ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2026 року м.Суми

Справа №950/3766/24

Номер провадження 22-ц/816/86/26

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Сидоренко А. П. , Щербаченко М. В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 січня 2025 року, ухвалене у складі судді Косолапа В.М. у м. Лебедині Сумської області, повне судове рішення складено 27 січня 2025 року,

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

у с т а н о в и в :

У лютому 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за судовим наказом від 25 вересня 2018 року з відповідача стягувались аліменти на утримання спільних синів сторін: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини його заробітку.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старшому сину виповнилось 18 років, у зв`язку із чим розмір аліментів, що сплачує відповідач зменшився з 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини.

Відповідач ОСОБА_5 працездатного віку, працює неофіційно, інших утриманців не має, а тому може сплачувати аліменти на молодшого сина у розмірі більшому ніж 1/6 частина заробітку. З моменту видання судового наказу змінився матеріальний стан відповідача, оскільки старший син досяг повноліття та припинилося стягнення аліментів на його утримання. При цьому зросли витрати позивачки на утримання молодшого сина.

Посилаючись на зазначені обставини позивачка просила суд збільшити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 22 січня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду позивачка подала апеляційну скаргу, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги про збільшення розміру аліментів.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не врахував, що матеріальне становище відповідача покращилося, оскільки розмір аліментів, що він сплачував, зменшився, у зв`язку із досягненням повноліття старшим сином сторін. Жодної іншої допомоги молодшому сину окрім сплати аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітку (доходу) відповідач не надає.

Звертає увагу суду, що сам відповідач під час судового засідання не заперечував проти сплати аліментів на сина у розмірі 1/4 доходу.

Стверджує, що визначений нею розмір аліментів з урахуванням знецінення коштів в наслідок інфляції, постійного подорожчання усіх груп товарів для дітей не є надміру високим, відповідає інтересам дитини та забезпечуватиме необхідний рівень життя достатній для його фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідач не подав письмового відзиву на апеляційну скаргу в установлений судом строк.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову про збільшення розміру аліментів на молодшого сина сторін, суд першої інстанції виходив з недоведеності підстав заявленого позову.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 23 вересня 2005 року сторони зареєстрували шлюб (а.с. 6).

У подружжя народилися двоє синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 12).

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 29 вересня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 7).

25 вересня 2018 року Лебединський районний суд Сумської області видав судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання синів в розмірі 1/3 частини його заробітку (а.с. 14).

Станом на 31 грудня 2024 року заборгованість відповідача зі сплати аліментів складає 3614,40 грн (а.с. 27-28).

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як підтверджується матеріалами справи, на утриманні відповідача перебували двоє синів ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За судовим наказом на утримання дітей відповідач сплачував аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно.

ІНФОРМАЦІЯ_3 старший син сторін ОСОБА_3 досяг повноліття.

Відтак на утриманні відповідача залишився молодший син ОСОБА_6 , відповідно в силу положень ч. 3 статті 183 СК України, розмір аліментів, який підлягав до сплати відповідачем також зменшився до 1/6 частини заробітку (доходу) щомісячно.

Відомості про перебування на утриманні відповідача інших осіб у матеріалах справи відсутні.

За наявності об`єктивних даних про зменшення видатків зі сплати аліментів з 1/3 частини доходу відповідача до 1/6, апеляційний суд вважає доведеним твердження позивачки про покращення майнового становища відповідача, а тому не може погодитися з висновком місцевого суду про відмову у задоволенні позову.

Твердження відповідача про його перебування на обліку у центрі зайнятості жодними доказами не підтверджується та не свідчить про те, що він не має можливості власною працею забезпечувати достатній рівень життя для себе та надавати належне утримання сину.

Заперечень щодо сплати аліментів у заявленому позивачкою розмірі відповідач у судовому засіданні місцевого суду не висловив.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що розмір присуджених до стягнення з відповідача аліментів на сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , слід збільшити до 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. Зазначений розмір аліментів відповідатиме принципам розумності та справедливості, буде достатнім для забезпечення належного фізичного та морального розвитку дитини.

За встановлених у справі обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України належить скасувати, з ухваленням нового рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити, збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за судовим наказом Лебединського районного суду Сумської області по справі № 580/2039/18, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 частини до 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання цим рішення законної сили.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що позивачка звільнена від сплати судового збору в силу положень пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 1211 грн 20 коп., що підлягав до сплати за подання позовної заяви до місцевого суду, та 1816,80 грн - за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п. 2; 376; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22 січня 2025 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за судовим наказом Лебединського районного суду Сумської області від 25 вересня 2018 року у справі №580/2039/18, на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 1/6 частини до 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня набрання цим рішення законної сили.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1211,20 грн за розгляд справи в суді першої інстанції та 1816,80 грн за апеляційний перегляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий - О. І. Собина

Судді: А. П. Сидоренко

М. В. Щербаченко