Справа № 629/6089/25
Провадження № 6/629/36/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.03.2026 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Солодовник І.С.,

при секретарі Чередниченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова Харківської області подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , -

В С Т А Н О В И В:

06.03.2026 р. приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_1 , в обґрунтування якого зазначив, що на виконанні в приватного виконавця перебуває виконавче провадження № 79553366 з примусового виконання виконавчого листа № 629/6089/25, виданим 23.09.2025 р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованості у розмірі 46080 грн, а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн.

Вказав, що під час виконання вказаного виконавчого документа встановлено, що вжиті виконавцем заходи щодо звернення стягнення на рухоме майно боржника не призвели до очікуваного результату у вигляді повного та фактичного виконання боржником вимог виконавчого документа, а в діях ОСОБА_1 , вбачаються ознаки ухилення від виконання обов`язків, покладених на нього законом, у зв`язку з чим, виникла необхідність звернутися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння, з метою пошуку та звернення стягнення на рухоме майно боржника, яке не підлягає державній реєстрації.

Крім того, приватний виконавець зазначив, що боржник належним чином повідомлений та обізнаний про наявність виконавчого провадження, оскільки 10.11.2025 р. постанова про відкриття провадження № 79553366 була направлена йому рекомендованою кореспонденцією на адресу боржника: АДРЕСА_1 . Проте боржник не подав декларацію про доходи та майно, не з`явився до виконавця та не надав допуск в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій. Також вказав, що виконавцем були направлені запити до відповідних державних органів, з метою пошуку рухомого майна боржника, на яке, відповідно до закону, можливо звернути стягнення, та було встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ в Харківській області. Однак, оскільки відсутня відповідна заява стягувача про звернення стягнення на пенсію боржника, суму стягнення за виконавчим документом, яка значно перевищує п`ять мінімальних розмірів заробітної плати, а також на наявність іншого майна боржника для покриття належних до стягнення сум, звернення стягнення на пенсію ОСОБА_1 , не застосовувалось.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником зареєстровано право власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:000:0687. З метою виконання імперативно визначених вимог закону в частині перевірки майнового стану, в тому числі, за місцезнаходження майна боржника та у зв`язку з ухиленням останнього від виконання обов`язків, передбачених законом, виникла необхідність в проникненні до майна боржника, у зв`язку з чим, приватний виконавець просить суд постановити вмотивоване рішення про примусове проникнення до майна боржника: АДРЕСА_1 ; об`єкту речових прав 248 земельна ділянка :01:000:0976 площа (га): 6.2595 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить на праві власності боржнику. Розгляд подання проводити без участі приватного виконавця.

В судове засідання приватний виконавець не з`явився, просив подання розглянути за його відсутністю.

Дослідивши подання з додатками, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на підставі рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 23.09.2025 р. у справі № 629/6089/25, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» стягнуто заборгованість у розмірі 46080 грн 00 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрати на правничу допомогу у розмірі 4000 грн. Рішення набрало законної сили 24.10.2025 р. (а.с. 10).

10.11.2025 р. постановою приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. відкрито виконавче провадження № 79553366 з примусового виконання виконавчого листа № 629/6089/25, виданим 23.09.2025 р. Лозівським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Українські Фінансові Операції» заборгованості у розмірі 46080 грн 00 коп., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн, витрат на правничу допомогу у розмірі 4000 грн (а.с. 9, 11).

З подання та доданих до нього документів убачається, що державним виконавцем в рамках вище вказаного виконавчого провадження проведено ряд виконавчих дій та встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0976, площею 6.2595 га, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 22.02.2026 р; згідно з інформацією, наданою Державною податковою службою України 02.03.2026 р. боржник перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Харківській області та отримав дохід за 1-4 квартал 2025 р. у загальному розмірі 35210,40 грн; згідно з відповіддю Міністерства внутрішніх справ України від 02.03.2026 р. транспортні засоби за ОСОБА_1 не зареєстровані; ОСОБА_1 станом на 05.03.2026 р. має відкриті рахунки в: АТ «Таскомбанк», АТ «Акцент Банк», АТ «Універсал Банк», АТ «Сенс Банк», АТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 8, 12, 15, 17, 18).

Відповідно до ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Суд розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, негайно, але не пізніше наступного дня з дня його надходження до суду, без повідомлення (виклику) сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного чи приватного виконавця.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч. 1, п. 1-5 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 18 Закону, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника - фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Відповідно до ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» боржник зобов`язаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій.

Недоторканність житла є однією з конституційних гарантій громадян. Як зазначено у ст. 30 Конституції України, не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

При цьому суд враховує, що примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи боржника є крайнім засобом для примусового виконання рішення суду, у разі, якщо виконавцем були виконані усі інші можливі спроби виконати рішення суду у відповідності до норм діючого законодавства без примусового проникнення до житла чи іншого володіння особи.

Статтею 311 ЦК України передбачено право на недоторканність житла. У частинах 1, 2 ст. 311 ЦК України зазначено, що житло фізичної особи є недоторканним. Проникнення до житла чи до іншого володіння фізичної особи, проведення у ньому огляду чи обшуку може відбутися лише за вмотивованим рішенням суду.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року.

Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

Відповідно до п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, при здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла під час виконання судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб).

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано. При цьому питання про примусове проникнення до житла вирішується не інакше як шляхом прийняття вмотивованої ухвали суду з додержанням принципу верховенства права.

Отже, за змістом наведених норм національного та міжнародного законодавства, проникнення у житло чи іншого володіння боржника, як обмеження конституційного права особи на недоторканність житла, має виступати виключним засобом забезпечення примусового виконання судового рішення та бути виправданим.

Рішення суду про проникнення в житло боржника має бути вмотивоване. Це свідчить про те, що суду мають бути надані переконливі докази, які б свідчили про те, що державний виконавець (приватний виконавець) вичерпав всі можливості виконати рішення без примусового проникнення до житла чи іншого володіння боржника, проте це не дало результатів.

Юридично важливою обставиною при розгляді подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника є не лише факт невиконання рішення та неможливість виконавця потрапити до приміщення боржника для проведення опису й арешту його майна, а саме перешкоджання виконавцю у вчиненні таких дій.

Такі правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/41727/19-ц.

Разом із тим, матеріали справи не містять ані доказів того, що боржник ОСОБА_1 був обізнаний про наявність відкритого щодо нього виконавчого провадження, ані доказів того, що боржник був обізнаний про намір виконавця вчинити виконавчі дії щодо перевірки його майнового стану за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та місцезнаходженням майна, за адресою: розташування земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0976, площею 6.2595 га, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та умисно створив перешкоди щодо здійснення примусових заходів виконання.

Приватним виконавцем не надано жодного акту про вихід виконавця за місцем проживання боржника та місцезнаходження його майна, так як і не надано будь-які докази щодо проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Також, для суду є незрозумілим, яке відношення має до справи надана приватним виконавцем Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформована 04.03.2026 за № 466617173, з якої видно, що інформація надана стосовно нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_2 , тобто інформація надана за іншою адресою, ніж вказана в поданні (а.с. 13).

Крім того, у поданні приватний виконавець зазначив, що ОСОБА_1 є достовірно обізнаним про наявність виконавчого провадження, проте доказів отримання постанови про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем не надано, долучені до матеріалів справи наклейки з трекінгом Укрпошта R96, R98 не підтверджують отримання боржником відповідної кореспонденції від виконавця. За таких обставин, безпідставними є посилання приватного виконавця про те, що боржник є достовірно обізнаний про виконавче провадження.

З урахуванням викладеного, оскільки приватним виконавцем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів ухилення боржника від виконання рішення суду та перешкоджанню ним у здійсненні виконавчих дій, зокрема відсутність добровільної згоди боржника на проникнення виконавця до його майна, а також відсутності достовірних даних щодо проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 , до якого приватний виконавець просить здійснити примусове проникнення, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні подання приватного виконавця Близнюкова Ю.В. про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_1 .

Керуючись ст. 259-260, 439 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Близнюкова Юрія Володимировича про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання (складення) суддею.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: І.С. Солодовник