У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2026 місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючої судді Світлик О.М.,

за участю секретаря судового засідання Заяць А.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні у залі суду в місті Ужгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.08.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом. Розгляд справи постановлено проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

18.02.2026 від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Іващенко І.І. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про залишення вказаної позовної заяви без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Учасники справи у дане підготовче засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

Розглянувши заяву представника позивача про залишення позову без розгляду суд дійшов висновку, що вона підлягає до задоволення з огляду на наступне.

За результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду (пункт 1 частини другої статті 200 ЦПК України).

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Враховуючи наведене, а також те, що подання заяви про залишення позову без розгляду є безумовним правом позивача, наданим йому ЦПК України, суд вважає, що дану позовну заяву слід залишити без розгляду на підставі пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України.

Крім того, 03.03.2026 від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Країло М.В. через підсистему «Електронний суд» надійшла заява про компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, згідно з якою просить стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 80000 грн.

На обґрунтування поданої заяви представник відповідача посилається на те, що при поданні відзиву на позовну заяву ОСОБА_2 зазначала, що сума судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи становить 80000 грн, що складається із витрат на правову допомогу адвоката. Докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані суду протягом 5 днів з моменту ухвалення судового рішення за результатами розгляду позовної заяви. Фактичні судові витрати ОСОБА_2 за надану правничу допомогу у даній справі склали 80000 грн. Враховуючи ту обставину, що позивач подав клопотання про залишення позову без розгляду, це свідчить про необґрунтовані дії позивача щодо пред`явлення відповідного позову. На підтвердження понесення витрат у розмірі 80000 грн позивач вважає за необхідне подати суду: копію договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025; копію предметного завдання №07-11-2025 до договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025; копію акту здачі-приймання наданих послуг до договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025, складеного 03.03.2026; копію рахунку №03-03/2026 від 03.03.2026, виданого адвокатом Країло М.В. З акту здачі-приймання наданих послуг до договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025, складеного 03.03.2026, вбачається, що адвокатом Країло М.В. виконані та належним чином оформлені, а клієнтом прийняті юридичні роботи та послуги, обумовлені п. 1.1, 1.2., 1.2.1.-1.2.6 предметного завдання №07-11-2025 до договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025, а саме: представництво інтересів клієнта під час розгляду Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області справи №308/11892/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, участі в судових засіданнях під час розгляду даної позовної заяви. Також з вказаного акту здачі-приймання наданих послуг вбачається, що адвокат Країло М.В. надавав правову допомогу відповідачу у складній справі. З акту здачі-приймання наданих послуг від 03.03.2026 вбачається, що претензій та зауважень ОСОБА_2 до наданих адвокатом Країло М.В. адвокатських послуг не має. За таких обставин витрати на професійну правничу допомогу відповідача покладаються на позивача ОСОБА_1

04.03.2026 представник відповідача подав через підсистему «Електронний суд» клопотання, згідно з яким просить суд задовольнити дану заяву та стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 80000 грн, а розгляд справи провести без його участі.

05.03.2026 представник позивача подала через підсистему «Електронний суд» клопотання про зменшення суми правових витрат, згідно з яким просить заяву представника відповідача щодо стягнення судових витрат в розмірі 80000 грн задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 2000 грн витрат на правничу допомогу адвоката.

На обґрунтування клопотання про зменшення суми правових витрат представник позивача зазначила, що судові витрати є завищені та не підлягають задоволенню. Зауважила, що у заяві про компенсацією судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, зроблено посилання на практику господарського судочинства. Позов Смолінського В.Л. до Дем`янчук Н.М. розглядається в порядку цивільного судочинства. Відповідно, роблячи висновки із практики господарського судочинства, представник відповідача допустив процесуальну неточність. Вказує, що стороною, яка просить стягнути на її користь витрати на професійну правничу допомогу, має бути надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та докази здійснення стороною таких витрат. Проте, всупереч вищезазначеному представником відповідача не було надано суду достатніх доказів понесених витрат, а саме: детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом. Крім того, підготовка та подача клопотання про ознайомлення з матеріалами справи №308/11892/25 займе приблизно 20 хв. з досвідом адвоката в юридичній сфері майже 12 років. Участь у судових засіданнях представника відповідача не була здійснена. Судові засідання часто переносилися, відкладалися на іншу дату. До того ж, відзив поданий відповідачем аргументується посиланням на шахрайські схеми третіх осіб, які відношення до предмету спору не мають. Звертає увагу, що аргументи, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву та підсумовані власними висновками в більшій мірі відношення до предмету позову не мають. Година роботи адвоката у системі безоплатної правничої допомоги (БПД) в Україні становить 166,40 грн. Розмір гонорару адвоката склав 80000 грн згідно з актом здачі-приймання наданих послуг до договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025. Розділом 4 пункту 4.3 договору передбачено, що клієнт оплачує послуги протягом 5 днів з дня виставлення рахунку. Рахунок представником відповідача виставлений Дем`янчук Н.М. 03.03.2026. Станом на 08.03.2026 має бути проведена оплата. Встановлення факту оплати послуг представника відповідача є платіжна інструкція, квитанція, що на момент отримання заяви про розподіл судових витрат представником позивача була відсутня. Тому, оцінюючи надані послуги, представник відповідача не врахував дійсний, загальний обсяг наданих послуг та виконаних робіт, розумність їх розміру. Надані послуги відповідачу не були підтверджені сукупністю доказів, насамперед надходженням коштів на рахунок представника відповідача. Крім того, 04.03.2026 представником позивача отримано клопотання про розгляд заяви про відшкодування витрат на правову допомогу без участі представника відповідача. Про намір підтвердити дійсність зарахованих коштів у сумі 80000 грн адвокат не повідомив. Отже, на думку представника позивача, правові витрати у розмірі 80000 грн не доведені представником відповідача та не підтверджені належними доказами.

Розглянувши заяву представника відповідача про компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, перевіривши матеріали справи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні даної заяви, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, у серпні 2025 року Смолінський В.Л. звернувся до суду із даним позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

25.08.2025 суддею постановлено ухвалу прийняття до розгляду та відкриття провадження у цивільній справі за даним позовом, розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

17.09.2025 від представника позивача адвоката Іващенко І.І. через підсистему «Електронний суд» надійшло клопотання, згідно з яким просить забезпечити проведення судового засідання у справі №308/11892/25, що призначене на 08.10.2025 о 15.00 год. у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.09.2025 задоволено клопотання представника позивача адвоката Іващенко І.І. про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції у цивільній справі №308/11892/25. Постановлено провести підготовче засідання у цивільній справі №308/11892/25, призначене на 08.10.2025 о 15 год. 00 хв., за участю представника позивача адвоката Іващенко І.І. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

07.11.2025 від представника відповідача адвоката Країло М.В. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

09.12.2025 від представника позивача адвоката Іващенко І.І. надійшла заява про відкладення засідання у справі №308/11892/25, призначеного на 09.12.2025 о 15.00 год., на іншу дату та час.

09.12.2025 від представника відповідача адвоката Країло М.В. надійшов відзив на позовну заяву, у якому заявлено про те, що розмір витрат на правничу допомогу адвоката становить 80000 грн, докази на підтвердження чого будуть подані суду протягом п`яти днів з моменту ухвалення судового рішення у справі.

16.12.2025 від представника позивача адвоката Іващенко І.І. надійшла відповідь на відзив.

17.12.2025 від представника відповідача адвоката Країло М.В. надійшло клопотання про долучення доказів.

27.01.2026 від представника позивача адвоката Іващенко І.І. надійшла заява про відкладення засідання у справі №308/11892/25, призначеного на 28.01.2026 о 10.00 год., на іншу дату та час.

18.02.2026 від представника позивача адвоката Іващенко І.І. надійшла заява про залишення вказаної позовної заяви без розгляду.

До поданої заяви про компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом даної цивільної справи, представником відповідача додані копії договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025, предметного завдання №07-11-2025 до договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025, акту здачі-приймання наданих послуг до договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) №07/11-2025 від 07.11.2025, складеного 03.03.2026, та рахунку №03-03/2026 від 03.03.2026, виданого адвокатом Країло М.В.

Відповідно до вказаних документів розмір вартості наданих відповідачу послуг з надання правничої допомоги, яку просить стягнути з позивача, становить 80000 грн.

Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

У частині першій статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно із частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Порядок розподілу витрат у разі залишення позову без розгляду визначено нормами статті 142 ЦПК України.

У частинах п`ятій, шостій статті 142 ЦПК України зазначено, що в разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову в зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Положення частин п`ятої, шостої статті 142 ЦПК України ідентичні нормам частин п`ятої, шостої статті 130 Господарського процесуального кодексу України.

Верховний Суд у постанові від 04 травня 2023 року у справі №910/5911/22 зазначив, що в разі, зокрема, залишення позову без розгляду, суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 130 ГПК України, оскільки вказана норма є спеціальною (пункт 8.11); при застосуванні частини п`ятої статті 130 ГПК України суд має встановити наявність/відсутність саме необґрунтованих дій позивача. Такі критерії встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин (пункт 8.12).

Також Верховний Суд у пункті 6.5 постанови від 06 березня 2024 року у справі №905/1840/21 сформулював висновок, що відповідно до частини п`ятої статті 130 ГПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема, чи діяв позивач недобросовісно, пред`явивши позов; чи систематично протидіяв правильному вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Тобто стягнення з позивача компенсації понесених відповідачем витрат, зокрема витрат на професійну правничу допомогу, в разі залишення позову без розгляду можливе лише в випадку встановлення необґрунтованості дій позивача (така правова позиція є сталою і послідовною, та викладена, також постановах Верховного Суду від 20 червня 2023 року у справі №925/1372/21, від 11 травня 2023 року у справі №921/811/21, від 25 квітня 2023 року у справі №924/341/22).

У постановах від 14 травня 2024 року у cправі №916/3278/21, від 25 квітня 2024 року в справі №903/1079/23 Верховний Суд вказав, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під цими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду. Тобто, частина п`ята статті 130 ГПК України не встановлює конкретні критерії для оцінки дій позивача на предмет обґрунтованості/необґрунтованості, а тому такі встановлюються судом у кожній справі відповідно до встановлених обставин. Поняття «необґрунтованість дій позивача» не є тотожнім таким поняттям як «зловживання правом», «неправомірність дій» або ж «встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача».

Верховний Суд зазначив, що «необґрунтовані дії позивача» не тотожні поняттю «необґрунтований позов», адже законодавець свідомо визначив саме підставу як дію позивача і яка / які є необґрунтованими, а не заяву по суті спору позов.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи висловлення явної неповаги до суду чи учасників справи (постанова Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі №761/27076/19).

Згідно з частинами першою та другою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Виходячи із системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статті 141 ЦПК України, необґрунтовані дії позивача як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних із розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України передбачають свідомі недобросовісні дії позивача, які свідчать про зловживання процесуальними правами (постанова Верховного Суду від 26 липня 2024 року в справі №736/1209/20).

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачу згідно з процесуальним обов`язком доказування необхідно довести, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені під час розгляду справи, та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Такого ж висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд у постановах від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16 (провадження №61-24189св18), від 14 січня 2021 року у справі №521/3011/18 (провадження №61-10254св20).

У постанові Верховного Суду від 26 вересня 2018 року у справі №148/312/16, зазначено, що саме собою подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

У постанові від 18 грудня 2019 року у справі №741/1681/17 (провадження №61-48179св18) Верховний Суд, залишаючи без змін судові рішення про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у зв`язку із закриттям провадження у справі, вказав, що законодавець, гарантуючи особам право на звернення до суду за захистом та право на позов, передбачив компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача (частина п`ята статті 142 ЦПК України). При цьому звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, та є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову, а добросовісні дії позивача спрямовані на захист його порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів не можна вважати необґрунтованими, оскільки вони вчинені при здійсненні конституційного права на судовий захист. Таким чином, саме собою звернення з позовом до суду не свідчить про необґрунтованість дій позивачів, оскільки зазначене є диспозитивним правом позивачів, передбачене процесуальним законодавством і не містить таких обмежень, а тому для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідачеві необхідно довести, а суду встановити, які саме дії позивача під час звернення до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими та у чому вони виражені, зокрема: чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

У даній справі суд не встановив підстав для визнання дій ОСОБА_1 необґрунтованими, а також зловживання позивачем своїми процесуальними правами. Крім того, суд не встановив необґрунтованих дій позивача стосовно відповідача ОСОБА_2 .

Суд звертає увагу на те, що звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, а тому вони не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Звертаючись до суду з заявою про стягнення судових витрат у розмірі 80000 грн, пов`язаних із правничою допомогою, сторона відповідача не довела, які дії позивача у цій справі були необґрунтованими та недобросовісними і в чому вони полягали, що є підставою для компенсації витрат, пов`язаних з розглядом справи у зв`язку із залишенням позову без розгляду.

Суд, перевіривши доводи представника відповідача, дійшов висновку про відсутність підстав для визнання дій позивача необґрунтованими, оскільки звернення ОСОБА_1 до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами та тягнути за собою обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Таким чином, надавши оцінку обставинам справи, суд, враховуючи те, що заява про залишення позову без розгляду подана позивачем ще у підготовчому засіданні, а також беручи до уваги те, що відповідач не довів необґрунтованість дій позивача, дійшов висновку про відсутність підстав для покладення на позивача витрат відповідача на правову допомогу на підставі частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 44, 81, 142, 200, 257, 260, 261, 263, 354, 355 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів залишити без розгляду.

Відмовити у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Країло Миколи Вікторовича про компенсацію судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області О.М. Світлик