У х в а л а

27 лютого 2026 року

м. Київ

Справа № 953/720/23

Провадження № 61-8473ск25

Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду Гудими Д. А. ознайомився із касаційною скаргою ОСОБА_1 (далі - скаржник)

на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 липня 2024 року

у справі за позовом скаржника до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державного підприємства «СЕТАМ» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Тех Інвест», Харківської міської ради - про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним і скасування рішення державного виконавцята

в с т а н о в и в:

1. 1 липня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просив скасувати зазначені судові рішення та скерувати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

2. 8 вересня 2025 року Верховний Суд у складі судді Другої судової палати Касаційного цивільного суду постановив ухвалу, згідно з якою залишив без руху касаційну скаргу та встановив для усунення її недоліків десятиденний строк з дня вручення тієї постанови. Скаржник мав:

(1) додатково обґрунтувати поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення, надавши відповідну інформацію з документальним підтвердженням (наприклад, копії документів з матеріалів справи після ухвалення оскарженої постанови чи відповідь апеляційного суду на запит скаржника стосовно надсилання останньому копії оскарженої постанови, причин її невручення, дати вручення тощо);

(2) подати одну копію касаційної скарги з усіма додатками до неї, а також три примірники копій тих додатків, яких бракує, до наданих примірників касаційної скарги для інших учасників справи;

(3) сплатити 605,60 грн судового збору.

Мотивував ухвалу так:

- 30 липня 2024 року апеляційний суд проголосив вступну та резолютивну частини оскарженої постанови, повний текст якої склав 31 липня 2024 року. Скаржник подав касаційну скаргу 1 липня 2025 року, тобто пропустив строк на касаційне оскарження. У касаційній скарзі просив поновити цей строк. Стверджував, що неодноразово звертався із клопотаннями про видачу копії оскарженої постанови, однак отримав її лише 11 червня 2025 року (для підтвердження додав копії таких клопотань). Немає даних, що апеляційний суд не надіслав копію оскарженої постанови поштою, а скаржник її не отримав до 11 червня 2025 року (відповідна інформація може бути у матеріалах справи, яких у Верховного Суду немає);

- скаржник не додав до касаційної скарги її копії з усіма доданими до неї матеріалами для інших учасників справи. У касаційній скарзі вказав, що надає три її примірники, хоча у справі беруть участь два відповідачі та дві треті особи. Тобто бракує одного примірника касаційної скарги з усіма додатками. Крім того, із 15 доданих до касаційної скарги матеріалів скаржник надав для інших учасників справи копії лише двох із них у трьох примірниках (відповіді Державного підприємства «Інформаційні судові системи» від 4 червня 2025 року та відповіді Київського районного суду м. Харкова від 18 червня 2025 року). Тобто відсутня більшість додатків до тих примірників касаційної скарги, які скаржник надав для трьох інших учасників справи;

- за змістом підпункту 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою касаційної скарги на ухвалу суду встановлюється у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Такий мінімум згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» із 1 січня 2025 року становив 3 028,00 грн. Отже, скаржник мав би сплатити 3 028,00 грн х 0,2 = 605,60грн судового збору за подання касаційної скарги.

3. 11 жовтня 2025 року скаржник подав до Верховного Суду заяву про усунення недоліків касаційної скарги, до якої додав копію касаційної скарги з усіма додатками до неї, три примірники копій тих додатків, квитанцію про сплату 605,60 грн судового збору. Для додаткового обґрунтування поважності причин пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення надав копії:

- з матеріалів справи - конверта з відміткою пошти про причини повернення листа до суду,

- рекомендованого повідомлення про вручення 24 серпня 2024 року поштового відправлення із Фрунзенського районного суду м. Харкова;

- клопотань до Київського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2024 року, від 19, 23 та 30 травня 2025 року, від 10 червня 2025 року про надання копії оскарженої постанови;

- запитів до Київського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2025 року, від 12 і 23 червня 2025 року про надання інформації щодо отримання такої постанови;

- відповіді Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2025 року на запит від 23 червня 2025 року.

Скаржник у заяві про усунення недоліків касаційної скарги вказав, що 5 серпня 2024 року апеляційний суд відправив копію оскарженої постанови, однак 20 серпня 2024 року відділення поштового зв`язку повернуло таке відправлення до того суду із зазначенням причиною повернення «адресат відсутній за вказаною адресою»; повідомлення від відділення поштового зв`язку про надходження цього відправлення скаржник не отримував.

4. Верховний Суд вважає, що касаційну скаргу слід повернути.

4.1. Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 4 частини шостої статті 272 ЦПК України).

4.2. Позивачу беззаперечно відомо про існування ініційованого ним позовного провадження. Тому позивач, який на розгляд суду поставив питання про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, повинен цікавитися станом розгляду його позовної заяви (див. mutatis mutandisпостанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 9 липня 2019 року у справі № 921/165/16-г/17, від 13 січня 2020 року № 910/22873/17, від 4 березня 2021 року у справі № 910/6835/20, від 4 травня 2023 року у справі № 910/12087/21).

4.3. Аналогічний підхід застосовний і до подання апеляційної скарги: оскільки сторона справи оскаржила рішення суду першої інстанції до апеляційного суду, то вона як учасник справи має цікавитися її розглядом (див. mutatis mutandisухвалу Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 листопада 2022 року у справі № 755/15969/20).

4.4. Верховний Суд в ухвалі від 8 вересня 2025 року у справі № 953/720/23 звернув увагу скаржника на необхідність додатково обґрунтувати поважність причини пропуску строку на касаційне оскарження та необхідності його поновлення, надавши відповідну інформацію з документальним підтвердженням (наприклад, копії документів з матеріалів справи після ухвалення оскарженої постанови чи відповідь апеляційного суду на запит скаржника стосовно надсилання останньому копії оскарженої постанови, причин її невручення, дати вручення тощо). На виконання зазначеної вимоги скаржник надав низку копій документів (див. пункт 3 вище). Однак таке виконання вимог ухвали не можна вважати належним:

(1) скаржник надав суду з матеріалів справи копію конверта з відміткою пошти про причини повернення листа до апеляційного суду. Останній у тому конверті 5 серпня 2024 року надіслав скаржнику копію оскарженої постанови. Відділення поштового зв`язку повернуло це поштове відправлення апеляційному суду із зазначенням причиною повернення «адресат відсутній за вказаною адресою». Згідно з приписом пункту 4 частини шостої статті 272 ЦПК України день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження (місця проживання чи перебування), повідомленою цією особою суду, є днем вручення судового рішення. Скаржник пояснив, що відділення поштового зв`язку не повідомило його про надходження такого відправлення, однак доказів на підтвердження відсутності такого повідомлення не надав, презумпцію вручення оскарженої постанови не спростував;

(2) відсутні будь-які звернення скаржника до апеляційного суду із клопотаннями чи запитами щодо надсилання й отримання оскарженої постанови як після її ухвалення, коли скаржник про неї довідався (станом на 19 вересня 2024 року він уже достеменно знав про її існування, про що вказав того дня у запиті до суду першої інстанції), так і після отримання ухвали від 8 вересня 2025 року, у якій Верховний Суд прямо зазначив про можливість подання відповідного запиту;

(3) скаржник повторно надав копії клопотань і запитів, які він вже додавав до касаційної скарги. Вони всі були адресовані суду першої інстанції. Верховний Суд проаналізував їх в ухвалі від 8 вересня 2025 року. Скаржник не надав інформації про відповіді суду першої інстанції на кожне із зазначених звернень. Додав лише відповідь Київського районного суду м. Харкова від 26 червня 2025 року на запит від 23 червня 2025 року про те, чи скаржник отримав 11 червня 2025 року у цьому суді постанову апеляційного суду. У цій відповіді суд першої інстанції підтвердив, що він вручив скаржникові копію відповідного судового рішення 11 червня 2025 року. Немає інформації про те, чи апеляційний суд не вручив скаржникові таку копію раніше.

4.5. З огляду на зазначене таке виконання скаржником вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху не можна вважати належним.

4.6. За змістом частини другої статті 393 ЦПК України, у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

4.7. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві (речення друге частини третьої статті 185 ЦПК України).

4.8. Оскільки скаржник не повністю усунув недоліки касаційної скарги у строк, встановлений судом, цю скаргу слід визнати неподаною та повернути. Вказане не перешкоджає можливості повторно звернутися із касаційною скаргою без зволікань до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 260, 261, 393 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

повернути ОСОБА_1 касаційну скаргу на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2024 року та постанову Харківського апеляційного суду від 30 липня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Салтівського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), Державного підприємства «СЕТАМ» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору, - Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Тех Інвест», Харківської міської ради - про визнання неправомірними дій, визнання неправомірним і скасування рішення державного виконавця.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима