Провадження № 22-ц/812/333/26 Головуючий суду першої інстанції Кокорєв В.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Миколаїв Справа № 489/2372/25

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року, повне судове рішення складено 21 жовтня 2025 року, ухвалене під головуванням судді Кокорєва В.В., в залі судового засідання в м. Миколаїв, за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» до ОСОБА_1 (далі - відповідач) про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

03 квітня 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Суперіум» (далі ТОВ «ФК «Суперіум») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Позов мотивований тим, що 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 уклав з Акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі АТ «УкрСиббанк») Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського / рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0.

Позичальник, в порушення умов Договору, свої зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим, АТ «УкрСиббанк» відступлено ТОВ «ФК «Суперіум», на підставі Договору факторингу право вимоги до відповідача за вищевказаним Договором.

Отже, ТОВ «ФК «Суперіум» набуло право вимоги до відповідача та стало новим кредитором за вищевказаним Договором.

Загальна сума заборгованості ОСОБА_1 у відповідності до реєстру боржників до договору факторингу складає 47 557.89 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 22 966.51 грн, заборгованість за відсотками 24 591.38 грн.

Посилаючись на викладене ТОВ «ФК «Суперіум» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість в загальному розмірі 47 557.89 грн.

Рішенням Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Суперіум» заборгованість за Договором від 21 грудня 2020 року № 0 в розмірі 47 557.89 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 22 966.51 грн, заборгованість за відсотками 24 591.38 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Суперіум» судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422.40 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідно до наданих представником позивача розрахунків заборгованості, заборгованість відповідача за договором № 0 складає 47 557.89 грн, з яких: заборгованість за основним боргом 22 966.51 грн, заборгованість за відсотками 24 591.38 грн.

Суд критично відноситься до твердження відповідача про ненадання позивачем доказів отримання кредитних коштів, погодження відсоткової ставки та строку кредитування, оскільки воно спростовується дослідженими судом доказами. Підписавши власноручним підписом Договір - анкету від 21 грудня 2020 року № 0 ОСОБА_1 погодив з АТ «УкрСиббанк» суму кредиту, строку кредитування та відсоткової ставки.

Не погодившись з рішення суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості по тілу кредиту за кредитним договором.

У разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передавати новому кредитору документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення взяв до уваги нечитабельну довідку руху коштів по рахунку та на підставі неї зробив висновок, що позов слід задовольнити. В якій вказано лише суми які були зняті з карти та дату, але немає інформації про погашення боргу та відсоткової ставки. Також, немає інформації про період, на який нараховані відсотки.

З оспорюваного рішення не зрозуміло, яка сума кредиту була взята, яка відсоткова ставка діяла, на який час взято кредит. Суд в своєму рішенні зазначив декілька сум кредиту, декілька відсоткових ставок та декілька строків дії кредиту.

Доданий до договору факторингу реєстр боржників не підтверджує розмір заборгованості, зокрема яку частину тіла кредиту та відсотків за його користування було сплачено відповідачем, а яка частина кредиту сплачена не була з врахуванням щомісячного платежу у межах строку кредитування. При цьому з вказаного реєстру не вбачається станом на який час виникла заборгованість, у які періоди здійснювалась оплата, нараховувались відсотки та у якому розмірі, а отже встановити чи відповідають здійсненні нарахування умовам укладеного з відповідачем договору встановити неможливо.

ТОВ «ФК «Суперіум» надало відзив на апеляційну скаргу.

В своєму відзиві позивач зазначав, що факт отримання та користування кредитними коштами підтверджується випискою з особового рахунку (рух коштів по рахунку картки з лімітом) відповідача, при цьому варто відмітити, що відповідач активно користувався кредитними коштами та частково сплачував зобов`язання за договором.

Розмір нарахованої заборгованості відповідає умовам кредитного договору та підтверджується випискою по рахунку боржника.

Аргументи апеляційної скарги про відсутність доказів, які б підтверджували розмір заборгованості з огляду на те, що відсутній розрахунок заборгованості, є неприйнятними, оскільки така заборгованість обумовлена не виконанням умов договору щодо повернення суми позичених коштів та передбачених процентів за їх користування. Ці складові викладені в умовах укладених договорах та додатках до них. Рух коштів по банківському рахунку підтверджено банківськими виписками за певний період часу та зазначені відсотки, що нараховувались за цей період. Ці виписки є достатніми та допустимими доказами розміру заборгованості за укладеними договорами. При цьому відповідач не надав суду свого розрахунку, який би відповідав умовам укладених ним договорів.

Позивач просив суд відмовити в задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

За приписами частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає , виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписав власноручним підписом Анкету-заяву на надання споживчого кредиту в АТ «УкрСиббанк», відповідно до якої відповідач просив надати йому споживчий кредит на таких умовах: строк дії ліміту - 24 місяці, сума кредитного ліміту 5 300 грн, перший внесок 1 500 грн. Окрім того, відповідач просив надати йому споживчий кредит з суми кредитного ліміту на наступних умовах: сума кредиту 5 291 грн, строк користування кредитом 5 місяців.

Відповідно до пункту 1.1. Договору Банк на підставі наданих клієнтом відповідно до вимог законодавства України документів відкриває Клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану "Картка з лімітом" шопінг 55% Grace" поточний рахунок, який обслуговується згідно цього Договору.

В пункту пункті 2.2, пункті 2.3 Договору визначено умови кредитування "оплата частинами" та "загальні умови використання та погашення ліміту кредитування та кредиту плати частинами".

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписав власноручним підписом Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи № 0, відповідно до умов якого ліміт кредитування 13 300 грн, строк дії ліміту з дати укладення договору по 05 січня 2023 року, процентна ставка - 55% річних, пільговий період на погашення заборгованості до 56 днів, орієнтовна реальна річна процентна ставка - 72%.

Крім того, 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 підписав власноручним підписом Додаткову угоду до Договору - анкети про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи № 0, відповідно до якої орієнтовна загальна вартість товару 6 591 грн, розмір платежу за товар 1 500 грн, розмір платежу за товар за рахунок кредитних коштів 5 091 грн, комісія - 200 грн.

26 червня 2024 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «ФК «Суперіум» було укладено договір факторингу № 278, відповідно до якого позивачу перейшли права вимоги до боржників, зокрема відповідача за кредитним договором № 0, що підтверджується реєстром боржників.

14 листопада 2024 року позивачем на адресу відповідача було направлено досудову вимогу про сплату заборгованості за кредитним договором.

Позивачем надано суду дані про рух коштів по рахунку ОСОБА_1 (розрахунковий період 11 грудня 2020 року-10 січня 2021 року; 11 січня 2021 року-10 лютого 2021 року; 11 лютого 2021 року-10 березня 2021 року; 11 березня 2021 року-10 квітня 2021 року; 11 квітня 2021 року-10 травня 2021 року; 11 травня 2021 року-10 червня 2021 року; 11 червня 2021 року-10 липня 2021 року; 11 липня 2021 року-10 серпня 2021 року; 11 серпня 2021 року-10 вересня 2021 року;...); основна карта НОМЕР_1 , встановлений кредитний ліміт 13 300 грн, термін дії ліміту 05 січня 2023 року. Окрім того, згідно з даними про рух коштів по рахунку картки з лімітом 11 січня 2022 року змінено ліміт до 30 000 грн, а з 05 січня 2023 року змінено строк ліміту до 05 січня 2025 року. З наданої суду виписки по рахунку відповідача підтверджується факт користування ним кредитними коштами, часткове погашення кредиту.

Також, відповідно до виписки за картковим рахунком клієнта ОСОБА_1 за період з 01 січня 2024 року по 23 вересня 2025 року термін дії кредитного ліміту встановлений до 03 січня 2025 року, зазначено суму початкової заборгованості на дату 13 січня 2024 року 42 224.54 грн. З 10 січня 2024 року нараховувалися стандартні відсотки, які станом на 26 червня 2024 року становили 24 591.38 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим утворилась кредитна заборгованість. Апеляційний суд з таким висновком погоджується та зауважує на наступному.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною 1 статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Пунктами 1 та 2 частини 1 статті 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Згідно із частинами 1 та 3 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 12 ЦПК України судочинство у судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою (постанова Верховного Суду від 22 квітня 2021 року у справі № 904/1017/20).

Так, відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язку вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, пункт 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі № 904/2104/19).

Повертаючись до стандартів доказування, передбачених процесуальним законом, Велика Палата Верховного Суду зазначала, що покладений на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність передбачає, що висновки суду можуть будуватися на умовиводах про те, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ЦПК України, втрачає сенс.

Судом встановлено, що 21 грудня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до АТ «УкрСиббанк» з Анкетою-заявою про надання споживчого кредиту на 24 місяця з сумою кредитного ліміту 5 300 грн. Також просив надати йому споживчий кредит із суми кредитного ліміту 5 291 грн строком на 5 місяців.

В той же день між цими сторонами було укладено Договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково - касове обслуговування банківського/рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) № 0.

За умовами кредитування відповідно до пункту 2.1 цього Договору ліміт кредитування встановлюється у розмірі 13 300 грн. Кредит надається без застави. Строк дії ліміту кредитування: з дати укладення договору по 05 січня 2023 року. Клієнт може отримати транші, в тому числі «кредит «плати частинами», в межах доступного ліміту використання кредиту. Про доступний ліміт використання кредиту Банк повідомляє клієнта шляхом направлення інформаційного повідомлення на персональний та безпечний номер телефону клієнта, наданий Банку Клієнтом згідно умов цього Договору -анкети.

Підпунктом 2.1.4. Договору № 0 передбачено Умови обслуговування ліміту кредитування: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операціями отримання готівки, річних 55%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, протягом пільгового періоду, річних 0,00001%; пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів. Для кожної безготівкової операції за рахунок кредитних коштів в торгівельно-сервісній мережі діє пільговий період кредитування, протягом якого проценти на суму цієї операції не нараховуються. Пільговий період діє від дати операції на Картковий рахунок до дати платежу, що наступає після найближчої Білінгової дати (включно).

Також підпунктом 2.1.5 сторони погодили наступне визначення орієнтовної загальної вартості ліміту кредитування: розрахунок карткою в терміналі 100 000 грн; розрахована Банком мінімальна сума поповнення карткового рахунку (усереднено за 24 місяці) 6 872 грн. З них: на погашення процентів та комісій 2 705 грн; на зменшення строкової заборгованості 4 167 грн; орієнтовна загальна вартість ліміту кредитування 164 901 грн; орієнтовна реальна річна процентна ставка ліміту кредитування 72%.

Відповідно до підпункту 2.3.6 Договору № 0 клієнт зобов`язується повернути кошти, отримані в межах ліміту кредитування та/або «кредит «плати частинами», плату за користування лімітом кредитування/ «кредитом «плати частинами» не пізніше дати спливу строку дії ліміту кредитування та строку кредитування за «кредитом «плати частинами» відповідно.

Дата розрахунку мінімальної суми поповнення карткового рахунку (Білінгова дата)- 10 число кожного місяці. Дата платежу до якої клієнт зобов`язаний поповнити картковий рахунок на мінімальну суму поповнення карткового рахунку, розраховану на Білінгову дату 05 число кожного місяця (підпункт 2.5.).

Згідно пункту 2.9. Договору № 0 підписанням цього Договору-анкети клієнт, серед іншого, засвідчує, зокрема: він доручає Банку здійснювати договірне списання коштів з його рахунків в порядку, сумі та за реквізитами, вказаними в Договорі-анкеті, тарифах та Правилах.

Додатковою угодою до Договору № 0 АТ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_1 для особистих потреб 5 091 грн на придбання товару: М`які меблі: кутовий диван Класік.

Сторони домовились про наступні умови використання та повернення кредиту: процентна ставка за користування кредитом становитиме 0.00001% річних. Комісія за управління Кредитом становитиме 3% (включається до суми ануїтетного платежу). Протягом дії пільгового періоду кредитної заборгованості за безготівковими операціями застосовується пільгова комісійна ставка, що складає 0,00% річних. Строк дії пільгового періоду з 21 грудня 2020 року по 05 квітня 2021 року; Клієнт зобов`язується повертати суму кредиту, плату за використання кредиту, інші платежі шляхом внесення на Картковий рахунок клієнта, відкритий згідно умов Договору, коштів у сумі достатній для щомісячної сплати платежів відповідно до графіку платежів, зазначеного у пункті 3.3 цієї Додаткової угоди, але не пізніше 07 червня 2021 року; Повернення кредиту, плати за кредит, інших платежів здійснюється у відповідності з Правилами на рахунок НОМЕР_2 в АТ «Укрсиббанк», , призначення платежу: Поповнення рахунку НОМЕР_3 , ОСОБА_1 , . При простроченні сплати чергового платежу Банком може бути нарахована комісія за надання послуг з управління Кредитом при простроченні сплати платежу в порядку, розмірі та на умовах, передбачених договором. При цьому, орієнтовна загальна вартість кредиту може бути збільшена на відповідну суму комісії. (пункти 3.1, 3.2, 3.4. Додаткової угоди).

Позивачем надано суду першої інстанції виписку АТ «УкрСиббанк» з банківського рахунку відповідача про рух коштів по рахунку картки з лімітом з якого вбачається, що позичальнику був встановлений кредитний ліміт 13 300 грн. Проте, 11 січня 2022 року ліміт змінено до 30 000 грн, а з 05 січня 2023 року змінено строк ліміту до 05 січня 2025 року внаслідок придбання позичальником покупок, зокрема й через інтернет-магазин, що з урахуванням попереднього боргу перевищувала встановлений раніше кредитний ліміт у розмірі 13 300 грн.

Збільшення ліміту кредитування прослідковується з банківської виписки про рух коштів по картці, де встановлено, що внаслідок здійснення відповідачем покупок та наявності боргу за кредитом, було перевищено встановлений ліміт кредиту.

Кредитний ліміт (оверліміт) означає можливість витрачати кошти понад залишок на рахунку в межах встановленого банком ліміту, тобто "зайти в мінус" тимчасово, отримуючи короткостроковий кредит. Це зручно для покриття тимчасових нестач коштів на дебетових картках, особливо зарплатних, і банк автоматично погашає борг, коли надходять нові кошти. Він призначається для тимчасового покриття дефіциту коштів, коли їх на рахунку недостатньо. За такого доводи апеляційної скарги про відсутність доказів, що відповідач отримував збільшений кредитний ліміт та користувалася таким кредитом не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються даними про рух коштів на картковому рахунки відповідача. Збільшення суми кредитного ліміту передбачено умовами кредитного договору, а саме розділом 2 Договору № 0.

Аргументи апеляційної скарги щодо відсутності первинних документів переданих первісним кредитором АТ «УкрСиббанк» правонаступнику ТОВ «ФК «Суперіум» відхиляються апеляційним судом, оскільки матеріали справи містять письмові докази, які підтверджують факти існування між сторонами кредитних правовідносин, обсяг прав і обов`язків сторін, пов`язаних з виконанням укладених договорів споживчого кредиту.

Доводи апеляційної скарги про те, що виписки за картковим рахунком є неналежними доказами на підтвердження отримання кредитних коштів та заборгованості за кредитом не заслуговують на увагу з огляду на таке.

Згідно з частинами 1-2 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» (у редакції станом на день звернення позивача до суду) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних.

Пунктом 63 Про організацію бухгалтерського обліку в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовною заявою), виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Позивачем було додано до позовної заяви виписку з особового рахунку відповідно до якої ОСОБА_1 отримував кредитні кошті через придбання товару в торгівельних магазинах з використанням наданої йому банківської кредитної картки.

Вказані норми є підставою для висновку про те, що банківські виписки з рахунку позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Таких висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 30 січня 2018 року у справі № 161/16891/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 554/4300/16-ц.

Тлумачення зазначених норм права дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів за конкретним банківським рахунком, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

При цьому факт виконання своїх обов`язків позичальника щодо повернення кредитних коштів зобов`язаний доводити саме відповідач, надавши суду відповідні належні та допустимі докази, що свідчать про повернення кредитних коштів та процентів за їх користування.

Між тим, відповідач, заперечуючи заявлені позивачем суми боргу, не виконав свій процесуальний обов`язок щодо надання доказів на підтвердження своїх заперечень. Крім того, як сторона договору він не позбавлений можливості звернутися до кредитора за наданням необхідної інформації щодо його боргових зобов`язань.

Посилання в апеляційній скарзі на неякісні копії довідок руху коштів по рахунку, як на підтвердження недоведеності позовних вимог, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до частини 6 статті 95 ЦПК України суд за клопотанням учасника справи може витребувати у відповідальної особи оригінал письмового доказу. Між тим, відповідач таких клопотань суду не заявляв.

Заявник в апеляційній скарзі також посилається на те, що йому не зрозуміло яка сума кредиту була взята, яка процентна ставка діяла, строк кредитування. Між тим, зазначені обставини є по суті умовами укладеного сторонами Договору № 0 та додаткової угоди до нього. Зазначений Договір та додаткова угода до нього відповідачем не оспорювалися.

Отже, суд вірно виходив з того, що, отримавши кредитну картку з обумовленим кредитним Договором № 0 лімітом та додатковою угодою до нього, ОСОБА_1 допустив неналежне виконання його умов у частині своєчасної сплати тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами, унаслідок чого утворилась кредитна заборгованість, розмір якої правильно визначено судом першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги правильних висновків суду першої інстанції не спростовують.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням зазначеного, апеляційний суд вважає, що оскаржене рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому відповідно до положень статті 375 ЦПК України апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване судове рішення слід залишити без змін.

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини 1 статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої та апеляційної інстанції, відсутні.

Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Інгульського районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повне судове рішення складено 03 березня 2026 року.