 року відмовлено у проведенні реєстраційних дій за заявою ОСОБА_1 щодо проведення державної реєстрації прав на житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі п.3 ч.1 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень , у зв`язку тим, що подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, а саме відсутні відомості щодо загальної та житлової площі будинку.

Згідно висновку щодо вірогідного значення ціни об`єкта житлової нерухомості, складеного ФОП ОСОБА_3 , вірогідна ціна об`єкта нерухомості житлового будинку загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 станом на 20 листопада 2025 року становить 73700 гривень.

Згідно довідки Комунального підприємства Бахмутське бюро технічної інвентаризації № 108 від 14 листопада 2025 року, за обліковими даними КП Бахмутське БТІ станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_1 на підставі договору дарування, посвідченого Другою Артемівської ДНК за реєстром № 2449 від 21 жовтня 1993 року, про що зроблено запис в реєстровій книзі № 3-1066, дата реєстрації 23 грудня 1994 року. Відомостями про технічні характеристики (загальну та житлову площу) підприємство не володіє.

Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану"введено в Україні воєнний стан строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та станом на дату розгляду справи триває.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року № 376 (у редакції станом на час розгляду справи), Сіверська міська територіальна громада, куди входить місто Сіверськ з 07 серпня 2024 року є територією активних бойових дій.

Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно із частиною першою статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 цього Кодексу).

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто передумовою для застосування ст.392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права. Позивачами у позові про визнання права власності є особи, які вже є власниками. Вказана стаття не породжує, а підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності.

Верховний Суд України у постанові від 18 лютого 2015 року у справі № 6-244цс14 зазначив, що за правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Згідно зі статтею 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом наведеної норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає (Постанова ОП КГС ВС від 24.01.2020 року у справі № 910/10987/18).

Як зазначено у постановах Верховного Суду від 26 жовтня 2022 року у справі №127/28130/20, від 02 листопада 2022 року у справі №686/27167/21, при дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Крім того, Верховний Суд у своїй постанові від 20.05.2020 року у справі № 303/6974/16-ц зазначив, що відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень не зумовляє позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.

Частина четверта статті 3 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень містить припис стосовно того, що будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті, у випадках, визначених статтею 28 цього Закону, та в інших випадках, визначених законом.

Частиною третьою статті 3 Закону передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 01 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

До 01 січня 2013 року державна реєстрація прав проводилася відповідними бюро технічної інвентаризації та органами з питань земельних ресурсів у відповідних реєстрах.

Відповідно до п.1.2 глави 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі, споруди, земельну ділянку, що відчужуються, може бути підтверджено, зокрема, одним таких документів або їх дублікатів: нотаріально посвідченим договором купівлі-продаж; пожертви, довічного утримання (догляду), ренти, дарування, міни, спадковим договором свідоцтвом про придбання арештованого нерухомого майна з публічних торгів (аукціонів); свідоцтвом про придбання заставленого майна на аукціоні (публічних торгах); свідоцтвом про право власності; державним актом на право власності на земельну ділянку; свідоцтвом про право на спадщину; свідоцтвом про право власності на частку в спільному майн подружжя; договором про поділ спадкового майна; договором про припинення права ні утримання за умови набуття права на нерухоме майно; договором про припинення права на аліменти для дитини у зв`язку з передачею права власності на нерухоме майно; договором про виділення частки в натурі (поділ); іпотечним договором, договором про задоволення вимог іпотекодержателя, якщо умовами таких договорів передбачено передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки; рішенням суду; договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, укладеним відповідно до вимог законодавства, тощо.

Відповідно до п.58 Порядку державної реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 1127 від 25 грудня 2015 року, у разі коли в документах, що подаються для державної реєстрації права власності на закінчений будівництвом об`єкт чи об`єкт будівництва, відсутні відомості про його технічні характеристики, державна реєстрація права власності на такий об`єкт проводиться за наявності відомостей про його технічні характеристики, отриманих державним реєстратором з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва.

Правило, передбачене абзацом першим цього пункту, щодо обов`язкової наявності відомостей про технічні характеристики закінченого будівництвом об`єкта чи об`єкта будівництва в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва застосовується також у разі проведення державної реєстрації права власності, реєстрацію якого було проведено до 1 січня 2013 року відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення, незалежно від наявності в документах, що подаються для державної реєстрації прав, відомостей про його технічні характеристики, крім випадків державної реєстрації права власності на житло за заявами, поданими в електронній формі, або державної реєстрації права власності в умовах воєнного стану та протягом одного року з дня його припинення або скасування.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України встановлено , що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд вважає доведеним факт належності позивачу на праві власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке набуто останнім у 1993 році, оскільки досліджені судом докази у своїй сукупності свідчить про дотримання законодавства, що діяло на момент реєстрації права власності на будинок. З урахуванням встановлених обставин, суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з метою захисту прав позивача щодо його майна.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити судові витрати між сторонами.

Оскільки, згідно позовної заяви позивач не просить стягнути на його користь судові витрати, вказане питання судом не вирішується та такі судові витрати залишаються за позивачем.

Керуючись ст.ст.4, 5, 6, 12, 13, 77-81, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст.319, 321, 328, 392 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Сіверської міської військової адміністрації Бахмутського району Донецької області про визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з надвірними спорудами та побудовами, загальною площею 34,2 кв.м., житловою площею 17,6 кв.м.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Сіверська міська військова адміністрація Бахмутського району Донецької області, , юридична адреса: Донецька обл., Бахмутський р-н, м. Сіверськ, вул. Центральна, буд. 8.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України, якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, залежно від складності справи складання повного рішення суду може бути відкладено на строк - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Повний текст рішення складено та підписано 04 березня 2026 року.

Суддя: М.Д. Власенко