Справа № 157/933/25
Провадження №2/157/65/26
УХВАЛА

11 лютого 2026 року місто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Антонюк О.В.,

за участю секретаря судового засідання Солошик Д.В.,

представника позивача адвоката Мазурика П.А.,

представника відповідачки адвоката Федчика С.В.,

представника органу опіки та піклування Кузьмич О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - орган опіки і піклування виконавчого комітету Прилісненської сільської ради, про визначення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , у якому просить визначити місце проживання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з ним. В обґрунтування вимог зазначає, що від шлюбу з ОСОБА_2 є син ОСОБА_4 . Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з відповідачкою. На підставі рішення Камінь-Каширського районного суду Волинської області від 07 червня 2021 року по справі №157/454/21 з нього на користь ОСОБА_2 стягують аліменти на утримання сина ОСОБА_3 в розмірі 1 700 гривень. ОСОБА_2 на початку 2023 року уклала контракт через ІНФОРМАЦІЯ_2 та проходить військову службу за контрактом в одній з військових частин. З травня 2023 року малолітній ОСОБА_3 проживає без реєстрації разом з ним та повністю перебуває на його утриманні. На цей час відповідачка вже більше року постійно перебуває за своїм місцем проживання і періодично вимагає щоб син проживав разом з нею, хоча син категорично проти проживання з матір`ю за її місцем реєстрації. Ним створено належні умови для проживання сина, він має бажання займатися його вихованням, піклуватися про його фізичний та духовний розвиток, дбати про його матеріальне забезпечення та забезпечує необхідним харчуванням та медичним доглядом і лікуванням. Його колишня дружина не проживає разом з ним та сином у с. Старі Червища, не приймає участі у вихованні останнього, має проблеми з психічним станом та перебуває на обліку у лікаря-психіатра КНП «Камінь-Каширська ЦРЛ». Син ходить в школу у с. Старі Червища і спілкується з відповідачкою лише тоді, коли він про це попросить у нього, однак з власної ініціативи син практично цього не робить.

Ухвалою судді від 23 травня 2025 року у справі відкрито провадження, постановлено розглядати справу у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2025 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду.

Представник відповідачки ОСОБА_2 адвокат Федчик С.В. 04 лютого 2025 року подав до суду клопотання, у якому просить закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, тобто за відсутністю предмету спору. В обґрунтування клопотання зазначає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відсутні будь-які спірні питання щодо місця проживання їх спільної дитини, Арсенія. Під час судового розгляду справи ОСОБА_2 повернулася на військову службу. Відповідно до довідки № 5265 від 27 листопада 2025 року, виданої військовою частиною НОМЕР_1 , військового квитка серії НОМЕР_2 , ОСОБА_2 перебуває на військовій службі у вказаній вище військовій частині, яка в свою чергу веде активні бойові дії. Таким чином, безспірним є той факт, що Арсеній на час перебування ОСОБА_2 на військовій службі постійно проживає зі своїм батьком, проти чого відповідачка ніколи не заперечувала. До звільнення ОСОБА_2 з військової служби жодного спору щодо місця проживання дитини не може бути, оскільки зрозуміло, що позивачка не має намір забирати свою дитину в район ведення бойових дій. Підстави для закриття провадження у справі, визначені у статті 255 ЦПК України. Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи. Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо відсутній предмет спору. Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення. Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у рішенні від 20 вересня 2021 року у справі № 638/3792/20.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з`явилася, перебуває на службі у Збройних Силах України, її представник адвокат Федчик С.В. у судовому засіданні клопотання про закриття провадження у справі підтримав з наведених у ньому підстав та просив його задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Мазурик П.А. у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи тим, що спір про місце проживання дитини існує і та обставина, що відповідачка поїхала у військову частину для подальшого проходження військової служби, не свідчить про відсутність предмета спору. Відповідачка більше року перебувала по місцю проживання, на той час син сторін проживав з батьком і відповідачка не проявляла бажання щоб син жив з нею, спочатку вона не заперечувала проти задоволення позову, а потім заперечила, поведінка останньої є невизначеною.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Прилісненської сільської ради Кузьмич О.М. у судовому засіданні не заперечила проти закриття провадження у справі і пояснила, що на цей час син сторін проживає з батьком та спір у справі відсутній, а тому клопотання про закриття провадження у справі є обґрунтованим.

Заслухавши доводи представника відповідачки, думку представника позивача та представника органу опіки та піклування, суд дійшов висновку, у клопотанні про закриття провадження у справі належить відмовити, зважаючи на таке.

Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо відсутній предмет спору. Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

Разом з тим, згідно з правовою позицією, наведеною у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 10 липня 2024 року у справі № 127/16211/23 (провадження №61-1964 св 24) відсутність спору щодо місця проживання дитини є свідченням того, що права позивача не порушені, а не підставою для закриття провадження у справі.

У цій же постанові Верховний Суд зазначив: «Таким чином, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, вірно відмовив у задоволенні позову батька дитини про визначення місця проживання дочки разом із ним, так як ним не доведено, що його права порушені».

У цій справі спір щодо місця проживання дитини ініційований батьком дитини, який вважає, що його права порушені.

Доводи позивача про порушення його прав у цій справі підлягають дослідженню в ході розгляду справи у спосіб, передбачений ЦПК України, за наслідками якого суд, у разі необґрунтованості цих доводів, може відмовити у позові.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підстави для задоволення клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі на цей час відсутні.

Керуючись ст.ст 260, 261 ЦПК України, суд

постановив:

У клопотанні представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Федчика С.В. про закрити провадження у справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту їх підписання суддею і оскарженню окремо від рішення суду не підлягає, заперечення на неї включаються відповідачкою до заяви про перегляд заочного рішення або до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий: О.В. Антонюк