У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2026 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Гребенюка В.В., за участі секретаря судового засідання Мельниченко К.Б., розглянувши цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИВ:

У провадженні Подільського районного суду міста Києва перебуває справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» (надалі за текстом - позивач) до ОСОБА_1 (надалі за текстом - відповідач), про стягнення заборгованості.

Позовні вимоги обгрунтовані неналежним виконанням відповідачем Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будником щодо оплати наданих комунальних послуг згідно укладених між сторонами Договорів, у зв`язку з чим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за адресою АДРЕСА_1 (надалі за текстом - квартира) у сумі 11649,75 грн. з яких 9917,28 грн. основного боргу, 1287,42 грн. інфляційних втрат та 445,05 грн. 3% річних (з урахуванням заяви від 11.09.2025).

Ухвалою від 17.07.2025 відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін.

Ухвалою від 05.09.2025 позовну заяву залишено без руху.

11.09.2025 року до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 12.09.2025 продовжено розгляд справи та призначено судове засідання.

08.10.2025 до суду від відповідача надійшла заява про закритят провадження у справі.

24.11.2025 до суду від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог.

У судовому засіданні учасники судової справи участь не взяли.

Розглянувши заяву позивача від 24.11.2025, суд зазначає наступне.

Так, заява обґрунтована тим, що внслідок здійснених оплат з боку відповідача позивачем було зроблено новий розрахунок позовних вимог, а відтак просить суд стягнути з відповідача 1287,42 грн інфляційних втрат та 346,45 грн 3% річних.

Проте, суд звертає увагу, що по суті вказана заява позивача стосується одночасної зміни підстав та предмету позову, що не допускається положеннями ЦПК України, а відтак, залишає її без задоволення.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Як вказано вище, позивач просив суд стягнути з відповідача 9917,28 грн. основного боргу за період з 01.01.2024 по 30.06.2025; 1287,42 грн інфляційних втрат за період січень 2024 - червень 2025 та 445,05 грн 3% річних за період з 01.01.2024 по 30.06.2025.

Відповідачем надано платіжні інструкції, згідно яких відповідач сплатив позивачу 32606,93 грн за період з 12.2023 по 08.2025 року.

Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору (п. 2 ч.1 ст. 255 ЦПК України).

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ЦПК України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи. Якщо ж він був відсутній і до відкриття провадження у справі, то зазначена обставина тягне за собою відмову в позові.

Заява обґрунтована тим, що після звернення позивача з позовом до суду, відповідачем було повністю сплачено заборгованість.

За наведених обставин, з урахуванням поданих доказів сплати грошових коштів у розмірі 32606,93 грн, враховуючи, що зазначені кошти були сплачені відповідачем після звернення позивача з позовом до суду, суд дійшов висновку про відсутність предмета спору у даній справі, у зв`язку із чим, провадження у цій справі підлягає закриттю.

У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору (ч.2 ст. 256 ЦПК України).

Позивач просить суд стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Вимоги позивача про розподіл судових витрат на професійну правову допомогу у сумі 7000,00 грн обгрунтовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: ордером АІ №131626 від 01.07.2024, Договором про надання правової допомоги №2 від 01.01.2023, Актом надання послуг №293 від 01.01.2023, та Детальним описом за надані правові послуги.

Водночас, у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 (провадження №11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, в матеріалах справи відсутні докази понесення (оплати) наданої правничої допомоги, а відтак, суд відмовляє у стягненні витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати позивача по сплаті судового збору за розгляд вимог, провадження з розгляду яких підлягає закриттю, покладається на відповідача, з урахуванням того, що спір виник внаслідок неправильних дій відповідача.

Керуючись положеннями ст. ст. 255 та 258 - 260 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Закрити провадження у справі № 758/10581/25.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом» 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень судового збору;

Учасники справи:

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-будівельна компанія «Управдом»: місцезнаходження: 04078, місто Київ, вулиця Замковецька, будинок 102-А, );

Відповідач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_1 );

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали;

Ухвала, як така, що постановлена поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя В.В. Гребенюк