У Х В А Л А

ПРО ЗАЛИШЕННЯ ЗАЯВИ БЕЗ РУХУ

"05" березня 2026 р. м. Львів

Суддя Франківського районного суду м. Львова М.І. Гулієва, вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до П"ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання факту перебування в шлюбі та визнання факту прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася в Франківський районний суд м. Львова із заявою до П"ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання факту, що має юридичне значення.

Зокрема, просить визнати факт перебування в шлюбі ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , загальною площею 121,5 кв.м., в порядку спадкування за законом майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 нею, ОСОБА_1 , його дружиною.

Дослідивши заяву з додатками, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК Украни, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Ч.1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у ч.1 ст.13 ЦПК України,суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку, зокрема, позовного провадження (загального або спрощеного) та окремого провадження (ч.2 ст.19 ЦПК України).

Згідно із ст.42 ЦПК України ,у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. У справах окремого провадження учасниками справи є заявники, інші заінтересовані особи.

Відповідно до ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження серед інших і справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Разом з тим, з аналізу ст.294 ЦПК України,якою визначено порядок розгляду справ окремого провадження, вбачається, що в разі наявності спору про право, який вирішується в порядку позовного провадження, заінтересовані особи мають право подати позов на загальних підставах.

Суд позбавлений можливості визначити в порядку якого провадження ОСОБА_1 звернулася із відповідною заявою в суд, оскільки,подаючи до суду заяву, учасників іменує позивачем та відповідачем.

У ході вивчення питань щодо відповідності змісту заяви як такої, що подана в порядку позовного провадження (позовна заява) чи окремого провадження (заява про встановлення факту) вимогам процесуального закону та інших питань, встановлено, що заява не відповідає вимогам закону, у зв"язку з чим, приходжу до висновку про необхідність залишення заяви без руху за наступних підстав.

Слід зазначити, що при наявності спору про право подається відповідна заява в порядку позовного провадження, вимоги до якої визначені ЦПК України.

Ч.2 ст.174 ЦПК України визначено, що заявами по суті є, зокрема, позовна заява.

Ч.1 ст.175 ЦПК України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Ч. 3 ст.175 ЦПК України передбачено ряд вимог, яким має відповідати позовна заява.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Так, в порушення п.2,4 ч.3 ст.175 ЦПК України, в позовній заяві не зазначено повне найменування відповідача - П"ята Львівська державна нотаріальна контора, ідентифікаційний код та адреса електронної пошти відповідача, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету у позивачки та відповідача,а також не вказано зміст позовних вимог до даного відповідача.

П.8 ч.3 ст.175 ЦПК України визначено, що позовна заява повинна містити перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Так, в порушення п.8 ч.3 ст.175 ЦПК України позивачкою в позовній заяві не зазначені відомості про наявність у неї оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Ч.5 цієї статті визначено, що учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу.

Статтею 177 ЦПК України визначено перелік документів, які додаються до позовної заяви.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Позивачкою подано лише один примірник позовної заяви з додатками для суду.

Відтак, позивачці слід долучити примірник позовної заяви з додатками для відповідача.

Відповідно до ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Ч.1 ст.3 цього Закону визначено, що судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно вимог ч.1 ст.4 Закону України "Про судовий збір", судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2026 року встановлений у розмірі 3328 (три тисячі триста двадцять вісім) гривень 00 коп.

Відповідно до п.п.2 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем, справляється судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Абз.2 ч.3 ст.6 цього закону визначено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

З прохальної частини заяви вбачається, що в ній містяться дві вимоги немайнового характеру.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 за подання заяви в порядку позовного провадження слід сплатити та долучити до заяви оригінал платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 2 662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривень 40 коп.

У разі відсутності спору про право до суду подається відповідна заява в порядку окремого провадження.

Ч.1 ст.293 ЦПК України визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 цієї статті, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

П.4 ч.1 ст.315 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення та ін.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

За змістом ст.318 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою; причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Як уже зазначалося раніше ОСОБА_1 просить визнати факт перебування в шлюбі з ОСОБА_2 , покликаючись на те, що на свідоцтві про шлюб не проставлений апостиль, а відтак вони вважаються такими, що не одружені.

Разом з тим, в підтвердження даних обставин ОСОБА_1 не зазначено про наявність документів, які свідчать про те, що їй у встановленому законом порядку було відмовлено у проставленні апостилю на відповідному документі, який засвідчує факт укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 чи з інших причин апостилювання є неможливим.

Відтак, заява, якщо така подана в порядку окремого провадження має відповідати вимогами ст.175 ЦПК України.

Відповідно до п.п.4 п.1 ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір", за подання до суду заяви у справах окремого провадження, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відтак, з урахуванням вищевикладеного, ОСОБА_1 за подання заяви в порядку окремого провадження слід сплатити та долучити до позовної заяви оригінал платіжного документу про сплату судового збору в розмірі 665 (шістсот шістдесят п"ять) гривень 60 коп.

Крім того, на виконання вимог ч.1 ст.177 ЦПК України ОСОБА_1 слід подати до суду примірник заяви, якщо така подана в порядку окремого провадження, заінтересованій особі, відповідно зазначивши у заяві таку особу.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" № 5 від 31.03.1995 року, при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини.

Відтак, ОСОБА_1 слід усунути зазначені вище недоліки.

Слід зазначити, що вказані в ухвалі суду недоліки поданої заяви не є надмірним формалізмом чи обмеженням доступу до правосуддя, оскільки являють собою прояв забезпечення реалізації балансу принципу верховенства права та принципів цивільного судочинства щодо рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом, юридичної визначеності та диспозитивності.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс та інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2010 у справі "Мушта проти України" зазначено, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення заяви без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Виходячи з наведеного, вважаю, що заяву слід залишити без руху, надавши ОСОБА_1 строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії даної ухвали, а також зобов`язати ОСОБА_1 надати суду документи про усунення недоліків як для суду, так і для іншої сторони.

На підставі викладеного, керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України,-

постановив:

Матеріали заяви ОСОБА_1 до П"ятої Львівської державної нотаріальної контори про визнання факту перебування в шлюбі та визнання факту прийняття спадщини в порядку спадкування за законом - залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

У разі невиконання ухвали суду у зазначений строк, заяву вважати неподаною та повернути ОСОБА_1 зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. І. Гулієва