Провадження № 2/357/1453/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2026 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Бебешко М. М. ,

при секретарі Примак А. М.,

За участю:

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника третьої особи ОСОБА_3 ,

неповнолітньої дитини ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Біла Церква за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

17 листопада 2025 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є дідусем неповнолітньої внучки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Відповідач є батьком неповнолітньої дитини. Мати дитини і донька позивача ОСОБА_6 перебувала у шлюбі з відповідачем та померла. Ще за життя доньки з відповідача було стягнуто аліменти на утримання онучки ОСОБА_7 . Онучка постійно проживає з дідусем, відвідує гімназію за місцем проживання дідуся. Відповідач неодноразово судимий і не приймає участі у вихованні та утриманні доньки.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17 листопада 2025 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М.

Ухвалою суду від 19 листопада 2025 року, позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 20 січня 2026 року. Вказаною ухвалою зобов`язано третю особу надати до суду висновок по суті спору та зобов`язано позивача забезпечити участь в судовому засіданні неповнолітню ОСОБА_4 , для з`ясування її думки щодо вирішення справи.

Представник позивача у клопотання від 20 січня 2026 року просила суд провести розгляд справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги просила суд задоволити.

Представник третьої особи у заяві від 20 січня 2026 року провести підготовче засідання за її відсутності.

Відповідач у заяві від 20 січня 2026 року просив суд розглядати справу за його відсутності та визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Ухвалою суду від 20 січня 2026 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 06 березня 2026 року.

12 лютого 2026 року на адресу суду від третьої особи надійшов висновок про доцільність позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні 06 березня 2026 року позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просили суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що онучка ОСОБА_7 на протязі чотирьох років проживає з ним та бабусею в селі Великополовецьке, батько дитини проживає в селі Фурси. Онучка навчається у ліцею села Велокополовецьке. Після смерті доньки всі зібралися разом і він запитав у онучки з ким вона бажає залишитися проживати, на що остання відповідача, що хоче проживати з дідусем. Батько не приймає участі у навчанні та вихованні доньки. Представник позивача додатково пояснила, що позбавлення батьківських прав необхідно для опікунства дитини та можливості у майбутньому в її інтересах укладати цивільно-правові угоди. Так як з батька рішення суду стягнено аліменти на утримання доньки, під час вирішення даної справи аліменти не потрібно стягувати.

Представник третьої особи в судовому засіданні 06 березня 2026 року підтримала позовні вимоги та просила суд їх задоволити, підтримала висновок орану опіки та піклування з цього приводу. Додатково пояснила, що комісією обстежувалися умови проживання як позивача так і відповідача, на засіданні комісії в присутності психолога була заслухана думка дитини і остання виявила бажання проживати з дідусем, щоб він був її опікуном.

В судовому засіданні 06 березня 2026 року заслухано думку неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка пояснила, що хоче щоб дідусь був її опікуном, а батька щоб позбавили батьківських прав.

Відповідач у поданій до суду заяві від 20 січня 2026 року просив суд розглядати справу за його відсутності та визнав позовні вимоги у повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Позивач є дідусем ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та батьком померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 доньки ОСОБА_6 , яка з 14 лютого 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2015 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання доньки ОСОБА_8 в розмір 1/4 частини з усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Неповнолітня ОСОБА_4 навчається у Великополовецькому ліцею-гімназії та згідно характеристики виховується у неповній сім`ї, її батько не цікавиться навчанням і вихованням доньки, не відвідує батьківські збори. Відвідує навальний заклад лише дідусь ОСОБА_1 , який цікавиться навчанням і вихованням онучки.

Великополовецьким старостинським округом Фурсівської сільської ради виждано довідку, згідно з якою станом на 24.09.2025 у будинку ОСОБА_1 проживає без реєстрації його онучка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Виконавчим комітетом Фурсівської сільської ради 30 січня 2026 року ухвалено рішення за № 1605 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_5 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття.

Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них.

Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини.

Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей.

Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції).

Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач ОСОБА_5 самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не цікавиться її навчанням, не забезпечує за нею необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкуються з дитиною обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач у своїй заяві від 20 січня 2026 року визнав позовні вимоги.

Суд, відповідно до вимог ст. 206 ЦПК України, приймає визнання позову відповідачем, так як вказане не суперечить закону та не порушує прав та інтересів третіх осіб, зокрема його доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Правові висновки щодо доцільності позбавлення батьківських прав у подібних правовідносинах висловлено у постановах Верховного Суду від 26 квітня 2022 року у справі № 520/8264/19 та від 13 липня 2022 року у справі № 366/2047/18.

Частиною 6 ст.19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.

При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Приймаючи до уваги те, що сторона позивача надала до суду рішення суду про стягнення з відповідача на утримання його доньки аліментів, суд при ухвалення рішення про позбавлення відповідача батьківських прав не ухвалює рішення про стягнення аліментів.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Приймаючи до уваги те, що відповідач у підготовчому засіданні звернувся до суду із заявою про визнання позовних вимог у повному обсязі, суд приймає рішення про стягнення із з відповідача на користь позивача 50 5 відсотків від сплаченого останнім судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 605,60 грн, з одночасним поверненням позивачу з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору а сумі 605,60 грн.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Служба у справах дітей та сім`ї Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про позбавлення батьківських прав - задовольнити повністю.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 судовий збір у справі в сумі 605,60 грн.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків від сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду в сумі 605,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 . РНОКПП: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, місцезнаходження: 09150, Київська область, Білоцерківський район, село Фурси, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 48. КОД .

Суддя М. М. Бебешко