Справа № 134/2017/25
УХВАЛА

02 березня 2026 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області в складі:

головуючої судді Швець Л.В.,

при секретарі судового засідання Томашенко О.М.,

за участю: представника позивача адвоката Глушкової О.І.,

представника відповідача адвоката Твердохліба В.Ю.,

розглядаючи у відкритому підготовчому судовому засіданні в загальному позовному провадженні в режимі відеоконференції в залі суду селища Крижопіль цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, -

встановив:

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває дана цивільна справа.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду Вінницької області від 23 грудня 2025 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Вирішено питання витребування доказів.

04 лютого 2026 року від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Твердохліба В.Ю. надійшла до суду заява про застосування строків позовної давності, яка мотивована тим, що загальна позовна давність передбачена у три роки. Факт видачі 26.08.2015 року свідоцтва про право на спадщину відповідачці є юридичним фактом, який об`єктивно свідчить про можливе порушення спадкових прав іншої особи та з яким пов`язується виникнення права на позов, за умови відсутності об`єктивних перешкод для отримання відповідної інформації. Саме з цього моменту у відповідача (його законних представників) виникає реальна можливість для захисту порушеного права у судовому порядку, тобто виникло право на позов у матеріально-правовому розумінні, а отже, з цієї дати слід обчислювати початок перебігу строку позовної давності. Незалежно від віку позивачки, її спадкові права могли та повинні були бути захищені її законними представниками з моменту видачі свідоцтва про право на спадщину. Строк позовної давності за заявленими позовними вимогами слід обчислювати з моменту видачі свідоцтва про право на спадщину 26 серпня 2015 року, оскільки з цього часу у законних представників позивачки існувала реальна та об`єктивна можливість захисту її прав. Отже, строк позовної давності за заявленими вимогами сплив, минуло більше 10 років, а підстави для його поновлення відсутні.

Представник відповідача в судовому засіданні 02 березня 2026 року підтримав своє клопотання про застосування строку позовної давності до заявлених позовних вимог та відмову у задоволені їх у повному обсязі. Разом з тим просив дане клопотання вирішити в підготовчому судовому засіданні.

Представник позивача в судовому засіданні 02 березня 2026 року заперечила проти заявленого клопотання представником відповідача, зазначила, що позивачка на момент смерті матері була малолітньою, тому в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину та належить їй з часу відкриття спадщини, тому строк позовної давності не застосовується. На момент видачі свідоцтва про право на спадщину відповідачці позивачка теж була малолітньою, її опікуном була сама відповідачка, саме вона діяла недобросовісно при оформлені спадкових прав після смерті їх матері.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

За нормою п. 10 ч. 2 ст. 197 ЦПК України у підготовчому судовому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

У відповідності до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як передбачено ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частиною 3 ст. 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

За змістом загальних норм права заява про застосування позовної давності може бути розглянута, якщо вона подана під час розгляду справи в суді першої інстанції.

Вказана правова позиції викладена у постановах Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі № 6-2667цс16, Верховного Суду від 27 серпня 2018 року у справі № 288/1361/15-ц.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що заявлена вимога представника відповідача про застосування строку позовної давності є передчасною.

Так, судом на стадії підготовчого провадження не з`ясовуються та не досліджуються обставини справи. Враховуючи вищевикладене, суд не може вирішити питання щодо застосування позовної давності позовних вимог на даній стадії розгляду справи. Розгляд цього питання не є процесуальним питанням, яке вирішується ухвалою, а є складовою остаточного рішення суду, що ухвалюється після закінчення розгляду справи по суті. Таким чином, клопотання представника відповідача в застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню на цій стадії, і доводи щодо спливу давності будуть враховані судом при ухваленні рішення.

Керуючись ст. ст. 197, 200, 260 ЦПК України, суд, -

постановив:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Твердохліба В.Ю. про застосування строків позовної давності у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, - вирішити на стадії ухвалення остаточного судового рішення у даній справі.

Клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності долучити до матеріалів справи для вирішення при ухвалені рішення.

Підготовче засідання у цивільній справі продовжити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 06 березня 2026 року.

Суддя