ХАДЖИБЕЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
Провадження №2/521/1831/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі

судді Маркарової С.В.,

за участю секретаря судового засідання Вінжановської К.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання цивільну справу

позивач : ОСОБА_1

відповідачі : Хаджибейський ВДВС у м. Одесі ОМУ Міністерства юстиції України

Юридичний департамент ОМР

предмет позову : звільнення майна з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся із вищезазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що є власником квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 31.08.2005 на спірне майно накладений арешт в якості забезпечення позову.

18.05.2006 держаним виконавцем Першого ВДВС у Малиновському районі у м. Одесі винесена постанова про накладення арешту на частки квартири АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 .

03.09.2007 провадження по справі закрито судом, одночасно захід забезпечення позову скасований.

29.04.2025 позивач звернувся до державного реєстратора з питанням скасування обтяження та отримав відповідь про відмову в проведенні реєстраційних дій.

27.08.2025 державним реєстратором позивачу відмовлено у проведенні реєстраційних дій № 80566696.

Враховуючи викладене, позивач просив зняти арешт зі спірного майна.

Позивач в процесі розгляду позов підтримав.

Відповідач Хаджибейський ВДВС у м. Одесі ОМУ Міністерства юстиції України скористався процесуальним правом надання відзиву, позов не визнав.

Так, відповідач стверджуючи, що відділ ДВС не може виступати відповідачем у справі.

Відповідач Юридичний департамент ОМР надав відзив, в якому позов не визнав з аналогічних підстав.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні докази суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановою АА № 487425 про арешт майна боржника на частину квартири АДРЕСА_1 при примусовому виконані виконавчого листа № 2-8710/05, виданого 02.03.2006 Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суми боргу у розмірі 41428,91 грн. накладений арешт.

Обтяження підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Окрім, в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-6729/2007 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Ухвалою суду від 19.08.2005 судом забезпечений позов шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1 , а саме автомобіль Ваз Ніва і квартиру АДРЕСА_1 .

Ухвалами суду від 03.09.2007 закрито провадження по справі та знятий арешт з квартири АДРЕСА_1 .

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивачем в процесі розгляду справи не надано достатніх доказів на підтвердження того, що постанова № АА № 487425 та ухвала суду про забезпечення позову від 19.08.2005 стосуються одного і того ж самого спору.

Окрім того, при вирішенні спору суд враховує, що відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Зазначені вимоги закону узгоджуються із позицією Верховного Суду, зокрема постанови КЦС ВС від 18.05.2022 у справі № 642/4263/21, від 29.06.2023 року у справі № 208/9810/21, за якою спори, пов`язані з належністю майна, на яке накладений арешт суди розглядають у порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо існує спір щодо визнання права власності на майно та однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

У разі, якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту.

Відповідачем за позовом про звільнення майна з-під арешту не сторони виконавчого провадження є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.

За змістом положень Закону України «Про виконавче провадження» в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладений арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

В порядку статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не правильно обраний спосіб захисту права.

Керуючись Главою 9 Розділу ІІІ ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

В позові відмовити.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки передбачені ст.ст. 354,355 ЦПК України: Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Одеського апеляційного суду.

Суддя Світлана МАРКАРОВА

Повний текст рішення виготовлений 04.03.2026