Справа № 2-2085/11
Провадження № 6/204/36/26 р.
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі:

головуючого судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпрі заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого документу,-

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася ОСОБА_1 із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року у цивільній справі № 2-2085/11. В обґрунтування заяви вказано, що на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2011 року по цивільній справі № 2-2085/11 судом було видано виконавчий лист № 2-2085/2011 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини з ОСОБА_2 на користь заявниці. Згідно постанови від 17.11.2021 року по ВП 52140233 даний виконавчий документ був повернутий, однак заявницею не отримувала. З огляду на викладене виконавчий лист № 2-2085/2011, від 23.05.2011 року було втрачено при пересилці. Як вбачається з листа начальника Другого правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах міста Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виконавчий лист № 2-2085/2011, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 23.05.2011 року не перебуває на виконанні.

Сторони в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В судовому засіданні було встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 квітня 2011 року у цивільній справі № 2-2085/11 стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 - аліменти на утримання його неповнолітньої дитини: сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж тридцять відсотків прожиткового мінімуму для дітей, починаючи з 29 березня 2011 року і до його повноліття, в особі матері ОСОБА_4 , допустивши по справі негайне виконання у межах суми платежу за один місяць. Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 51 грн., а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

Вказане рішення суду скасоване не було і набрало законної сили 03 червня 2011 року.

На підставі цього рішення суду, Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано відповідні виконавчі листи.

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_4 змінила прізвище на « ОСОБА_5 », у зв`язку з укладанням шлюбу.

Разом з тим, з відповіді Другого Правобережного відділу державної виконавчої служби у Чечелівському та Новокодацькому районах м. Дніпра Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 23.04.2024 року № 111090 вбачається, що за результатами розгляду адвокатського запиту від 23.04.2024 №15751 про інформації виконавчого провадження №52140233, повідомляє наступне. На виконанні відділу перебувало виконавче провадження №52140233 з виконання виконавчого листа №2-2085/2011 виданий Красногвардійським районним суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму дав дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2011 1 до повноліття. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» було завершено виконавче виконавчий документ та постанова про повернення виконавчого документу від 17.11.2011 надіслано на адресу стягувача. Надати більш детальну інформацію про відправлення та не отримання кореспонденції не має можливості у зв`язку з тим, що реєстр відправки та матеріали виконавчого провадження знищені відповідно до вимог «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями». Станом на 23.04.2024 року виконавчий документ №2-2085/2011 виданий Красногвардійським районним суду м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання дітей, в розмірі 1/3 частини заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2011, і до повноліття не перебуває на виконанні.

Таким чином, виконавчий лист вважається таким, що втрачений. Станом на дату постановлення даної ухвали виконавчий лист фактично не виконаний і стягнення за ним не відбувається.

Відповідно же до ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч. ч. 1-2 ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Крім того, статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року № 3477-IV встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Аналогічні положення мають ч. ч. 4, 8 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. У разі невідповідності правового акта міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір України.

Так, Європейський суд з прав людини при здійсненні правосуддя, зокрема у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, у п. 40 зазначає, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Також, Європейським судом з прав людини було постановлене «пілотне» рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» (YuriyNikolayevichIvanov v. Ukraine) від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04, де Суд зазначає, що ця справа стосується існуючої проблеми, яка постійно нагадує про себе, породжуючи порушення Конвенції, які найчастіше виявляє Суд у справах проти України; більше ніж половина рішень, винесених Судом у справах проти України, стосуються питання тривалого невиконання остаточних судових рішень, відповідальність за які несуть органи влади України.

Окрім того, Європейський суд з прав людини неодноразово в своїх рішеннях зазначав, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог.

У зв`язку з вищевказаним, суд вважає необхідним застосувати у даних правовідносинах вищевказану практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

За таких обставин, вивчивши матеріали справи в їх сукупності, в порядку п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд вважає можливим видати дублікат виконавчого листа виданого по рішенню Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2011 року у цивільній справі № 2-2085/11 - для подальшого виконання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 129-1 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 10, 18, 76, 77, 81, 182-183, 223, 247, 258-261, 352-355, п. 17.4 Розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про видачу дублікату виконавчого документу - задовольнити.

Видати дублікат виконавчого листа на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 23.05.2011 року по цивільній справі № 2-2085/11 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею в порядку ч. 2 ст. 261 ЦПК України.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складання. Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день складення її повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Самсонова