Справа № 157/1819/24
Провадження №2/157/43/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі головуючого - судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судового засідання Зеленка В.С.,

представника позивача Ткаченко М.М. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 26 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та ОСОБА_2 укладено договір №3490264. Крім того, 25 липня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» та ОСОБА_2 укладено договір №2813952.

Щодо умов та порядку укладання договору №3490264 від 26.07.2021 позивач зазначає, що згідно з п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн. Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 3780 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Щодо умов та порядку укладання договору №2813952 від 25.07.2021 позивач зазначає, що договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача (вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 Договору позики, реквізити та підпис сторін. Згідно з п. 2.1. Договору позики за цим договором позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору. Відповідно до п. 2.2. Договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних із підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 6000 грн. Згідно з п. 2.4.2. Договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0,995% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно з п. 2.4.4. Договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Згідно з п. 2.6. Договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів із дати підписання договору. Пунктами 3.1. та 3.2. Договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику. Підписанням Договору відповідач також підтвердила, що вона вивчила та повністю погоджується з умовами правил надання грошових коштів у позику, у т.ч. і на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ» (далі - Правила), які є невід`ємною частиною договору; вивчила та повністю погоджується з умовами цього договору позики (пп. 8.3.5 та 8.3.6 договору позики). Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма його істотними умовами та їй була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору, та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує.

29.11.2021 було укладено договір №29-11-102, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3490264.

10.03.2023 було укладено договір №10-03/2023/01, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №3490264. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №3490264.

29.12.2021 було укладено договір №29/12-2021, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «МАНІФОЮ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2813952.

10.01.2023 було укладено договір №10-01/2023, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №2813952. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до відповідача за договором №2813952.

Станом на сьогоднішній день заборгованість за договорами відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.

Загальний розмір заборгованості за договором №3490264 від 26.07.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 171 780 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 15 0780 грн; заборгованість за комісіями - 1000 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 148 780 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 20 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 127 780 грн; заборгованість за комісіями - 1000 грн.

Загальний розмір заборгованості за договором №2813952 від 25.07.2021, що підлягає стягненню станом на день формування позовної заяви, відповідно до розрахунку заборгованості, становить 86 442 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 80 442 грн. Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 33 268 грн 20 к., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 6000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 27 268 грн 20 к.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за вказаними вище договорами, що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 182 048 грн 20 к., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (за тілом кредиту) - 26 000 грн; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги - 155 048 грн 20 к.; заборгованість за комісіями - 1000 грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договорами №3490264 від 26.07.2021 та №2813952 від 25.07.2021 у розмірі 182 048 грн 20 к. та понесені судові витрати.

У відзиві на позов представник відповідача ОСОБА_4 вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На думку позивача, між ТОВ «Мілоан» та відповідачем було укладено кредитний договір від 26.07.2021 №3490264 та між відповідачем та ТОВ «Маніфою» від 25.07.2021 №2813952. Таке твердження не відповідає фактичним обставинам справи та чинному законодавству. На підтвердження позовних вимог позивач подав до суду копію договору від 26.07.2021 №3490264, від 25.07.2021 №2813952. При цьому, приєднані до матеріалів справи договори не містять підписів сторін договору. Згідно з позовною заявою та копією поданого позивачем договору від 26.07.2021 №3490264, від 25.07.2021 №2813952, такі укладено в режимі онлайн шляхом заповнення відповідачем в електронній формі анкети-згоди клієнта на сайті позивача. Однак, разом із позовом позивачем не надано жодного доказу, що «відповідач здійснив дії…», а саме: 1) зареєструвався в інформаційно-телекомунікаційній системі кредитодавця; 2) створив в такій системі особистий кабінет; 3) отримав пропозицію (оферту) та ознайомився із нею; 4) отримав електронне повідомлення від кредитодавця із одноразовим ідентифікатором; 5) ввів цей одноразовий ідентифікатор в інформаційно-телекомунікаційній системі (сайті) кредитодавця; 6) використав одноразовий ідентифікатор для підписання (укладення) кредитного договору від 26.07.2021 №3490264, від 25.07.2021 №2813952. Зокрема у позові Позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий відповідачем такий ідентифікатор: СМС-повідомлення, певний месенджер тощо. Отже, електронний документ, на підставі якого між сторонами виникають права та обов`язки, має відповідати положенням Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Роздруківка електронного листування не може вважатись електронним документом (копією електронного документа) в розумінні положень частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», тобто не може вважатися доказом, бо не містить електронного підпису, який є обов`язковим реквізитом електронного документа, оскільки у такому разі неможливо ідентифікувати відправника повідомлення і зміст такого документа не захищений від внесення правок і викривлення. Доказів укладення такого договору, який за формою відповідає вимогам цивільного законодавства, позивачем не надано. Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом (копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статей 5, 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладення договору. Зважаючи на викладене, вбачається що позивачем не надано доказів, які б підвереджували, що саме відповідач був зареєстрований в інформаційно-телекомунікаційній системі, не підтверджено отримання саме відповідачем логіну та паролю в системі, що відповідачем було подано заявку на отримання кредиту, а також що відповідач була ознайомлена з усіма істотними умовами договору, та не надано доказів щодо зарахування коштів на платіжну картку, яка належить саме відповідачу.

Таким чином, позивачем не доведено факту укладення сторонами договору від 26.07.2021 №3490264, від 25.07.2021 №2813952, що в свою чергу, свідчить про те, що сторонами не було погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань, а отже вимоги позивача є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.

Належними доказами, які підтверджують перерахування відповідачу певної суми від ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Маніфою» можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

В укладеному договорі відсутній будь-який рахунок відповідача на який ТОВ «Мілоан» нібито повинні були перерахувати кошти. Доказів того, що картковий рахунок № НОМЕР_1 належить або використовувався відповідачем матеріли справи не містять. Отже, позивачем не надано до суду належного та допустимого доказу отримання відповідачем коштів від ТОВ «Мілоан». Позивач безпідставно припускає нібито отримання відповідачем коштів від ТОВ «Мілоан». Відповідач, зі свого боку, заперечує укладення спірного договору та отримання коштів від ТОВ «Мілоан».

Розрахунок заборгованості є відображенням міркувань позивача, відповідачем не визнається в повному обсязі та не відповідає вимогам до первинних облікових бухгалтерських документів, а тому не може бути належним і допустимим доказом отримання відповідачем коштів та наявності будь-якої заборгованості взагалі. Наявність боргу у відповідача має бути доведена позивачем належними та допустимими доказами. Позивачем не доведено належними та допустимим доказами отримання відповідачем будь яких коштів.

Відповідно до нібито укладеного кредитного договору від 25.07.2021 №2813952 термін надання кредиту становить 30 днів, а загальна вартість - 7791 грн. В той же час, позивач просить суд стягнути з відповідача - 33 268 грн 20 к., але не надає суду доказів зміни умов нібито укладеного кредитного договору.

Відповідно до нібито укладеного кредитного договору від 26.07.2021 №3490264 термін надання кредиту становить 30 днів, а загальна вартість - 24 780 грн. В той же час, позивач просить суд стягнути з відповідача - 148 780 грн., але не надає суду доказів зміни умов нібито укладеного кредитного договору від 26.07.2021 №3490264.

Матеріали справи не містять доказів, що між сторонами в належній формі була досягнута домовленість про продовження строку користування відповідачем кредитом. Також матеріали справи не містять доказів, що до договору укладалися додаткові угоди чи такий пролонгувався.

Оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів ні про укладення договору на отримання кредиту, ні детального розрахунку боргу, вважає позовні вимоги ТОВ «Коллект Центр» про стягнення з відповідачки кредитного боргу недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачем не доведено належними доказами, що витрати на правову допомогу, які останній просить стягнути з відповідача відповідають складності справи та є об`єктивними. Повідомляє суд, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс у зв`язку з розглядом справи складає 20 000 гривень. Просить суд відмовити у задоволенні позову ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та стягнути з позивача на її користь судові витрати, пов`язані з розглядом справи в розмірі 20 000 гривень.

У відповіді на відзив представник позивача Ткаченко М.М. зазначила, що 26.07.2021 між ТОВ «МІЛОАН» (далі - кредитодавець та/або ТОВ «МІЛОАН») та ОСОБА_2 (далі - позичальник та/або відповідач) укладено договір №3490264 (далі - договір). Зазначає, що договір між сторонами укладено в електронному вигляді із застосуванням електронного підпису. При цьому відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позивачу за допомогою засобів зв`язку на вказаний ним номер телефону одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду, який заявник використав для підтвердження підписання кредитного договору. Тобто, без здійснення вказаних дій відповідачем, кредитний договір не був би укладений сторонами, а тому цей правочин відповідно до Закону України «Про електронну комерцію» вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цього договору у запропонованій формі відповідало внутрішній волі позивача.

Відповідач правом споживача відмовитись в односторонньому порядку від укладення кредитного договору протягом чотирнадцяти днів із дня укладення договору не скористався та продовжував користуватись кредитом на погоджених між сторонами умовах, що також підтверджує волевиявлення відповідача щодо прийняття умов укладеного нею договору про споживчий кредит №3502985 та використання кредитних коштів.

Виходячи з положень ст. 81 ЦПК України та ст. 204 ЦК України, відповідач, у разі його незгоди з укладенням правочину в цілому або його частини, має спростувати закріплену законом презумпцію правомірності правочину шляхом звернення до суду із позовною та/або зустрічною позовною заявою щодо його недійсності.

Між ТОВ «МАНІФОЮ» та ОСОБА_2 25.07.2021 укладено договір №2813952. Договір позики укладено в електронній формі шляхом підписання електронним підписом відповідача, вчиненим одноразовим ідентифікатором з урахуванням положень ч. 6 і 12 п. 1 ст. 3, п. 12 ст. 11, ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», ч. 1 ст. 205 Цивільного Кодексу України, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчить п. 9 договору позики, реквізити та підпис сторін. Підписанням договору відповідач також підтвердив, що він вивчив та повністю погоджується з умовами правил надання грошових коштів у позику, у тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «МАНІФОЮ» (далі - правила), які є невід`ємною частиною договору; вивчив та повністю погоджується з умовами цього договору позики (п. 8.3.5 та 8.3.6 договору позики). Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства. Таким чином, відповідач здійснив дії, спрямовані на укладання договору шляхом заповнення заяви про надання (отримання) кредиту на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі, встановленому договором.

З приводу нарахування відсотків за договором про споживчий кредит №3490264 від 26.07.2021 зазначає, що згідно з п. 1.1. договору кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору (далі - кредит), а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п. 1.2. договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 гривень. Відповідно до п. 1.5.2. договору проценти за користування кредитом - 3780 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Таким чином, сторони погодили, що за користування кредитними коштами кредитором нараховуються відсотки за користування кредитом на весь період фактичного користування, в тому числі і у випадку прострочення виконання грошового зобов`язання.

Вважає, що із врахуванням п. 4.2. договору та ч. 2 ст. 625 ЦК України, нараховані відсотки після спливу строку кредитування повинні бути стягнуті на рахунок позивача.

Із приводу нарахування відсотків за договором позики №2813952 від 25.07.2021 зазначає, що відповідно до п. 2.2. договору позики позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Пунктом 2.3. Договору позики встановлені параметри позики: тип позики: короткострокова; мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника; сума позики: 6000 грн. Згідно з п. 2.4.2. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0,995% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Відповідно до п 2.4.3. договору позики середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Згідно п. 2.4.4. договору позики базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1.99000% від суми позики за кожен день користування позикою.

Відповідно до п. 2.5. договору позики розмір процентів на прострочену позику, фіксований: 1.01% від суми позики за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою.

Згідно з п. 2.6. договору позики позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів з дати підписання договору.

Пунктами 3.1. та 3.2. договору позики визначені проценти за користування позикою та проценти на прострочену позику. Відповідно до п. 3.1.1. договору позики, проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно. Згідно з п. 3.1.3. Договору позики у період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4. Відповідно до п. 3.2.1. договору позики проценти на прострочену позику нараховуються у випадку неналежного виконання позичальником зобов`язань за цим договором у розмірі, визначеному п. 2.5 договору, за кожен день прострочення.

Згідно п. 3.10. Договору позики, керуючись ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право нараховувати проценти відповідно до умов цього договору до дня повернення позики.

Із зазначених умов договору позики вбачається, що між сторонами було досягнуто згоди щодо нарахування відсотків за кожний день з моменту прострочення сплати суми позики та процентів за користування позикою. Із такими умовами позичальник був достовірно ознайомлений та погодився на них, а тому, зобов`язаний виконувати такі умови та сплачувати відсотки за фактичний строк користування позикою.

На підтвердження факту видачі кредитних коштів до позовної заяви долучено копію платіжного доручення №52183638 від 26.07.2021 про перерахунок кредитних коштів згідно з договором №3490264 у сумі 20 000 грн на картку № НОМЕР_9 26.07.2021.

Відповідно до умов договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту.

З приводу факту видачі кредиту за договором позики №2813952 зазначає, що згідно з п. 2.6. договору позики позика надається позичальнику безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті товариства протягом 3 (трьох робочих) днів із дати підписання договору. Матеріали справи містять лист ТОВ «Універсальні платіжні рішення», який підтверджує успішність операції 25.07.2021 в 21:06:59 на суму 6000 грн, маска картки НОМЕР_2 , номер транзакції в системі іРау.uа - 99540699, призначення платежу: Зарахування 6000 грн на картку № НОМЕР_2 . Натомість листом «Маніфою» від 16.09.2024 підтверджено приналежність номеру транзакції до договору позики та відповідача. Відповідно до умов договору кошти кредиту надаються у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки, реквізити якої надані позичальником кредитодавцю з метою отримання кредиту.

Додатково наголошує, що саме позичальником при заповненні форм на сайті кредитодавця власноруч було зазначено реквізити платіжної банківської картки: НОМЕР_2 та на яку з часом було перераховано кошти за кредитним договором. Банком-емітентом, який видав банківську картку НОМЕР_2 , є АТ «Універсал Банк».

Разом із тим зауважує, що на підтвердження своїх доводів щодо неотримання коштів відповідач не надає жодної виписки по своєму картковому рахунку, яка свідчила б про ненадходження грошових коштів на рахунок відповідача за вказаним договором, а тому такі твердження є голослівними і не заслуговують на увагу суду. На противагу наданим позивачем доказам, які підтверджують обставини, якими позивач обґрунтовує обставину наявності боргу, відповідачем не долучено жодного належного, допустимого, достовірного та достатнього доказу на підтвердження тих обставин, на які він покликається, як на підставу відсутності боргу. Зокрема, відповідач не надав суду жодного доказу, яким би підтверджувався факт відсутності у нього заборгованості: факт повернення тіла кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, виписки по рахунку за номером картки. Відповідач лише заперечує всі обставини справи, на які посилається позивач, проте, нехтує доказуванням обох сторін та прагне ввести суд в оману. Позиція відповідача у цій частині ніщо інше як спроба уникнути від виконання свого зобов`язання.

Орієнтовані витрати представника відповідача складають 20 000 грн, з приводу яких категорично заперечує з огляду на наступне. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивач переконаний та наполягає на тому, що витрати на правничу допомогу, заявлені до стягнення відповідачем є неспівмірними по відношенню до цієї справи, суть відзиву на позовну заяву та позиції представника відповідача зводиться до того, що останній все заперечує, при цьому не надавав жодних доказів на підтвердження своєї позиції, не надавав контрдоказів. Також вважає, що докази вже понесених витрат повинні були бути подані разом із позовною заявою, так як певні витрати, в тому числі за написання відзиву вже були понесені.

Просить позовну заяву ТОВ «Коллект Центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити в повному обсязі. Відмовити представнику відповідача у стягненні в майбутньому із позивача витрат на правничу допомогу.

Представник позивача Ткаченко М.М. у судовому засідання позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач ОСОБА_2 , її представник ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися.

Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підставним і таким, що підлягає до задоволення частково.

Статтею 205 ЦК України встановлено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

Відповідно до частин 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Положення Закону України «Про електронну комерцію» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», так і електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України).

Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Судом встановлено, що 25 липня 2021 року між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_2 було укладено договір позики №2813952 (а.с. 21-24), за умовами якого позикодавець передає позичальнику у власність грошові кошти (позику), а позичальник приймає на себе обов`язок повернути таку ж суму грошових коштів (суму позики) та сплатити позикодавцю проценти від суми позики та всі інші платежі, пов`язані з виконанням цього договору (п. 2.1 договору).

Згідно з пунктами 2.2-2.3.4 договору позика надається на умовах повернення, платності та строковості в національній валюті України - гривні. Параметри позики: тип позики: короткострокова. Мета отримання позики: придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Сума позики: 6000 гривень. Строк позики: до 24 серпня 2021 року (30 днів).

Відповідно до пунктів 2.4.1-2.4.5 договору проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до додатку №1 до договору позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, акційний, фіксований: 0,99500 від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Середньоденний розмір процентів за користування позикою, базовий, фіксований: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою в межах повного строку позики. Базова процентна ставка за позикою, фіксована: 1,99000% від суми позики за кожен день користування позикою. Позикодавець надає позичальнику можливість сплати процентів за користування позикою на акційних умовах (відповідно до п. 2.4.2) виключно за умови належного виконання позичальником зобов`язань за цим договором. У випадку недотримання позичальником умов сплати процентів за користування позикою на акційних умовах, за договором застосовується базова процентна ставка за позикою.

Згідно з п. 3.1 договору проценти за користування позикою нараховуються за фактичну кількість календарних днів користування позикою з дня надання позики до дня повного погашення заборгованості включно. У межах строку позики проценти за користування позикою нараховуються за спадною процентною ставкою на підставі фіксованого середньоденного розміру процентів за користування позикою відповідно до п. 3 додатку №1 до договору. У період прострочення позики проценти за користування позикою нараховуються за базовою процентною ставкою на позику, визначеною п. 2.4.4.

Договір позики підписано ОСОБА_2 електронним підписом, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора (електронного підпису) g80682, про що свідчить п. 9 договору позики «Реквізити та підписи сторін».

Відповідно до паспорта позики (а.с. 26 зворот-27), ОСОБА_2 надаються грошові кошти на наступних умовах: сума позики - 9000 грн, строк позики - 30 днів, спосіб та строк надання позики - позика надається позичальнику шляхом безготівкового переказу на рахунок банківської картки, зареєстрованої позичальником для цієї цілі в особистому кабінеті на веб-сайті позикодавця у день укладення договору позики.

Також до договору долучено Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту Товариством з обмеженою відповідальністю «Маніфою» (а.с. 29-32), які є його невід`ємною частиною.

ТОВ «Маніфою» виконало взяті на себе зобов`язання та 25.07.2021 переказало на платіжну картку № НОМЕР_2 , 6000 гривень, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» №2782_48 від 16.09.2024.

На виконання ухвали суду про витребування доказів ТОВ «Універсальні платіжні рішення» направило інформацію щодо транзакції на суму 6042 грн, інвойс 6000 грн, номер транзакції в системі іРау №99540699, дата операції 25.07.2021, ініційована партнером ТОВ «МАНІФОЮ», через технічні канали взаємодії з API, згідно з якою вказаного числа на банківську картку № НОМЕР_2 , відбулося зарахування коштів на суму 6000 гривень.

Суд вважає доведеним факт укладення 25.07.2021 між ТОВ «Маніфою» та ОСОБА_2 договору позики №2813952 та виконання кредитодавцем свого зобов`язання щодо надання кредиту у сумі 6000 гривень. Цей кредитний договір є дійсним, у судовому порядку не оскаржувався.

Згідно з розрахунком заборгованості за договуором позикистаном на 29.12.2021, сформованим ТОВ «Маніфою», у ОСОБА_2 виникла заборгованість у розмірі 18 582 грн, з яких 6000 грн заборгованість за сумою позики та 12 582 грн заборгованість по процентах (а.с. 48).

Проте, суд не погоджується з нарахованим розміром заборгованості за договором позики №2813952 від 25.07.2021, а тому такий підлягає перерахунку.

Між ТОВ «Маніфою» та ТОВ «Вердикт Капітал» 29 грудня 2021 року укладено договір факторингу №29/12-2021 (а.с. 54-55), відповідно до умов якого до останнього перейшло право грошової вимоги за договором позики №2407196. Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу №29/12-2021 від 29.12.2021 (а.с. 57-58), ТОВ «Вердикт Капітал» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 18 582 грн, з яких 6000 грн - заборгованість за сумою позики; 9552 грн - заборгованість за процентами за користування позикою; 3030 - заборгованість за процентами на прострочену позику, що також підтверджується витягом з реєстру боржників до договору факторингу №29/12-2021 від 29.12.2021 (а.с. 64), у якому за №3622 зазначена ОСОБА_2 .

На підставі договору відступлення прав вимоги №10-01/2023, укладеного між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» від 10.01.2023 позивач набув права грошової вимоги за договором позики №2813952. Відповідно до витягу з реєстру боржників до договору №10-01/2023 від 10.01.2023, ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 86 442 грн, з яких 6000 грн - заборгованість за основним зобов`язанням; 80 442 грн - заборгованість за нарахованими процентами. Із долученого до матеріалів справи розрахунку слідує, що розмір заборгованості позичальника за договором №2813952 станом на 10.01.2023 становить 86 442 грн, з яких 6000 грн - заборгованості за тілом кредитом, 80 442 грн - заборгованість за відсотками. Загальна заборгованість заявлена до стягнення за договором станом на 03.10.2024 складає 33 268 грн 20 к. (а.с. 53).

Крім того, судом встановлено, що 26 липня 2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_2 укладено договір про споживчий кредит №3490264 (а.с. 37), на підставі якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 20 000 гривень. Крім того, позичальником підписано паспорт споживчого кредиту (а.с. 38).

Відповідно до умов договору сума (загальний розмір) кредиту становить 20 000 грн. Кредит надається строком на 30 днів із 26.07.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу) 25.08.2021 (п. 1.2-1.4 договору).

Згідно з пунктами 1.5-1.5.2 договору загальні витрати позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 4780 грн у грошовому виразі та 1,256 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включає в себе складові, визначені у підпунктах 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат позичальника за кредитом складає 24 780 гривень. Загальні витрати позичальника за кредитом, орієнтовна реальна річна процентна ставка, орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника, а також строк кредиту розраховані виходячи з припущення, що позичальник отримає кредитні кошти в день укладення цього договору, а строк кредитування залишиться не змінним та що кредитодавець і позичальник виконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені в цьому договорі, зокрема позичальник здійснить повне погашення заборгованості в термін, вказаний в п. 1.4 договору. Позичальник розуміє та погоджується, що наведені в цьому пункті показники не підлягають оновленню у випадку продовження позичальником строку кредитування, часткового дострокового погашення заборгованості чи прострочення виконання ним зобов`язань. Комісія за надання кредиту - 1000 грн, яка нараховується за ставкою 5.00 відсотків від суми кредиту одноразово. Проценти за користування кредитом: 3780 грн, які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1 умов договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Пунктом 2.3 вказаного договору передбачені умови пролонгації строку кредитування.

Відповідно до п. 2.3.1.2 договору позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п. 1.6 Договору.

Згідно з пунктами 6.1-6.2 договору кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі товариства та доступний, зокрема, через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби. Розміщені в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору або інформація з посиланням на них є пропозицією товариства про укладення кредитного договору (офертою). Відповідь про прийняття пропозиції про укладення кредитного договору (акцепт) надається позичальником шляхом відправлення товариству електронного повідомлення та відбувається із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який надсилається товариством електронним повідомленням (SMS) на мобільний телефон позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор (отриману алфавітно-цифрову послідовність) для підписання цього кредитного договору/електронного повідомлення про прийняття пропозиції про його укладення (акцепту). Електронне повідомлення (акцепт) може бути відправлене позичальником ТОВ «Мілоан» через веб-сайт або у SMS-повідомленні з мобільного телефонного номера позичальника на номер 2277. Після укладення цей кредитний договір розміщується позичальнику шляхом розміщення в особистому кабінеті позичальника. Додатково укладений електронний кредитний договір та/або повідомлення про його укладення може бути на розсуд товариства направлено позичальнику на електронну пошту або іншими каналами (засобами) зв`язку, наданими позичальником товариству.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитних договорів, які підписані власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п. 6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

Додатком №1 до договору про споживчий кредит №3490264 від 26.07.2021 (а.с. 37 зворот) визначено Графік платежів за вказаним договором, відповідно до якого загальна вартість кредиту становить 24 780 гривень, з яких: 20 000 гривень сума кредиту; 3780 гривень проценти за користування кредитом та 1000 гривень комісія за надання кредиту.

Із довідки про ідентифікацію, виданою ТОВ «МІЛОАН» (а.с. 45), вбачається, що ОСОБА_2 , з якою укладено договір №3490264 від 26.01.2021, ідентифікована ТОВ «Мілоан». Акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора), одноразовий ідентифікатор - U23405, дата відправки ідентифікатора позичальнику - 26.07.2021, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор - НОМЕР_3 .

Відповідно до умов вказаного договору товариство надало ОСОБА_2 кредит шляхом зарахування суми коштів 20 000 грн, що стверджується платіжним дорученням №52183638 від 26.07.2021 (а.с. 47 зворот) та квитанцією №c6665a05-0461-4d7d-9de8-2395f3a57c99_09577342 (а.с. 201).

На виконання ухвали суду про витребування доказів АТ «Універсал банк» повідомило, що на ім`я ОСОБА_2 було емітовано платіжну картку НОМЕР_4 , номер телефону НОМЕР_5 . Фінансовий номер телефону за платіжною карткою № НОМЕР_6 за період із 26.07.2021 по 30.07.2021 - НОМЕР_3 , та знаходився в її анкетних даних. Повний номер рахунку маска-картки № НОМЕР_6 , що належить ОСОБА_2 (РНОКІП НОМЕР_7 ) НОМЕР_4 та надало виписку про рух коштів за картковим рахунком, спеціальним платіжним засобом до якого є картка НОМЕР_4 за період із 26.07.2021 по 30.07.2021, з якої вбачається, що 26.07.2021 на вказану картку, яка належить ОСОБА_2 , здійснено переказ коштів на суму 20 000 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи 29 листопада 2021 року між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу №29-11/202, відповідно до умов якого ТОВ «МІЛОАН» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором про споживчий кредит №3490264, що підтверджується реєстром боржників до договору факторингу та витягом із нього (а.с. 62-63, 64).

ТОВ «Вердикт Капітал» відступило право грошової вимоги до позичальників за кредитними договорами Товариству з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» відповідно до договору відступлення права вимоги №10-03/2023/01 від 10 березня 2023 року (а.с. 74-76), у тому числі за договором про споживчий кредит №3490264, що підтверджується реєстром боржників до договору відступлення (а.с. 8, 78-79), у якому за №166162 зазначена ОСОБА_2 .

Відповідно до відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором №3490264, які сформовані ТОВ «Мілоан» (а.с. 48 зворот-49), заборгованість ОСОБА_2 складає 84 780 грн., яка складається з заборгованість за тілом кредиту 20 000 гривень, заборгованість по процентам - 63 780 гривень, заборгованість по комісії - 1000 гривень.

Із розрахунку заборгованості ОСОБА_2 перед ТОВ «Вердикт капітал» за кредитним договором №3490264 станом на 10.03.2023 (а.с. 50) вбачається, що загальна сума заборгованості становить 171 780 грн, з яких 20 000 грн - заборгованості по основній сумі кредиту, 63 780 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги, 1000 грн - заборгованість з комісії, 87 000 грн - нараховані відсотки.

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Коллект Центр» за договором №3490264 від 26.07.2021 (а.с. 52), заборгованість станом на 03 жовтня 2024 року складає 171 780 гривень, з яких: 20 000 гривень - заборгованість за тілом кредиту; 150 780 гривень заборгованість за відсотками; 1000 гривень заборгованість за комісією. Загальна заборгованість заявлена до стягнення за договором станом на 03.10.2024 складає 148 780 гривень.

Проте, суд не погоджується з нарахованим розміром заборгованості за договором про споживчий кредит №3490264 від 26.07.2021, а тому такий підлягає перерахунку.

Частинами 1 та 2 статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

За змістом частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1 статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини 1 статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Враховуючи вказані договори відступлення прав вимоги суд вважає, що ТОВ «Коллект Центр» є належним позивачем щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 заборгованості за договором позики №2813952 від 25.07.2021 та договором про споживчий кредит №3490264 від 26.07.2021.

На підставі викладеного ТОВ «Коллект Центр» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_2 за вказаними договорами. Матеріали справи не містять доказів повного або часткового виконання відповідачем зобов`язань з повернення суми кредиту та сплати процентів.

Оскільки відповідачу надано кредитні кошти у розмірі 6000 гривень згідно з договором позики №2813952 від 25.07.2021 та 20 000 гривень згідно з договором про споживчий кредит №3490264 від 26.07.2021 шляхом перерахування вказаних сум на картковий рахунок, суд дійшов висновку про достатність підстав для стягнення з ОСОБА_2 вказаних сум на користь ТОВ «Коллект Центр».

Щодо позовних вимог ТОВ «Коллект Центр» в частині стягнення з ОСОБА_2 відсотків за вказаними договорами, суд зазначає наступне.

У висновках, що викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12), зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведений підхід до вирішення спорів у подібних відносинах підтверджений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року (справа №910/4518/16), де викладені такі правові висновки.

Поняття «користування кредитом», яким послуговуються скаржники, є окремим випадком «користування чужими коштами». Термін «користування чужими коштами» Велика Палата Верховного Суду розтлумачила в постанові від 10.04.2018 у справі №910/10156/17 (пункти 34, 35, 37 відповідно). Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником, як правило, за плату можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх.

Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів установлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин у силу частини другої статті 1054 ЦК України та до відносин із комерційного кредиту - в силу частини другої статті 1057 цього Кодексу.

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, «користування кредитом» - це можливість позичальника за плату правомірно не повертати кредитору борг (кредит) протягом певного періоду часу, погодженого сторонами кредитного договору.

Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

У разі порушення позичальником зобов`язання з повернення кредиту настає відповідальність - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказаний висновок сформульований у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункт 54) та від 04 лютого 2020 року у справі №912/1120/16 (пункт 6.19).

Частиною 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини, виходячи з правової природи останніх.

Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України і цей розмір може зменшити суд.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за користування кредитом). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Як уже зазначалось вище, за договором позики №2813952 від 25.07.2021 відповідач отримала грошові кошти у розмірі 6000 грн на строк 30 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом 1,99% в день. Отже за цим кредитним договором відповідач зобов`язаний сплатити відсотки у розмірі 3582 гривня.

Відповідно до умов договору про споживчий кредит №3490264 від 26.07.2021 відповідач отримала кредит у розмірі 20 000 грн на строк 30 днів із сплатою відсотків за користування кредитом 0,63%. Отже за цим договором відповідач зобов`язана сплати відсотки у розмірі 3780 гривень. Комісія за надання кредиту 1000 гривень.

Аналізуючи наведені умови договорів щодо строку, на який видається кредит, порядку нарахування процентів, суд приходить до висновку, що у договорі відсутні чіткі і зрозумілі для споживача умови про право кредитодавця нараховувати проценти за фактичне правомірне користування коштами після закінчення строку дії договору. При цьому одночасно передбачено продовження (пролонгації) строку кредитування до невизначеної дати. Так, матеріали справи не містять відомостей щодо продовження (пролонгації) строку кредитування.

Отже, слід виходити з того, що сторони не узгодили належним чином відповідальність за прострочення грошового зобов`язання відповідно до ст. 625 ЦК України у виді сплати процентів за неправомірне користування кредитом.

Виходячи з викладеного, з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Коллект центр» підлягає стягненню заборгованість за договором позики №2813952 від 25.07.2021 у розмірі 9582 гривні, з яких 6000 гривень сума боргу за тілом кредиту та 3582 гривні відсотки за користування кредитом у межах строку кредитування (30 днів із моменту отримання кредиту), а за договором про споживчий кредит №3490264 від 26.07.2021 у розмірі 24 780 грн, з яких 20 000 гривень - сума боргу за тілом кредиту, 3780 гривень - відсотки за користування кредитом у межах строку кредитування (30 днів із моменту отримання кредиту) та 1000 гривень комісія з надання кредиту, а тому позов ТОВ «Коллект центр» до ОСОБА_2 підлягає до часткового задоволення.

Позивач ТОВ «Коллект центр» у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача на свою користь судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 25 000 гривень.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Суд, задовольняючи позов частково, стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволених вимог у частці 18,88%, а саме - 457 грн 35 к.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до пунктів 1 та 2 ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу представник позивача подала до суду такі документи: договір про надання правової допомоги №02-09/2024-7 від 02.09.2024 (а.с. 14-15), заявку на надання юридичної допомоги №17 від 03.09.2024 (а.с. 19), витяг з акту №1 про надання юридичної допомоги від 02.10.2024 (а.с. 20), згідно з якими вартість послуг з надання правничої допомоги становить 25 000 гривень.

Суд, розподіляючи витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу, вважає, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у вказаному розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у додатковій постанові від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15.

Щодо співмірності витрат на правову допомогу слід ураховувати позицію Верховного Суду від 01.09.2020 у справі №640/6209/19, відповідно до якої розмір відшкодування судових витрат повинен бути співрозмірним із ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Також суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Суд зауважує, що справа не відноситься до категорії складних та розглядалась у спрощеному провадженні. Крім того, послуги надані адвокатом, є типовими для позивача, оскільки стягнення заборгованості також є предметом його діяльності, відповідно не потребують витрати значного часу на складання документів та визначення правових позиції.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд бере до уваги зміст заяв і клопотань представника позивача по суті, складність справи, яка є нескладною та розглядалась в спрощеному позовному провадженні, розмір стягнутої заборгованості, а також враховує, що представник позивача брав участь у судовому засіданні. Виходячи з критерію розумності, реальності таких витрат, суд уважає, що визначений розмір оплати є явно завищеним та не є співмірним з обсягом наданих послуг.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року в справі №211/3113/16-ц (провадження №61-299св17).

Враховуючи складність справи та виконані роботи, суд вважає розмір у сумі 4000 грн співмірним розміром витрат на правничу допомогу.

У зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених вимог у частці 18,88%, а саме - 755 гривень 20 копійок.

У відзиві на позов зазначено, що у зв`язку з розглядом справи відповідач також понесла витрати на правничу допомогу, які становлять 20 000 грн, однак не надала належних доказів, що підтверджують такі витрати, тому вимоги відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу до задоволення не підлягають.

Зі свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_8 від 15.12.2022 встановлено, що відповідач ОСОБА_2 в зв`язку з укладенням шлюбу 15 грудня 2022 року змінила прізвище на ОСОБА_2 , тому повне ім`я відповідача у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики та кредитним договором слід вважати ОСОБА_2 .

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 205, 207, 509, 526, 527, 530, 536, 626, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України, статтями 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором позики №2813952 від 25 липня 2021 року в сумі 9582 (дев`ять тисяч п`ятсот вісімдесят дві) гривні та заборгованість за договором про споживчий кредит №3490264 від 26 липня 2021 року в сумі 24 780 (двадцять чотири тисячі сімсот вісімдесят) гривень.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» 457 (чотириста п`ятдесят сім) гривень 35 копійок судового збору та 755 (сімсот п`ятдесят п`ять) гривень 20 копійок витрат за надання професійної правничої допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів із дня складення повного судового рішення.

Повне найменування, ім`я, місцезнаходження, місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДРПОУ, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», вулиця Мечнікова, буд. 3, офіс 306, м. Київ, 01133, код в ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 .

Повне рішення суду складено 02 березня 2026 року.

Головуючий Б.С. Гамула