РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/19306/25

Провадження №: 2/755/3592/26

"04" лютого 2026 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Гончарука В.П..

при секретарі - Оніщука Р.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи ОСОБА_4 - приватний нотаріус , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу приміщення, суд, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом, у якому просить суд: визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення ( групи приміщень) , нежилого приміщення №220, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 258,3 м.кв., укладеного 19 серпня 2025 року між громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - Продавець, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої Тіщенко H.M., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15 жовтня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 1059, діяв громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 - представник Продавця, з однієї сторони та громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 - Покупець, від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Тіщенко Н.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21 січня 2025 року зареєстровано в реєстрі за № 36, діяла громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 - представник Покупця, та громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , від імені якої на підставі довіреності, засвідченої Сюзана Храбра, нотаріусом міста Задар, Хорватія , 7 травня 2025 року , за №0V-3609/2025, апостильованої в м.Задар, Муніципальним судом міста Захар, 7 травня 2025 року , за №Оv-І-231/2025, діяв громадянин України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , запис №098, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 - представник Покупця2, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Новак Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1365.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.08.2025 між ОСОБА_5 (продавець), від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М. 15.10.2024 та зареєстрованої в реєстрі за № 1059, діяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( Покупець 1), від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М., діяла ОСОБА_8 та громадянином України ОСОБА_3 (покупець 2) , від імені якої на підставі довіреності , засвідченої Сюзаною Храбра , нотаріусом міста Задар, Хорватія , 7 травня 2025 року , за №0V-3609/2025, апостильованої в м.Задар, Муніципальним судом міста Захар, 7 травня 2025 року , за №Оv-І-231/2025, діяв громадянин України ОСОБА_7 було укладено договір купівлі - продажу приміщення ( група приміщень) нежиле приміщення №220, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 258,3 м.кв.

Позивач вказує, що оспорюваний договіп купівлі-продажу спірного приміщення укладався фактично у проміжок часу з 9 ранку до 12 години дня 19.08.2025.

Однак, 20.08.2025, повіреному ОСОБА_5 - ОСОБА_1 стало відомо, що ІНФОРМАЦІЯ_7 близько 04 години 00 хв. за часом Республіки Хорватії, його довіритель ОСОБА_5 помер. За київським часом смерть ОСОБА_5 настала близько о 05 години ранку, тобто, на момент укладання оспорюваного договору купівлі-продажу приміщення, довіритель помер і, відповідно, дія усіх довіреностей, виданих ним раніше на третіх осіб, у тому числі на позивача припинили дію у просторі та часі.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 6.10.2025 відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомлення сторін, яким роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки.

16.10.2025 від відповідача ОСОБА_2 надійшла заява про визнання позову. Цього ж дня надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача.

21.10.2025 від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про визнання позову та цього ж дня надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача.

Від представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_9 надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності сторони позивача та ухвалення судового рішення у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно із ч. 3 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

За вказаних обставин, вважаючи на повне визнання позову відповідачем, прохання сторін розглядати справу за їх відсутності, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.10.2024 ОСОБА_5 видав довіреність на ім`я ОСОБА_1 , згідно якої останній має право представляти його інтереси та вести від його імені справи з усіх питань, що стосуватимуться його як власника належного йому нерухомого майна, а саме: нежитлового приміщення АДРЕСА_7 ; будь-яких машиномісць в паркінгу, які знаходяться в будинку АДРЕСА_1 ; нежитлового приміщення, група приміщень № 2 (в літ. А) в будинку АДРЕСА_1 , укладати дозволені законом правочини (договори, угоди) по використанню, управлінню та розпорядженню вищевказаним нерухомим майном: продавати, визначати строки та інші умови на свій розсуд, проводити розрахунки, отримувати кошти по укладених договорах, угодах. Довіреність посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М. та зареєстрована в реєстрі за № 1059.

19.08.2025 р. між ОСОБА_5 (продавець), від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М. 15.10.2024 та зареєстрованої в реєстрі за № 1059, діяв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( Покупець 1), від імені якої на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тіщенко Н.М., діяла ОСОБА_8 та громадянином України ОСОБА_3 (покупець 2) , від імені якої на підставі довіреності , засвідченої Сюзаною Храбра , нотаріусом міста Задар, Хорватія , 7 травня 2025 року , за №0V-3609/2025, апостильованої в м.Задар, Муніципальним судом міста Захар, 7 травня 2025 року , за №Оv-І-231/2025, діяв громадянин України ОСОБА_7 було укладено договір купівлі - продажу приміщення ( група приміщень) нежиле приміщення №220, що розташоване за адресою : АДРЕСА_1 загальною площею 258,3 м.кв.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 о 04:00 годині, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 20.08.2025, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Захар, Республіки Хорватії серії НОМЕР_7 .

Із вказаного свідоцтва про смерть ОСОБА_5 убачається, що останнє видано в Республіці Хорватія та на ньому вбачається проставляння апостилю.

Відповідно до статті 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10.01.2002 «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами-учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22.12.2003.

Відповідно до статей 2, 3 зазначеної Конвенції кожна з Договірних держав звільняє від легалізації документи, на які поширюється ця Конвенція і які мають бути представлені на її території. Єдиною формальною процедурою, яка може вимагатися для посвідчення автентичності підпису, якості, в якій виступала особа, що підписала документ, та, у відповідному випадку, автентичності відбитку печатки або штампу, якими скріплений документ, є проставлення апостиля компетентним органом держави, в якій документ був складений.

Згідно з положеннями вказаної Конвенції документ, на якому проставлено апостиль, не потребує жодного додаткового оформлення чи засвідчення і може бути використаний в будь-якій іншій державі-учасниці цієї Конвенції.

Апостиль - це спеціальний штамп, який проставляється на офіційних документах, що надходять від держав - учасниць зазначеної Конвенції. Він засвідчує справжність підпису особи під документом і автентичність відбитку печатки або штампа, якими скріплено відповідний документ.

Таким чином, Свідоцтвом про смерть ОСОБА_5 , видане 20.08.2025 Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Захар, Республіки Хорватії серії ОІВ № НОМЕР_8, є дійсним на території України.

Відповідно до частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти (частина 2 статті 11 ЦК України).

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках (частина 2 статті 16 ЦК України).

Відповідно до частини 1 статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (стаття 204 ЦК України).

Презумпція правомірності правочину означає те, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що зумовлює набуття, зміну чи припинення породжує, змінює або припиняє цивільних прав та обов`язків, доки ця презумпція не буде спростована. Таким чином, до спростування презумпції правомірності правочину всі права, набуті сторонами за ним, можуть безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню. Спростування презумпції правомірності правочину відбувається тоді: коли недійсність правочину прямо встановлена законом (тобто має місце його нікчемність); якщо він визнаний судом недійсним, тобто існує рішення суду, яке набрало законної сили (тобто оспорюваний правочин визнаний судом недійсним).

Згідно із статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 ЦК України визначає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частини 1 статті 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Частина 3 статті 244 ЦК України визначає, що довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі.

Строк довіреності встановлюється у довіреності. Якщо строк довіреності не встановлений, вона зберігає чинність до припинення її дії (частина 1 статті 247 ЦК України).

У пункті 6 частини першої статті 248 ЦК України визначено, що представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність, оголошення її померлою, визнання її недієздатною або безвісно відсутньою, обмеження її цивільної дієздатності. У разі смерті особи, яка видала довіреність, представник зберігає своє повноваження за довіреністю для ведення невідкладних справ або таких дій, невиконання яких може призвести до виникнення збитків.

Внаслідок смерті фізичної особи її цивільні права та обов`язки припиняються, а тому припиняється дія довіреності, яка була видана нею.

За вчинення правочину з порушенням норм чинного законодавства передбачено настання відповідних наслідків, зокрема визнання вчиненого правочину недійсним.

Такий правовий висновок щодо застосування пункту 6 частини першої статті 248 ЦК України викладено, зокрема, у постановах Верховного Суду від 21.09.2020 у справі № 520/5242/18 (провадження № 61-15098св19), від 23.09.2020 у справі № 206/1526/19 (провадження № 61-16480ск19) та від 24.11.2020 у справі № 201/5916/18 (провадження № 61-6054ск20).

Судом встановлено, що договори купівлі-продажу приміщення ( групи приміщень) нежитлове приміщення №220 площею 258,3 м.кв., вказаних вище, укладалася фактично у проміжок часу з 9 ранку до 12 години дня 19.08.2025.

Апостильованим Свідоцтвом про смерть від 20.08.2025, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану міста Захар, Республіки Хорватії серії ОІВ № НОМЕР_8 підтверджується смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_7 близько 04:00 години за часом Республіки Хорватії. За київським часом смерть ОСОБА_5 настала близько 05:00 години ранку, тобто, на момент укладання оспорюваного договору купівлі-продажу приміщення ( групи нежитлових приміщень) , довіритель помер. Тобто, всі подальші дії були вчинені ОСОБА_1 на підставі довіреності від 15.10.2024, представництво за якою на підставі пункту 6 частини першої статті 248 ЦК України припинилося у зв`язку зі смертю особи, яка видала довіреність.

Згідно з частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене, зважаючи на встановлені судом обставини справи, визнання відповідачами позовних вимог, суд доходить висновку про відсутність у представника ОСОБА_5 - ОСОБА_1 необхідного обсягу цивільної дієздатності продавця за оспорюваними договорами купівлі-продажу та наявність підстав для визнання оспорюваних договорів недійсними.

Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Новак Тамара Валеріївна про визнання недійсним договорів купівлі-продажу в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 202, 203, 204, 215, 237, 244, 247, 248, 655 Цивільного кодексу України, ст.ст. 2, 10, 49, 76, 77-81, 89, 141, 200, 247, 265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі третьої особи ОСОБА_4 - приватний нотаріус , про визнання недійсними договорів купівлі-продажу приміщення - задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення ( групи приміщень) , нежилого приміщення №220, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 258,3 м.кв., укладеного 19 серпня 2025 року між громадянин України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 - Продавець, від імені якого на підставі довіреності, посвідченої Тіщенко H.M., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 15 жовтня 2024 року, зареєстровано в реєстрі за № 1059, діяв громадянин України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 - представник Продавця, з однієї сторони та громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 - Покупець, від імені якої на підставі довіреності, посвідченої Тіщенко Н.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 21 січня 2025 року зареєстровано в реєстрі за № 36, діяла громадянка України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 - представник Покупця, та громадянкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 , від імені якої на підставі довіреності, засвідченої Сюзана Храбра, нотаріусом міста Задар, Хорватія , 7 травня 2025 року , за №0V-3609/2025, апостильованої в м.Задар, Муніципальним судом міста Захар, 7 травня 2025 року , за №Оv-І-231/2025, діяв громадянин України ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_6 , запис №098, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_6 - представник Покупця2, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Новак Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1365.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарг1'а на рішення суду подається до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 04.02.2026 р.

Суддя: