У х в а л а

Іменем України

30 січня 2026 року

м. Київ

Справа № 227/1392/24

Провадження № 61-15313ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Гудими Д. А., суддів Краснощокова Є. В., Пархоменка П. І. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - скаржник), інтереси якого представляє адвокат Снайко Галина Олегівна (далі - адвокат),

на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 3 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року

за заявою скаржника про видачу дубліката виконавчого листа

у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є скаржник, до ОСОБА_1 (далі - боржник) про стягнення боргу за кредитним договором і

в с т а н о в и в:

1. У квітні 2025 року скаржник звернувся до суду із заявою, у якій просив видати дублікат виконавчого листа у справі № 2-11650/2010 про стягнення з боржника на користь скаржника 123 966,85 грн заборгованості за кредитним договором від 14 липня 2008 року № 192/555, 1 359,57 грн судових витрат, а всього - 125 326,42 грн. Мотивував заяву так:

- 29 вересня 2010 року Харцизький міський суд Донецької області ухвалив рішення у справі № 2-11650/2010, згідно з яким стягнув із боржника на користь скаржника заборгованість за вказаним договором;

- 15 жовтня 2010 року на виконання того рішення суд видав виконавчий лист, який скаржник подав у Відділ Державної виконавчої служби Харцизького міського управління юстиції Донецької області (далі - ВДВС Харцизького МУЮ);

- 16 грудня 2010 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 23301403;

- 15 серпня 2013 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого листа скаржникові на підставі пункту 8 частини першої статті 47, статті 50 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із реалізацією іпотечного майна;

- надалі виконавчий лист скаржник повторно пред`являв до виконання, і 16 жовтня 2013 року державний виконавець виніс постанову про відкриття виконавчого провадження № 40210171;

- згідно з відповіддю Донецького відділу Державної виконавчої служби у Донецькій області (далі - Донецький ВДВС у Донецькій області) виконавче провадження № 40210171 з примусового виконання виконавчого листа № 2-11650/2010 від 15 жовтня 2010 року про стягнення з боржника на користь скаржника 125 326,42 грн боргу за даними Автоматизованої системи виконавчого провадження перебувало на виконанні у ВДВС Харцизького МУЮ, але виконавчий документ повернули скаржникові; надати вичерпну інформацію щодо того виконавчого провадження неможливо, оскільки приміщення, матеріально-технічна база та документація ВДВС Харцизького МУЮ були захоплені під час активної фази антитерористичної операції; все майно цього відділу знаходиться за місцем його попередньої реєстрації на тимчасово непідконтрольній Україні території;

- з огляду на вказане виконавчий лист фактично втрачений.

2. 3 липня 2025 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська постановив ухвалу, згідно з якою відмовив у задоволенні заяви скаржника. Мотивував так: останній не надав належних і допустимих доказів поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого листа до виконання, тому немає підстав для видачі дубліката виконавчого листа.

3. 29 жовтня 2025 року Дніпровський апеляційний суд прийняв постанову, згідно з якою залишив без змін ухвалу суду першої інстанції. Мотивував аналогічно до попередньої. Додатково зазначив, що відповідно до постанови про повернення виконавчого листа стягувачу від 15 серпня 2013 року, виконавчий лист повернули скаржникові на підставі пункту 8 частини першої статті 47, статті 50 чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку із реалізацією іпотечного майна; у 2013 році скаржник повторно пред`явив до виконання цей лист, який йому надалі знову повернули; лише у 2023 році скаржник ініціював пошук виконавчого листа, звернувшись до Донецького ВДВС у Донецькій області; скаржник не надав доказів добросовісної реалізації процесуальних прав і належного виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих і залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

4. 5 грудня 2025 року адвокат в інтересах скаржника сформувала у системі «Електронний суд» касаційну скаргу (вх. № 36869/1/220-25 від 5 грудня 2025 року), в якій просила судові рішення судів попередніх інстанцій скасувати й ухвалити нове - про задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого листа. Мотивувала так:

- суди попередніх інстанцій належно не досліди всі обставини справи, не врахували, що на підтвердження поважності пропуску строку скаржник надав належні та допустимі докази;

- суди не звернули увагу на відповідь виконавчої служби від 19 липня 2023 року, яка підтверджує втрату виконавчого листа, ініціювання скаржником питання відновлення відповідних документів, які втрачені не з його вини, вчинення дій, спрямованих на пошук оригіналу виконавчого документа;

- скаржник надав належні та допустимі докази втрати відповідного виконавчого документа;

- суди першої й апеляційної інстанції не врахували, що виконавчий лист повернули скаржникові на підставі заборони, встановленої у чинному Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тому строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не минув.

Крім того, адвокат скаржника у касаційній скарзі просила поновити їй строк на касаційне оскарження. Мотивувала тим, що повний текст оскарженої постанови апеляційний суд склав 6 листопада 2025 року, копію якої скаржник отримав 10 листопада 2025 року.

4.1. Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина перша статті 390 ЦПК України).

4.2. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення (частина друга статті 390 ЦПК України).

4.3. Оскільки скаржник подав касаційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови апеляційного суду, він дотримав вимогу, передбачену частиною першою статті 390 ЦПК України. Тому немає підстав для задоволення клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження.

5. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою скаржника немає.

5.1. За змістом пункту 8 частини другої статті 29 Конституції України та пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.

5.2. Учасники справи, яка є предметом судового розгляду, та інші особи мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (стаття 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

5.3. Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

5.4. Отже, необхідними умовами для видачі дубліката виконавчого листа є, по-перше, його втрата, факт якої має бути підтверджений відповідними документами, а, по-друге, звернення із заявою про таку видачу до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 1 грудня 2022 року у справі № 2-759/11). Тобто чинне законодавство передбачає можливість видачі дубліката виконавчого документа лише у разі дотримання або поновлення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 листопада 2021 року у справі № 2-3552/10, Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11).

5.5. Строк пред`явлення виконавчого документа до виконання є одним із видів процесуальних строків, які передбачені статтею 120 ЦПК України.

5.6. Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

5.7. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частини перша статті 433 ЦПК України).

5.8. Метою приписів статті 433 ЦПК України є захист інтересів добросовісного стягувача, який пропустив строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання з поважних причин Суд, вирішуючи питання про поновлення такого строку, має з`ясувати причини його пропуску та залежно від їхнього характеру зробити висновок про поважність чи неповажність, виснувати про наявність чи відсутність підстав для поновлення відповідного строку.

Поважними можна визнати лише ті причини, які не залежали від волі стягувача, тобто виникли внаслідок обставин, об`єктивно незалежних від його волі, та які безпосередньо унеможливлювали або ускладнювали можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом або судом строк.

Поважність причин пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання може залежати від таких обставин як поведінка заявника (бездіяльність або незаінтересованість у зверненні судового рішення до виконання), інших осіб, обставин, що виникли об`єктивно та безпосередньо унеможливлюють вчинення процесуальних дій у визначений законом строк (див., наприклад, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 червня 2023 року у справі № 2-3091/12).

5.9. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Тоді як, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (пункти 35, 47)).

5.10. Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

5.11. Ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу (частина перша статті 406 ЦПК України).

5.12. Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку (пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України).

5.13. Скаржник подав касаційну скаргу на постанову, яку суд апеляційної інстанції прийняв за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції, згідно з якою останній, зокрема, не поновив скаржнику строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Пункт 2 частини першої статті 389 ЦПК України визначив виключний перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити у касаційному порядку окремо від рішення суду після їхнього перегляду в апеляційному порядку. Ухвали суду першої інстанції щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання (пункт 24 частини першої статті 353 ЦПК України) у цьому переліку немає. Відповідно немає гарантованого права касаційного оскарження постанови, яку суд апеляційної інстанції прийняв за наслідками перегляду ухвали суду першої інстанції в означеній частині.

5.14. З огляду на те, що скаржник подав касаційну скаргу на судові рішення, касаційне оскарження яких у частині вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання не передбачене, слід з цієї підстави відмовити у відкритті касаційного провадження щодо перегляду оскаржених рішень у вказаній частині.

5.15. Скаржник отримав доступ до судів першої й апеляційної інстанцій, зокрема мав можливість навести аргументи на користь своєї заяви у частині вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Право касаційного оскарження згідно з процесуальним законом обмежене. Це обмеження спрямоване на забезпечення виконання Верховним Судом завдання із забезпечення сталості та єдності судової практики у порядку та спосіб, визначені таким законом (частина перша статті 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»). Зазначена мета є правомірною. Скаржник оскаржив судові рішення стосовно вирішення питання про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, які не можна оскаржити у касаційному порядку. Тому обмеження на подання скаржником касаційної скарги у відповідній частині є пропорційними вказаній правомірній меті та не порушують сутність його права на доступ до суду.

5.16. Суди попередніх інстанцій, відмовляючи у задоволенні заяви скаржника про видачу дубліката виконавчого листа, правильно вважали, що скаржник не надав належних і допустимих доказів поважності пропуску строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а тому немає підстав для видачі такого дубліката. Звернули увагу на те, що скаржник ще у 2013 році повторно пред`явив до виконання виконавчий лист, 16 жовтня 2013 року державний виконавець ВДВС Харцизького МУЮ відкрив відповідне виконавче провадження № 40210171, але надалі виконавчий документ повернув скаржникові, який його не отримав (вичерпної інформації з цього приводу немає через те, що майно зазначеного ВДВС залишилося на тимчасово окупованій території України) і лише у 2023 році ініціював пошук виконавчого листа, звернувшись до Донецького ВДВС у Донецькій області.

5.17. У касаційній скарзі скаржник заявив аргумент про те, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив, бо виконавчий лист скаржникові повернули на підставі заборони, встановленої у чинному Законі України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Колегія суддів звертає увагу на те, що за змістом оскаржених судових рішень скаржник у судах попередніх інстанцій не стверджував, що він не пропустив строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Тому суди першої й апеляційної інстанцій вирішували питання про наявність поважних причин пропуску такого строку. У касаційній скарзі скаржник теж наполягав на тому, що, на його думку, такі поважні причини є, тобто погоджувався з тим, що він відповідний строк пропустив.

5.18. Аргумент про те, що цей строк не пропущений, суперечить іншим доводам скаржника. За змістом висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 13 листопада 2024 року в справі № 186/871/14-ц (пункти 79-80), ухвала про відмову в поновленні строку пред`явлення виконавчого документа до виконання та відмову у видачі через це дубліката такого документа не можуть бути перешкодою для повторного звернення із заявою про видачу цього дубліката за наявності доказів того, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не пропущений.

5.19. З огляду на все вищевикладене, як правильно виснували суди попередніх інстанцій, підстав для задоволення заяви скаржника про видачу дубліката виконавчого листа немає. Доводи касаційної скарги висновки судів першої й апеляційної інстанцій не спростовують, на законність оскаржених судових рішень не впливають. За змістом частини першої статті 400 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати нові обставини та переоцінювати докази, які дослідили й оцінили суди попередніх інстанцій.

5.20. У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

5.21. Оскільки не було підстав для поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, і судові рішення в частині цієї відмови не можна оскаржити у касаційному порядку, а також беручи до уваги те, що дублікат виконавчого документа можна видати лише у разі звернення із заявою про це до закінчення відповідного строку, правильним є висновок судів попередніх інстанцій про відмову скаржникові у задоволенні його заяви про видачу такого дубліката. Таке застосування судами процесуальних норм є вочевидь правильним і не викликає розумних сумнівів щодо застосування чи тлумачення цих норм (див. близькі за змістом висновки у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 жовтня 2019 року у справі № 166/1472/18, Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 3 листопада 2021 року у справі № 2-3552/10, від 1 грудня 2022 року у справі № 2-759/11, від 23 лютого 2023 року у справі № 2-310/11, а також в ухвалах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 листопада 2022 року у справі № 753/20264/20, від 26 січня 2023 року у справі № 161/2557/13-ц, від 31 березня 2023 року у справі № 2-3436/11). Тому касаційну скаргу в частині оскарження відмови у видачі дубліката виконавчого листа слід визнати необґрунтованою та теж відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись статтями 260, 261, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

у х в а л и в :

1. Відмовити Акціонерному товариству «Державний ощадний банк України» у задоволенні клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 3 липня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року.

2. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 3 липня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року за заявою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», до ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

3. Копію ухвали та додані до касаційної скарги матеріали надіслати особі, яка подала цю скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Судді Д. А. Гудима
Є. В. Краснощоков
П. І. Пархоменко