ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 533/371/25 Номер провадження 22-ц/814/1045/26Головуючий у 1-й інстанції Оксенюк М. М. Доповідач ап. інст. Чумак О. В.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді: Чумак О.В.,

суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

за участю секретаря Галушко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві в режимі відеоконференції цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 адвоката Осадчук Тетяни Сергіївни

на рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2025 року, ухвалене суддею Оксенюк М.М.

по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання припиненими зобов`язання

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив:

- визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14 березня 2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 ;

- визнати припиненими зобов`язання ОСОБА_1 за договором іпотеки від 14.03.2007, укладеного Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідченим державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. та зареєстровано в реєстрі за №945 та припинити обтяження майна та виключити з Державного реєстру іпотек запис №6628134 від 16.05.2007 про реєстрацію іпотеки нерухомого майна: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , вчиненого приватним нотаріусом Ковальчуком С.П. на підставі договору іпотеки №944 від 14.03.2007 та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборону на нерухоме майно №34569643 від 16.03.2007, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , накладену приватним нотаріусом Черленюх Л.В. на підставі договору іпотеки №944 від 14.03.2007, договору №2098/К про відступлення (купівля-продаж) прав вимоги, серія та номер: 2490 від 09.12.2019, видавник приватний нотаріус Черленюх Л.В.;

- стягнути з АТ «Сенс Банк» на користь ОСОБА_1 судовий збір та витрати на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.03.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти і повернути банку кредит в сумі 5590,00 доларів США, що за курсом НБУ становило 28223,50 грн. та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Строк користування кредитними коштами з 14.03.2007 по 14.03.2022.

З метою забезпечення зобов`язань за Кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Договір поруки №1 від 14.03.2007, а також 14.03.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого Іпотекодавець передав в іпотеку однокімнатну квартиру загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. та зареєстровано в реєстрі за №945.

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого ПАТ ««Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У 2013 році представник ПАТ «Дельта Банк» звернувся до Козельщинського районного суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості (дострокове виконання договору), посилаючись на те, що відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання та не дотримується терміну повернення наданого кредиту.

ПАТ «Дельта Банк» у позові вказував, що станом на 19.12.2013 внаслідок неналежного виконання кредитного договору за відповідачем ОСОБА_1 рахується заборгованість у загальному розмірі 5422,58 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 43342,68 грн.

Заочним рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 14.07.2014 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість по кредиту у розмірі 43342,68 грн. На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист № 533/410/13-ц.

15.09.2014 Козельщинським ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було відкрито виконавче провадження №44707072 та видано постанову про відкриття виконавчого провадження.

31.03.2021 Козельщинським ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було видано постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з тим, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення.

09.12.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа Банк» було укладено договір №2089/К про відступлення прав вимоги, згідно якого АТ «Альфа Банк» набув права вимоги за кредитним договором.

19.03.2025 ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області було постановлено видати дублікат виконавчого листа та замінити ПАТ «Дельта Банк» як стягувача на правонаступника АТ «Сенс Банк» у справі №533/410/14-ц.

08.04.2025 ОСОБА_1 за рішенням суду було сплачено заборгованість по кредиту у розмірі 43342,68 грн. і судовий збір у розмірі 433,43 грн та направлено на адресу АТ «Сенс Банк» заяву з повідомленням про погашення заборгованості і проханням надати довідку про відсутність заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 14.03.2007.

12.05.2025 Горішньоплавнівським ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ст. 39, ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку із фактичним виконанням рішення Козельщинського районного суду Полтавської області суду від 14 липня 2014 року у справі №533/410/14-ц.

Згідно відповіді АТ «Сенс Банк» позивачу відмовлено у наданні довідки про відсутність заборгованості по кредиту та відмовлено у направлення повідомлення про погашення позивачем заборгованості по кредиту з метою припинення іпотеки.

Позивач вважає, що зобов`язання за договором про надання споживчого кредиту виконано в повному обсязі, але цей факт заперечується відповідачем, тому існує необхідність у зверненні до суду із вимогою про визнання зобов`язання за кредитним договором припиненим.

Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Сенс Банк» про визнання припиненими зобов`язання відмовлено.

Рішення суду мотивоване тим, що оплата ОСОБА_1 визначеної судовим рішенням від 14.07.2014 суми заборгованості у розмірі 43342,68 грн., з огляду на наявність рішення суду від 01.12.2021 у справі № 533/664/21 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 0, яка станом на 01.06.2021 складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3054,90 доларів США, заборгованості по процентам у сумі 8124,59 доларів США та пені у розмірі 12816,12 грн., не свідчить про припинення зобов`язання за спірним кредитним договором.

Не погодившись з вказаним рішенням місцевого суду його в апеляційному порядку оскаржила представник ОСОБА_1 адвокат Осадчук Т.С., просила його скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що заочне рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14.07.2014, яким стягнуто заборгованість за спірним кредитним договором у сумі 43342,68 грн., яке набрало законної сили та є остаточним, виконане ОСОБА_1 у повному обсязі, що свідчить про те, що боржник виконав своє боргове зобов`язання за спірним кредитним договором у повному обсязі, а тому договір іпотеки також є припиненим.

Вказала, що резолютивна частина рішення суду від 14.07.2014 чітко встановлює суму заборгованості у національній валюті у вищевказаному розмірі та не містить жодних вказівок на грошовий еквівалент в іноземній валюті.

Окрім того, зазначила, що на стадії виконання судового рішення банк має право лише на отримання сум передбачених ст. 625 ЦК України, а не на зміну попереднього рішення в частині збільшення стягнутої судом суми боргу внаслідок зміни курсу валют під час виконання рішення суду.

Від представника АТ «Сенс Банк» адвоката Луньової А.Г. до суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просила рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість, а апеляційну скаргу без задоволення.

Від представника ОСОБА_1 адвоката Осадчук Т.С. надійшла відповідь на відзив, в якій підтримано доводи апеляційної скарги.

Представник ОСОБА_1 адвокат Осадчук Т.С. приймала участь у розгляді справи в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів.

Представник АТ «Сенс Банк» будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, що згідно положень ст. 372 ЦПК України не перешкоджає її розгляду.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення місцевого суду повною мірою відповідає вказаним вимогам.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, 14.03.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, згідно якого банк зобов`язується надати позичальнику, а позичальник зобов`язується прийняти і повернути банку кредит в сумі 5 590,00 доларів США, що за курсом НБУ становило 28 223,50 грн та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених договором. Строк користування кредитними коштами з 14.03.2007 по 14.03.2022 (а.с. 12-16).

Згідно п. 1.2.2 Кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 14 березня 2022 року.

З метою забезпечення зобов`язань за вищезазначеним кредитним договором, між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1 від 14.03.2007 (а.с. 87 (зворотня сторона) -88).

14.03.2007 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, відповідно до якого іпотекодавець передав в іпотеку однокімнатну квартиру загальною площею 39,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Даний договір посвідчений державним нотаріусом Козельщинської державної нотаріальної контори Курочкіним О.О. та зареєстровано в реєстрі за №945 (а.с. 50-52).

08 грудня 2011 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого ПАТ «Дельта Банк» переходить право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов`язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Заочним рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 14.07.2014 стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредиту у розмірі 43342,68 грн (а.с.27-29).

В даному рішенні встановлено, що станом на 19.12.2013 року внаслідок неналежного виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору виникла заборгованість за кредитом у розмірі 3 754,90 доларів США, заборгованість по процентам за користуванням кредитом у розмірі 1 667,68 доларів США, а всього у загальному розмірі 5 422,58 доларів США, що згідно курсу НБУ становить 43 342,68 грн.

На підставі вказаного рішення було видано виконавчий лист №533/410/13-ц (а.с. 30-31).

15.09.2014 головним державним виконавцем ВДВС Козельщинського РУЮ Скребцовою А.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №533/410/13-ц виданого 05.08.2014 Козельщинським районним судом Полтавської області (ВП №44707072) (а.с. 32).

09.12.2019 між ПАТ «Дельта Банк» та АТ «Альфа-Банк» укладено договір 2098/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, де ПАТ «Дельта Банк» відступає шляхом продажу новому кредитору, АТ «Альфа-Банк» набуває права вимоги до божників, в тому числі і до позивача (а.с. 163-165).

Заочним рішенням Козельщинським районним судом Полтавської області від 01.12.2021 за результатами розгляду справи №533/664/21 позовну заяву АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на однокімнатну квартиру загальною площею 39,0 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., квартира АДРЕСА_2 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 14.03.2007 року, яка станом на 01.06.2021 року становить: 3054,90 доларів США заборгованість за кредитом; 8124,59 доларів США заборгованість за відсотками; 12816,12 грн заборгованість за пенею, на користь АТ «Альфа-Банк» шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною продажу, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності (а.с. 194 (зворотня сторона)- 196).

31.12.2021 постановою про повернення виконавчого документа стягувачу Козельщинським районним ВДВС Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) повернуто виконавчий лист №533/410/13-ц стягувачу ПАТ «Дельта банк», оскільки у боржника відсутнє майно, на яке згідно чинного законодавства України можливо звернути стягнення (а.с. 33-34).

Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 19.03.2025 видано дублікат виконавчого листа по справі №533/410/14-ц за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість по кредиту у розмірі 43342,68 грн.; замінено ПАТ «Дельта Банк» як стягувача на правонаступника АТ«Сенс Банк» у справі №533/410/14-ц (а.с. 35-38).

Відповідно квитанції до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.115282585.1 від 08.04.2025 ОСОБА_1 сплатив АТ «Сенс Банк» грошові кошти у розмірі 43776,11 грн., призначення платежу: «Оплата за виконавчим листом справа №533/410/14-ц, заочне рішення від 14.07.2014 (кредитний договір №0 від 14.03.2007) (а.с. 39).

12.05.2025 року начальником відділу Горішньоплавнівського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Донцем Я.В. по ВП № 44707072 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки ОСОБА_1 борг за виконавчим листом №533/410/13-ц сплачено в повному обсязі, у відповідності до умов, викладених у виконавчому документі з урахуванням норм чинного законодавства. З боржника стягнуто борг, а також виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження та інформацією про виконавче провадження з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень (а.с. 58-65).

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України).

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із пунктом 7 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є припинення правовідношення.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

За змістом частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За положеннями статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до статті 572 ЦК України у силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, а також в інших випадках, встановлених законом, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (частина перша статті 7 Закону України «Про іпотеку»).

Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608 та 609 ЦК України).

Відповідно до приписів статей 572, 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном (неподільним об`єктом незавершеного будівництва, майбутнім об`єктом нерухомості), що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами такого боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).

У постанові Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі № 756/13164/18 зазначено, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. До моменту здійснення такого виконання відповідне зобов`язання продовжує існувати.

Наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18 вересня 2018 року у справі № 921/107/15-г/16 (провадження № 12-117гс18)).

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Козельщинським районним судом Полтавської області від 01.12.2021 за результатами розгляду справи №533/664/21 позовну заяву АТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено. Звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на однокімнатну квартиру загальною площею 39,0 кв.м., житловою площею 19,5 кв.м., квартира АДРЕСА_2 , в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 14.03.2007 року, яка станом на 01.06.2021 року становить: 3054,90 доларів США заборгованість за кредитом; 8124,59 доларів США заборгованість за відсотками; 12816,12 грн. заборгованість за пенею.

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки їх з істинністю вже встановлено у рішенні і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку. Преюдиціальне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно лише ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта.

Наведені висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної Палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17).

Вищевказане судове рішення було ухвалене до моменту сплати ОСОБА_1 (08.04.2025) заборгованості стягнутої на підставі заочного рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 14.07.2014.

Доказів оскарження у визначеному законом порядку заочного рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 01.12.2021 матеріали справи не містять.

Таким чином, з огляду на наявність судового рішення, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили, відсутності відомостей щодо його виконання, колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Вирішуючи спір, який виник між сторонами справи, суд першої інстанції правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив обставини справи та наявні у справі докази, надав їм належну оцінку, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Інших доводів, які б спростовували висновки суду і впливали на їх законність та обгрунтованість апеляційна скарга не містить, а зводяться до переоцінки доказів і незгоди заявника з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містить посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ч. 1 ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Виходячи з викладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з`ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення місцевого суду, апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Осадчук Тетяни Сергіївнизалишити без задоволення.

Рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 01 жовтня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий О.В. Чумак

Судді Ю.В. Дряниця

Л.І. Пилипчук