Справа № 126/2983/25
Провадження № 22-ц/801/767/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Хмель Р. В.
Доповідач:Войтко Ю. Б.
УХВАЛА

02 березня 2026 рокуСправа № 126/2983/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

судді - доповідача: Войтка Ю. Б.,

суддів: Матківської М. В., Міхасішина І. В.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семенюк Іван Васильович, на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 26 січня 2026 року у цивільній справі № 126/2983/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

16 лютого 2026 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семенюк Іван Васильович, на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 26 січня 2026 року в указаній цивільній справі, яку подано з пропуском строку на його оскарження.

Одночасно скаржником заявлено клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги, в якому зазначено, що при постановленні ухвали скаржник та його представник не були присутні, у зв`язку з чим копію ухвали отримано 29.01.2026. На думку скаржника, строк на подання апеляційної скарги відповідно до статті 354 ЦПК України закінчувався 13.02.2026. Крім того, скаржник посилається на те, що 14.02.2026 та 15.02.2026 є вихідними днями (субота та неділя), а першим робочим днем є 16.02.2026, у зв`язку з чим подання апеляційної скарги 16.02.2026 вважає таким, що здійснене без пропуску строку або з поважних причин його пропуску.

20 лютого 2026 року ухвалою Вінницького апеляційного суду апеляційну скаргу залишено без руху із наданням скаржнику строку для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням інших підстав для поновлення строку.

25 лютого 2026 року на виконання вимог ухвали апеляційного суду ОСОБА_1 подала до суду заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, в якій зазначила додаткові обставини на обґрунтування поважності причин його пропуску. У заяві вона підтвердила, що копію оскаржуваної ухвали отримала 29.01.2026. Разом з тим вказала, що 12.02.2026 передала її своєму адвокату на його прохання, оскільки той поцікавився, чи не отримувала вона будь-якої інформації щодо руху справи у Бершадському районному суді Вінницької області.

Обґрунтовуючи причини несвоєчасного звернення з апеляційною скаргою, заявниця зазначила, що після отримання копії ухвали їй стало відомо про смерть близької родички, яка проживала у місті Херсон, що зазнає постійних обстрілів з боку російських військ. У зв`язку з цим з 29.01.2026 по 12.02.2026 вона перебувала у стані трауру, була емоційно пригнічена та морально виснажена, через що, за її словами, фактично забула про отримані в суді матеріали справи та копію ухвали. Заявниця наголосила, що не вбачає у своїх діях та діях захисника будь-яких зловживань процесуальними правами. Також зазначила, що через складну ситуацію на території міста Херсон не має можливості надати документальні підтвердження факту смерті родички. З огляду на наведене просила суд врахувати її особисті обставини та поновити строк на подання апеляційної скарги.

Того ж дня, 25 лютого 2026 року, представник ОСОБА_1 адвокат Семенюк І. В. подав окреме клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження. У ньому він зазначив, що ухвала суду першої інстанції постановлена 26.01.2026, а її копію позивач отримала 29.01.2026, у зв`язку з чим перебіг п`ятнадцятиденного строку, передбаченого статтею 354 ЦПК України, закінчувався 13.02.2026.

Разом з тим адвокат вказав, що ані він, ані позивач не були присутні при постановленні ухвали, тому в день її проголошення копію рішення йому не вручали. За його твердженням, копію ухвали він отримав від позивача лише 12.02.2026. Відтак, посилаючись на положення статті 354 ЦПК України, представник вважає, що апеляційну скаргу, подану 16.02.2026, слід вважати такою, що подана у межах строку, оскільки вона була подана на четвертий день з моменту фактичного отримання ухвали адвокатом. З огляду на наведене представник дійшов висновку, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин та підлягає поновленню.

02 березня 2026 року до Вінницького апеляційного суду надійшли матеріали цивільної справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційну скаргу, заяву ОСОБА_1 та клопотання її представника адвоката Семенюка І. В. про поновлення строку на апеляційне оскарження, колегія суддів дійшла таких висновків.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

«Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням. Накладення обмеження дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги (рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Воловік проти України» від 6 грудня 2007 року).

Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Тлумачення норм ч. 3 ст. 357 ЦПК України, з урахуванням усталеної практики ЄСПЛ, свідчить, що апеляційний суд під час вирішення питання про поновлення строку на апеляційне оскарження має мотивувати свій висновок про наявність поважних причин на поновлення строку на апеляційне оскарження. Сама по собі вказівка про те, що існують поважні причини для поновлення строку для апеляційного оскарженні не є належним мотивуванням поновлення строку на апеляційне оскарження. Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, зокрема у разі вказівки тільки про наявність поважних причин, є порушенням вимог статті 6 Конвенції. Вказане процесуальне порушення є самостійною підставою для скасування як оскарженого судового рішення апеляційного суду, так і ухвали апеляційного суду про поновлення строку на апеляційне оскарження і відкриття апеляційного провадження, та направлення справи до апеляційного суду зі стадії відкриття апеляційного провадження.

Подібні за змістом правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у від 14 грудня 2020 року у справі № 521/2816/15-ц.

Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи є підстави для поновлення строків на оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип визначеності).

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення може бути визнано порушенням права на справедливий судовий розгляд, гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції. Особа, яка подає апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно форми і змісту апеляційної скарги, у тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

У постанові Верховного Суду від 06 листопада 2024 року в справі № 462/5552/13-ц зазначено, що вирішуючи питання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, суд має виходити із того, що підстави пропуску строків можуть бути визнані поважними лише у тому випадку, якщо таке недотримання строків апеляційного оскарження зумовлене діями (бездіяльністю) суду першої інстанції, а так само наявністю інших об`єктивних перешкод, що безумовно перешкоджали своєчасному зверненню з такою скаргою.

Із матеріалів справи встановлено, що оскаржувана ухвала постановлена 26.01.2026 без участі сторін. Копію ухвали направлено позивачу супровідним листом від 28.01.2026 та вручено їй 29.01.2026, що підтверджується відповідною відміткою в матеріалах справи (а.с. 49). Вказана обставина не заперечується ані самою заявницею, ані її представником. Отже, з 29.01.2026 саме з цього моменту вона була обізнана про постановлення судом відповідного процесуального рішення та про необхідність реалізації свого права на його апеляційне оскарження у встановлений законом строк.

Відтак, перебіг п`ятнадцятиденного строку на апеляційне оскарження, встановленого статтею 354 ЦПК України, розпочався з наступного дня після вручення повного тексту ухвали, тобто з 30.01.2026, та закінчувався 13.02.2026 включно. 13 лютого 2026 року припадало на п`ятницю робочий день, а тому положення процесуального закону щодо перенесення останнього дня строку на перший робочий день після вихідного у даному випадку не застосовуються. Наступні вихідні дні (14.02.2026 та 15.02.2026) жодним чином не впливали на вже спливлий строк та не могли бути підставою для його продовження чи перенесення.

Таким чином, з об`єктивної точки зору у позивача було п`ятнадцять календарних днів для подання апеляційної скарги або вчинення дій, спрямованих на її підготовку та подання через представника. Цей строк не є надмірно стислим і передбачений законом як достатній для реалізації права на апеляційний перегляд.

Проте, апеляційну скаргу подано 16.02.2026, тобто після закінчення встановленого законом строку.

Посилання ОСОБА_1 на перебування у стані трауру у зв`язку зі смертю близької родички не можуть бути визнані поважною причиною пропуску строку. Суд розуміє складність морального стану особи у подібних обставинах, однак для поновлення процесуального строку необхідно встановити саме наявність об`єктивних, непереборних перешкод, які унеможливлювали своєчасне звернення до суду. У даному випадку заявниця не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту смерті родички, часу її настання, а також неможливості отримання відповідних документів чи хоча б альтернативних доказів (звернення до органів реєстрації актів цивільного стану, електронні повідомлення, довідки тощо). Саме по собі посилання на складну безпекову ситуацію в місті Херсон не звільняє особу від обов`язку доведення обставин, на які вона посилається, особливо з урахуванням того, що закон не вимагає подання виключно оригіналу свідоцтва про смерть і допускає подання інших доказів.

Крім того, із викладених у заяві пояснень убачається, що з 29.01.2026 по 12.02.2026 заявниця «забула» про отримані в суді матеріали справи та копію ухвали. Така обставина не свідчить про наявність об`єктивно непереборних перешкод. Стан емоційного переживання, за відсутності медичних підтверджень або інших доказів, що особа фактично була позбавлена можливості діяти, не може вважатися безумовною підставою для поновлення строку.

Суд також враховує, що позивач діяла через професійного представника адвоката. Сам факт існування представництва покликаний забезпечити належну реалізацію процесуальних прав незалежно від особистих обставин клієнта. Позивач отримала копію ухвали 29.01.2026, однак передала її адвокату лише 12.02.2026, тобто за один день до закінчення строку на апеляційне оскарження. Вказане свідчить про відсутність належної організації захисту своїх інтересів, що не може покладатися на суд як підстава для поновлення строку.

Не заслуговують на увагу й доводи адвоката Семенюка І. В. про те, що строк слід обчислювати з моменту отримання ним копії ухвали 12.02.2026. Процесуальний строк на апеляційне оскарження обчислюється з моменту вручення повного тексту судового рішення учаснику справи, а не його представнику, якщо інше не передбачено законом. У даному випадку копію ухвали було належним чином вручено позивачу 29.01.2026, а отже саме з цього моменту розпочався перебіг строку на її оскарження. Передача копії ухвали адвокату 12.02.2026 є наслідком внутрішньої організації взаємодії між клієнтом та представником і не може впливати на перебіг процесуального строку.

Суд також враховує, що представник сторони як професійний учасник процесу повинен вживати всіх залежних від нього заходів для належного та своєчасного здійснення представництва, зокрема контролювати рух справи, у тому числі за допомогою електронних засобів зв`язку та сервісів судової влади.

У практиці Європейського суду з прав людини неодноразово зазначалося, що питання поновлення строків перебуває у межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими та мають бути належним чином мотивовані (PONOMARYOV v. UKRAINE, § 41). Безпідставне поновлення строку на оскарження, що призводить до втручання у принцип правової визначеності, може становити порушення статті 6 Конвенції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 199/6713/14-ц (провадження № 14-92цс19) зазначено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (частина перша статті 44 ЦПК України).

Під час вирішення питання про поновлення строку потрібно надати оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Вирішуючи питання про поновлення строку на апеляційне оскарження, суд повинен у сукупності оцінити всі обставини справи, навести мотиви щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та зазначити, з яких підстав подане заявником клопотання може бути задоволене.

Лише наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судового рішення в апеляційному порядку у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку апеляційного оскарження з поважних причин.

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників цивільного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених ЦПК України певних процесуальних дій.

Дотримання строків є однією з гарантій додержання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся із скаргою до суду вищої інстанції, відносини стають стабільними.

Відповідного висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 16 березня 2021 року (справа №626/2450/14-ц).

Таким чином особа, яка має намір подати апеляційну скаргу, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії для виконання процесуального обов`язку дотримання вимог процесуального закону стосовно строків подання, форми і змісту апеляційної скарги, в тому числі щодо доведення поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження, що є проявом добросовісного користування процесуальними правами.

Згідно з ч. 4 ст. 357 ЦПК України, якщо заяву про поновлення не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не продано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнанні судом неповажними.

Фактично апеляційну скаргу подано 16.02.2026, тобто після спливу встановленого законом строку, який закінчився 13.02.2026. Об`єктивних, підтверджених належними доказами обставин, що унеможливлювали подання скарги до цієї дати, суду не надано.

З огляду на викладене колегія суду приходить до висновку, що наведені у заяві ОСОБА_1 та у клопотанні її представника обставини не є об`єктивно непереборними, не підтверджені належними доказами та не свідчать про наявність реальних перешкод для своєчасного подання апеляційної скарги.

Таким чином, апеляційна скарга подана після закінчення строку, встановленого статтею 354 ЦПК України, а підстави для його поновлення відсутні, у зв`язку з чим клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволенню не підлягає, а тому у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. 357, 358 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Семенюк Іван Васильович, на ухвалу Бершадського районного суду Вінницької області від 26 січня 2026 року у цивільній справі № 126/2983/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її прийняття.

Суддя-доповідач Ю. Б. Войтко

Судді: М. В. Матківська

І. В. Міхасішин