Єдиний унікальний номер 741/1793/25
Провадження № 2/741/292/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

03 березня 2026 року Носівський районний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді - Ляшка Р.С.,

за участю секретаря судового засідання - Гордіної Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Носівка в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» через систему «Електронний суд» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 27 357,30 грн. та понесених судових витрат.

В обґрунтування позову зазначено, що 11.04.2019 між акціонерним товариством «РВС Банк» (далі - АТ «РВС Банк») та ОСОБА_1 було підписано Заяву-договір №0029366 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (далі Договір).

Відповідач підписанням Заяви-договору про надання банківської послуги, що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб акцептував укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, який розміщений на сайті Банку і беззастережно приєднався до умов Договору. З умовами Договору ознайомлений та зобов`язався самостійно відстежувати зміни, які будуть вноситись до Договору.

За умовами Заяви-договору відповідачеві було надано споживний кредит, шляхом перерахування на картковий рахунок 17 435,90 грн., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка 21,99 % річних, тип ставки - фіксована, разова комісія при видачі кредиту: 2,5 % від суми наданого кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту: 3 % від суми наданого кредиту.

05.03.2020 між АТ «РВС Банк» та товариством з обмеженою відповідальнітю «Фінансова компанія «Паріс» (далі - ТОВ «ФК «Паріс») було укладено договір про відступлення права вимоги №05/03/2020-1.

Згідно з додатком № 1 до договору про відступлення права вимоги, АТ «РВС Банк» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до відповідача за заявою-договором № 0029366 від 11.04.2019 на загальну суму 21 899,79 грн., з яких: 15 051,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 618,21 грн. - заборгованість за процентами; 3 519,97 грн. - заборгованість за комісією; 1 710 грн. - пеня.

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 21 899,79 грн., позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 нараховано 3 % річних у розмірі 1 296,30 грн. та інфляційних втрат на суму 4 161, 21 грн.

Таким чином, загальна сума заборгованості відповідача перед ТОВ «ФК «Паріс» становить 27 357,30 грн.

Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 28 жовтня 2025 року в цивільній справі відкрито провадження, постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17 грудня 2025 року.

Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 17 грудня 2025 року відкладено розгляд справи до 03 березня 2026 року для здійснення повторного виклику відповідача.

Представник позивача ТОВ «ФК «Паріс»» у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив розглядати справу без участі представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог чинного законодавства, відзиву на позов, жодних заяв/клопотань не подав.

З урахуванням положень ст.ст. 128, 223, 280 ЦПК України, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та ухвалити у справі заочне рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено, що 11.04.2019 між АТ «РВС Банк» та ОСОБА_1 підписано Заяву-договір № 0029366 про надання банківської послуги (платіжна картка Простір), що є договором про приєднання до Публічної пропозиції АТ «РВС Банк» на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичної осіб (а.с. 47).

Відповідно до умов Договору, сума кредиту становить 17 435,90 грн., строк дії кредиту 24 місяці, процентна ставка фіксована 21,99 %, разова комісія при видачі кредиту складає 2,5 % від суми наданого Кредиту, щомісячна комісія за супроводження кредиту становить 3 % від суми наданого Кредиту. Договір підписано власноручно відповідачем.

Відповідач також підписав Додаток № 1 до заяви договору № 0029366 від 11.04.2019 (Графік платежів), Паспорт споживчого кредиту (а.с. 47 на зв., 48).

Грошові кошти у сумі 17 435,90 грн. були зараховані АТ «РВС Банк» 11.04.2019 на картковий рахунок відповідача, що підтверджується меморіальними ордерами № 1625 та № 1626 (а. с. 77).

05.03.2020 між АТ «РВС банк» та ТОВ «ФК «Паріс» укладено договір про відступлення права вимоги № 05/03/2020-1, згідно з яким первісний кредитор у порядку та на умовах, визначених цим договором та чинним законодавством України, відступає (передає), а новий кредитор приймає (набуває) права вимоги первісного кредитора за кредитними договорами, зазначеними в додатку № 1 до цього договору, зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до нього тощо, що є його невід`ємною частиною, які укладені між АТ «РВС Банк» та боржниками (а.с. 49-51).

З Додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги від 05.03.2020 вбачається, що АТ «РВС Банк» відступило ТОВ «ФК «Паріс» право вимоги до ОСОБА_1 за договором № 0029366 від 11.04.2019 на загальну суму заборгованості 20 189,79 грн. (а.с. 52, 54 на зв.).

З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 22.09.2025 заборгованість ОСОБА_1 за договором № 0029366 від 11.04.2019 становить 21 899,79 грн., з яких: 15 051,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 618,21 грн. - заборгованість за процентами; 3 519,97 грн. - заборгованість за комісією; 1 710 грн. - пеня (а.с. 84-88).

У зв`язку з простроченням грошового зобов`язання в сумі 21 899,79 грн. позивачем на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 нараховано 3 % річних у розмірі 1 296,30 грн. та інфляційних втрат на суму 4 161, 21 грн. (а.с. 83).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно зі ст.ст. 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У Договорі, Паспорті споживчого кредиту сторони погодили строк повернення кредиту, сплату відсотків, пені.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Положеннями ст.ст. 1077, 1078 ЦК України встановлено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст.ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Щодо стягнення комісії за договором № 0029366 від 11 квітня 2019 року у розмірі 3 519,97 грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - це витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 зазначеного Закону після укладення договору про споживчий кредит кредитодавець на вимогу споживача, але не частіше одного разу на місяць, у порядку та на умовах, передбачених договором про споживчий кредит, безоплатно повідомляє йому інформацію про поточний розмір його заборгованості, розмір суми кредиту, повернутої кредитодавцю, надає виписку з рахунку/рахунків (за їх наявності) щодо погашення заборгованості, зокрема інформацію про платежі за цим договором, які сплачені, які належить сплатити, дати сплати або періоди у часі та умови сплати таких сум (за можливості зазначення таких умов у виписці), а також іншу інформацію, надання якої передбачено цим Законом, іншими актами законодавства, а також договором про споживчий кредит.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

У постанові Верховного Суду від 31 серпня 2022 року у справі №202/5330/19 зазначено, що у кредитному договорі не зазначено перелік додаткових та супутніх банківських послуг кредитодавця та/або кредитного посередника, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, які надаються позивачу та за які банком встановлена щомісячна комісія за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування). При цьому до таких послуг не може бути віднесено щомісячне надання інформації про стан кредиту, яку споживач має право отримувати безоплатно згідно з частинами першою та другою статті 11 Закону України «Про споживче кредитування». Банк не зазначив та не надав доказів наявності, переліку таких послуг і погодження їх зі споживачем при укладення оспорюваного кредитного договору. За таких обставин положення пункту 1.2 та розділу 4 кредитного договору щодо обовязку позичальника щомісячно сплачувати плату за обслуговування кредиту (розрахунково-касове обслуговування) є нікчемними відповідно до частин першої та другої статті 11, частини пятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Аналогічні висновки містить постанова Обєднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21.

Оскільки ОСОБА_1 у договорі № 0029366 від 11.04.2019 було встановлено щомісячну плату за послуги банку, які за законом повинні надаватись безоплатно, пункти договору про нарахування разової комісії при видачі кредиту та щомісячної комісії за супроводження кредиту є нікчемними, а тому нарахування заборгованості за цією комісією в сумі 3 519,97 грн. є безпідставними та вимоги позивача в цій частині не підлягають задоволенню.

Таким чином, з відповідача слід стягнути заборгованість за договором № 0029366 від 11.04.2019 у сумі 18 379,82 грн., з яких: 15 051,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 618,21 грн. - заборгованість за процентами; 1 710 грн. - пеня.

Щодо позовних вимог про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат слід зазначити таке.

Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Подібні висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від від 01 липня 2020 року у справі № 535/757/17, від 15 листопада 2023 року у справі № 711/4585/22.

Враховуючи, що судом загальний розмір заборгованості зменшено до 18 379,82 грн., з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 % річних за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 у розмірі 1 087,95 грн. (18379,82х3х302:366:100 за період 05.03.2020-31.12.2020; 18379,82х3х419:365:100 за період 01.01.2020-23.02.2022), інфляційні втрати за період з 05.03.2020 по 23.02.2022 у сумі 3 492,37 грн. (18 379,82х1. 379,82).

Враховуючи вищевказані обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню з відповідача заборгованості за договором № 0029366 від 11 квітня 2019 року в розмірі 22 960,14 грн., з яких: 15 051,61 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 1 618,21 грн. - заборгованість за процентами; 1 710 грн. - пеня; 1 087,95 грн. - 3 % річних; 3 492,37 грн. - інфляційні витрати.

На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом частково задоволено позов (83,93 %), з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Паріс» слід стягнути понесені судові витрати зі сплати судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2 033,12 грн.

Керуючись ст.ст. 207, 512, 514, 525, 526, 530, 610, 611, 625, 626, 628, 629, 634, 638, 1049, 1054, 1055, 1077, 1078 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 76-79, 81, 141, 259, 263-265, 274-279, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» заборгованість за договором № 0029366 від 11 квітня 2019 року в розмірі 22 960 (двадцять дві тисячі дев`ятсот шістдесят) грн. 14 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс» судовий збір у розмірі 2 033 (дві тисячі тридцять три) грн. 12 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено без змін за результатами апеляційного розгляду справи.

Відомості про учасників справи:

позивач: товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Паріс», , місцезнаходження: вул. Передславинська, 37, оф. 535, м. Київ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 03 березня 2026 року.

Суддя Р.С. Ляшко