Справа № 2-324/01
Провадження №22-ц/801/20/2026
Провадження № 22-ц/801/21/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Кузьмишин В.М.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 рокуСправа № 2-324/01м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Войтка Ю. Б., Міхасішина І. В.

Секретар: Закернична А. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року та на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_1 в добудові до 80-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 ,

Судові рішення ухвалив суддя Кузьмишин В. М.

Судові рішення ухвалено в м. Вінниця

Дата складення тексту повних судових рішень невідома,

Встановив:

Із матеріалів апеляційної скарги ОСОБА_1 та матеріалів про відновлення знищеного провадження по цивільній справі № 2-324/01 за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_3 вбачається, що у 2001 році ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_1 в добудові до 80-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Інформація, яка би свідчила про виклад обставин, якими позивач обґрунтував свої вимоги та зазначив докази, що підтверджують вказані обставини у цих матеріалах відсутня.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить приватному підприємству «Сервіс-центр «МРІЯ».

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року позов задоволено.

Визнано право власності за ОСОБА_2 на кв. АДРЕСА_5 .

У грудні 2024 року особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, у якій посилається на те, що оскаржуваними судовими рішеннями порушено її право та інтерес, тому просить скасувати ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року і постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні заяви про забезпечення позову, та скасувати рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Зазначила, що про оскаржувану ухвалу їй стало відомо із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, коли вона вирішила продати свою квартиру, а саме 28 жовтня 2024 року, після чого вона через свого представника звернулася до суду першої інстанції, де їй було повідомлено, що справу знищено у зв`язку із закінченням терміну зберігання, а в архівній справі зберігається лише рішення, прийняте у цій справі, яке вона отримала 12 листопада 2024 року. Ухвалу суду про забезпечення позову їй видано не було у зв`язку з її відсутністю в архівній справі.

В апеляційній скарзі зазначила, що станом на момент прийняття оскаржуваних судових рішень квартира АДРЕСА_5 не належала відповідачу ПМП «Сервіс-центр «Мрія».

18 серпня 2000 року вона разом із сім`єю у складі 5 осіб: вона, чоловік ОСОБА_3 , діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , отримали ордер на жиле приміщення № 58 на право заняття житлового приміщення житловою площею 46,9 кв. м., яке складається з 4-х кімнат в квартирі за адресою: АДРЕСА_6 . Підстава видачі ордера: рішення виконкому міської ради № 1090 від 27 липня 2000 року. 05 грудня 2000 року в квартирі АДРЕСА_5 зареєстровано місце проживання ОСОБА_1 та членів її сім`ї.

Відповідно до пункту 4.2 рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1090 від 27 липня 2000 року «Про надання квартир для заселення та оформлення свідоцтв про право власності на квартири в 40-квартирному житловому будинку АДРЕСА_2 » квартира АДРЕСА_5 була зареєстрована на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Вінниці в особі Вінницької міської ради.

В 2001 році вона разом із усіма членами своєї сім`ї, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизувала цю квартиру і отримала свідоцтво про право власності на житло від 31 травня 2001 року.

27 серпня 2001 року квартиру АДРЕСА_5 було зареєстровано КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності за: ОСОБА_3 1/5, ОСОБА_1 1/5, ОСОБА_4 1/5, ОСОБА_5 1/5, ОСОБА_4 1/5 і записано в реєстрову книгу № 494, реєстраційний № 1793/45129.

Отже, суд вирішив питання про її права, інтереси та (або) обов`язки, проте вона не брала участі у цій справі.

Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

У судовому засіданні представник особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 адвокат Жейда Г. І. підтримала апеляційну скаргу, просить задовольнити її: скасувати оскаржуване рішення суду від 02 березня 2001 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_2 та скасувати заходи забезпечення позову, вжиті оскаржуваною ухвалою суду від 01 березня 2001 року.

Позивач ОСОБА_2 не заперечує проти задоволення апеляційної скарги, але просить його квартиру залишити йому у власності. Пояснив, що в оскаржуваному судовому рішенні помилково вказано, що його квартира АДРЕСА_5 . При отриманні в суді копії вказаного рішення він про це повідомив працівнику суду, який видавав йому копію рішення і попросив виправити помилку. Згодом йому суд видав копію рішення суду, у якому вірно вказано номер будинку АДРЕСА_2 , у якому знаходиться квартира АДРЕСА_1 , на яку судовим рішенням визнано право власності за ним. Отримавши таку копію рішення, він, відповідно до чинного на той час порядку, своє право власності на квартиру АДРЕСА_5 зареєстрував в КП «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації».

Представник відповідача ПМП «Сервіс-Центр «Мрія» повідомлявся судом належним чином про дату, час і місце розгляду справи, проте судові повістки поверталися без вручення йому по причині, що зазначена поштою: «адресат відсутній».

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних судових рішень в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали за апеляційною скаргою та матеріали щодо відновлення знищеного провадження у цивільній справі № 2-324/01 за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-Центр «Мрія» про визнання права власності, прийшов до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги за таких підстав.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 10 грудня 2024 року ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року та на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 грудня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху і роз`яснено заявнику, що протягом десяти днів вона вправі звернутися до апеляційного суду із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження судових рішень, у якій зазначити та додати до заяви відповідні докази, що підтверджують поважність підстав пропуску строку на апеляційне оскарження судових рішень суду першої інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року та на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_1 в добудові до 80-ти квартирного житлового будинку.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 березня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 14 січня 2025 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2025 року поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року та ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року.

Відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року та на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року.

Доручено Вінницькому міському суду Вінницької області відновити знищене провадження у цивільній справі № 2-324/01 за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_1 в добудові до 80-ти квартирного житлового будинку. Зупинено апеляційне провадження у цивільній справі до надходження відновленого судового провадження від Вінницького міського суду Вінницької області.

31 липня 2025 року на Вінницького апеляційного суду надійшли від Вінницького міського суду Вінницької області матеріали відновлення знищеного провадження по цивільній справі № 2-324/01.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2025 року відмовлено у відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-324/01 за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_1 в добудові до 80-ти квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 05 серпня 2025 року поновлено апеляційне провадження у цивільній справі № 2-324/01 за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_1 в добудові до 80-ти квартирного житлового будинку та призначено справу до апеляційного розгляду.

30 серпня 2025 року до Вінницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 17 липня 2025 року про відмову у відновленні судового провадження у справі у цивільній справі № 2-324/01.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 31 липня 2025 року відкрито апеляційне провадження у справі про відновлення знищеного провадження по цивільній справі № 2-324/01.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 13 серпня 2025 року зупинено апеляційне провадження за апеляційної скаргою ОСОБА_1 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року та на ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року до вирішення питання про відновлення втраченого судового провадження у цивільній справі № 2-324/01.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2025 року доручення Вінницького апеляційного суду, викладеного в ухвалі від 11 квітня 2025 року про відновлення знищеного провадження по цивільній справі № 2-324/01 за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервісний центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_3 , задоволено частково. Відновлено втрачене (знищене) судове провадження у цивільній справі № 2-324/01 за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервісний центр «Мрія» про визнання права власності на кв. АДРЕСА_3 , а саме: - ухвалу Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року у справі № 2-324/01 наступного змісту: «Ухвала. 01 березня 2001 року. м. Вінниця. Мною, суддею Ленінського районного суду м. Вінниці Кузьмішиним В. М. прийнята позовна заява ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_7 . В процесі розгляду справи з`ясувалося, що квартира АДРЕСА_8 продана відповідачем, проте взамін він згоден віддати квартиру АДРЕСА_1 . Позивач уточнив позовні вимоги щодо накладення арешту на квартиру в добудові до 40-квартирного жилого будинку по АДРЕСА_2 . З метою забезпечення позову і керуючись ст. 152 ЦПК України, - Ухвалив: Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить Приватному малому підприємству «Сервіс-центр «Мрія». Корпію ухвали направити на виконання до Вінницького міського БТІ, Першої Вінницької державної нотаріальної контори, Вінницького міського виконкому. Суддя В. М. Кузьмішин.».

Дослідивши матеріали апеляційного оскарження та матеріали щодо відновлення знищеного провадження у цивільній справі № 2-324/01 за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності, суд апеляційної інстанції встановив наступне.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, сформованої 28 жовтня 2024 року, відносно квартири АДРЕСА_5 застосовано тип обтяження: арешт (архівний запис); зареєстровано: 30 липня 2007 року реєстратором: Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали, б/н від 01 березня 2001 року Ленінського районного суду м. Вінниці; власник квартири: приватне підприємство «Сервіс-центр «Мрія».

Рішенням виконавчого комітету Вінницької міської ради № 1090 від 27 липня 2000 року (пункт 4.2) зобов`язано Комунальне підприємство «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» зареєструвати на праві комунальної власності за територіальною громадою міста Вінниці в особі Вінницької міської ради квартири, у тому числі за АДРЕСА_5 .

18 серпня 2000 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради ордер на жиле приміщення № 58 виданий ОСОБА_3 із сім`єю з 5 осіб на право заняття житлового приміщення житловою площею 46,9 кв. м., яке складається із 4-х кімнат за адресою: АДРЕСА_6 . Підставою видачі ордера вказано рішення виконкому міської ради № 1090 від 27 липня 2000 року. До складу сім`ї ОСОБА_3 входять: він, його дружина ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 , дочка ОСОБА_5 , дочка ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31 травня 2001 року, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_6 дійсно належить на праві приватної часткової власності: ОСОБА_3 1/5, ОСОБА_1 1/5, ОСОБА_4 1/5, ОСОБА_5 1/5, ОСОБА_4 1/5. Квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Загальна площа квартири 75,1 кв. м. Свідоцтво видане згідно з рішенням від 31 травня 2001 року № 875. Квартиру АДРЕСА_5 зареєстровано КП «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на праві приватної власності і записано в реєстрову книгу № 494, реєстраційний № 1793/45129, 27 серпня 2001 року.

Згідно акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта від 23 травня 2000 року, комісія прийняла рішення про прийняття в експлуатацію пред`явленого до прийняття 40 квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 .

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 681 від 29 травня 2000 року затверджено поданий державною комісією акт прийомки до експлуатації закінченого будівництвом 40-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , житловою площею 2432,1 м-2, загальною площею 1482,2 м-2. Закінченому будівництвом об`єкту присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Згідно акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта 80-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , від 02 січня 2002 року, комісія прийняла рішення про прийняття 80-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 в експлуатацію.

Рішенням Виконавчого комітету Вінницької міської ради № 173 від 29 січня 2002 року (із доповненням згідно рішення № 399 від 21 березня 2002 року) затверджено поданий державною комісією акт прийняття до експлуатації 80-квартирного житлового будинку по АДРЕСА_2 , загальною площею 4226,6 кв. м., житловою площею 2436,0 кв. м. Закінченому будівництвом 80-ти квартирному житловому будинку присвоєно поштову адресу: АДРЕСА_2 .

Згідно договору № 27/10 від 27 жовтня 2000 року, між Приватним малим підприємством «Сервіс-центр «Мрія» і Приватним малим підприємством «Агробудпобут», з однієї сторони (будівельники) та ОСОБА_2 , з другої сторони (дольовик), укладено договір на дольову участь у будівництві будинку АДРЕСА_6 , яка складається із 3-х кімнат.

Згідно акта № 10 від 27 жовтня 2000 року ПМП «Агробудпобут», з одного боку, та ПМП «Сервіс-центр «Мрія», з другого боку, склали цей акт в тому, що у відповідності до договору № 2/24 від 24 лютого 1998 року, перший передав, а другий прийняв загальну житлову площу в АДРЕСА_2 , 80-квартирний житловий будинок, одна квартира АДРЕСА_1 , що складається із трьох житлових кімнат загальною площею 62,19 кв. м., на 8-му поверсі, балансовою вартістю 47 760,62 грн.

Згідно довідки, виданої директором ПМП «Сервіс-центр «Мрія» Наумчук Л. М. 27 жовтня 2000 року, ОСОБА_2 здійснив повний взаєморозрахунок із ПМП «Сервіс-центр «Мрія» за 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_9 , в 80-ти квартирному житловому будинку.

В матеріалах апеляційного оскарження (а. с. 142) наявна копія рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року у справі № 2-324/01 р. за позовом ОСОБА_2 до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_3 .

У цьому рішенні у вступній, описовій, мотивувальній частинах зазначена квартира АДРЕСА_5 . У резолютивній частині цього рішення зазначено: «Позов задовільнити. Визнати право власності за ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_5 . Рішення суду набуло законної сили 13 березня 2001 року. Оригінал рішення суду знаходиться в архіві суду».

Начальник КП «ВМБТІ» Діна Нагірняк на запит адвоката Жейди Г. І. повідомила про те, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 60521 на квартиру АДРЕСА_5 станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_2 квартира зареєстрована в цілому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року, справа № 2-324/01р. (а. с. апеляційного оскарження 141).

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що між ОСОБА_2 та ПМП «Сервіс-центр «Мрія» 27 жовтня 2000 року укладено договір на дольову участь в будівництві будинку АДРЕСА_6 , яка складається із 3-х кімнат. ОСОБА_2 повність провів оплату квартири, виконавши в повній мірі умови договору. Будинок прийнятий в експлуатацію.

Ухвалюючи рішення про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить ПМП «Сервіс-центр «Мрія», суд першої інстанції в ухвалі зазначив, що в процесі розгляду справи з`ясувалося, що квартира АДРЕСА_8 продана відповідачем, проте взамін він згоден віддати квартиру АДРЕСА_1 . Позивач уточнив позовні вимоги щодо накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 . Тому суд з метою забезпечення позову та керуючись чинною на той час статтею 152 ЦПК України, забезпечив позов ОСОБА_2 .

Колегія суддів із такими висновками суду першої інстанції частково погоджується.

Відповідно до статті 86 ЦК України (в редакції 18 липня 1963 року із відповідними змінами) право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності в Україні охороняється законом. Держава забезпечує стабільність правовідносин власності. Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Усі форми власності є рівноправними. Відносини власності регулюються Законом України «Про власність», цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Підстави виникнення права власності визначені статтею 12 Закону України «Про власність», який був чинним на час виникнення спірних правовідносин), та відповідно до якої праця громадян є основою створення і примноження їх власності. Громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Об`єктами права приватної власності є жилі будинки, квартири тощо (стаття 13 Закону України «Про власність»).

Згідно вимог статті 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Відповідно до статті 48 Закону України «Про власність» Україна законодавчо забезпечує громадянам, організаціям та іншим власникам рівні умови захисту права власності. Власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Захист права власності здійснюється судом, арбітражним судом або третейським судом. Положення щодо захисту права власності поширюються також на особу, яка хоч і не є власником, але володіє майном на праві повного господарського відання, оперативного управління, довічного успадковуваного володіння або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором. Ця особа має право на захист свого володіння також від власника.

Відповідно до статті 49 Закону України «Про власність» володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом, третейським судом.

Врахувавши викладене та оцінивши зібрані у справі докази колегія суддів прийшла до висновку, що згідно оскаржуваного рішення суду позивач ОСОБА_2 набув на законних підставах право власності на квартиру АДРЕСА_3 , який є добудовою до 40-квартирного житлового будинку АДРЕСА_2 .

У зв`язку із наведеним відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду, тому апеляційна скарга особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , в цій частині до задоволення не підлягає.

При цьому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

80-ти квартирний будинок, як добудова до 40-квартирного будинку по АДРЕСА_2 , має поштову адресу АДРЕСА_2 і саме у цьому будинку знаходиться квартира АДРЕСА_1 , про визнання права власності на яку позивач ОСОБА_2 просив у своєму, поданому до Ленінського районного суду м. Вінниці позові, який 02 березня 2001 року був задоволений судом.

40-квартиринй будинок по АДРЕСА_2 має поштову адресу: АДРЕСА_10 , у якому знаходиться квартира АДРЕСА_1 , власником якої є заявник апеляційної скарги ОСОБА_1 .

У своєму рішенні суд першої інстанції допустив описку, про що також свідчить видана Ленінським районним судом м. Вінниці копія цього рішення від 02 березня 2001 року у справі № 2-324/01р. (142 а. с. апеляційного оскарження), у якій така описка була виправлена у непередбачений законом спосіб та порядок, оскільки на той час діяла редакція статті 213 ЦПК України (ЦПК України в редакції 18 липня 1963 року зі змінами від 15 грудня 1992 року), згідно частини другої якої суд може з власної ініціативи або за заявою осіб, які беруть участь у справі, виправити допущені в рішенні описки чи явні арифметичні помилки. Питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні. Особи, які беруть участь у справі, повідомляються про час і місце засідання, проте їх неявка не перешкоджає розглядові питання про внесення виправлень. На ухвалу про внесення виправлень у рішення може бути подана скарга або внесено окреме подання.

Про такі обставини щодо описки у номері будинку у судовому засіданні суду апеляційної інстанції пояснив позивач ОСОБА_2 , підтвердивши, що він є власником, і це його право власності зареєстроване, саме на квартиру АДРЕСА_5 , у якій він проживає.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Спростовуючи доводи апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі ОСОБА_1 , щодо необхідності скасування оскаржуваного нею рішення суду, та визнаючи оскаржуване судове рішення законним і обґрунтованим (стаття 263 ЦПК України), тобто таким, що ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів враховує наступне.

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція), кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Відповідно до частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, складовою якого є юридична визначеність.

Принцип юридичної визначеності є одним із суттєвих елементів принципу верховенства права. В його основі лежить відоме з римського права положення res judicata (лат. «вирішена справа»), відповідно до якого остаточне рішення правомочного суду, яке вступило в силу, є обов`язковим для сторін і не може переглядатися. Іншими словами, цей принцип гарантує остаточність рішень.

У рішенні від 19 лютого 2009 року у справі «Христов проти України», заява № 24465/04, Європейський суд з прав людини (ЄСПЛ) наголосив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції слід тлумачити у контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ від 28 листопада 1999 року у справі «Брумареску проти Румунії».

Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу res judicata, тобто поваги до остаточного рішення, згідно з яким жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі; повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи (рішення ЄСПЛ від 03 грудня 2003 року у справі «Рябих проти росії»).

Європейський суд з прав людини зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі «Дія 97» проти України», № 19164/04, § 47).

Отже, право на апеляційне оскарження судового рішення у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача та інших осіб того, що зі спливом проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням, що сприятиме уникненню ситуації правової невизначеності.

Забезпечення дотримання принципу правової визначеності потребує чіткого виконання сторонами та іншими учасниками справи вимог щодо підстав оскарження судового рішення, а від суду вимагається дотримання певних правил у процесі прийняття рішення за наслідками перегляду оскаржуваного рішення, виходячи із критеріїв розумності, об`єктивності та непереборності обставин, що спричинили необхідність такого оскарження судового рішення, значимості справи для сторін, наявності фундаментальної судової помилки.

Щодо оскарження ухвали суду від 01 березня 2001 року про забезпечення позову.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України (в редакції 18 липня 1963 року із відповідними змінами) суд чи суддя на просьбу осіб, які беруть участь у справі, або за своєю власною ініціативою може вжити заходів до забезпечення позову. Забезпечення позову допускається в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливими виконання рішення суду.

Згідно статтей 150, 151 ЦПК України (1963 року) залежно від обставин справи суд чи суддя може забезпечити позов повністю або частково. Заява про забезпечення позову вирішується суддею чи судом, який розглядає справу, в той же день без повідомлення відповідача й інших осіб, які беруть участь у справі.

Позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові суми, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб (стаття 152 ЦПК України, 1963 року).

На виконання зазначених норм цивільного процесуального закону, суд першої інстанції 01 березня 2001 року за наслідками розгляду заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову, постановив ухвалу, якою наклав арешт на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить відповідачу у справі ПМП «Сервіс-центр «Мрія».

Арешт накладений з метою забезпечення позову Сторчака до ПМП «Сервіс-центр «Мрія» про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить ПМП «Сервіс-центр «Мрія».

Забезпечення позову допускається з метою виконання судового рішення у випадку задоволення позову і при задоволені такого позову, діє до повного виконання судового рішення.

Згідно чинної статті 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи (частина 7); якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення (частина 8).

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

По даній справі судом ухвалено рішення про задоволення позову і таке рішення суду повністю і давно виконане визнано за ОСОБА_2 право власності на квартиру і таке право за ним зареєстроване станом на 29 грудня 2012 року на підставі цього рішення суду від 02 березня 2001 року у справі № 2-324/01р., про що пояснив позивач ОСОБА_2 та свідченням цього є відповідь КП «ВМБТІ» про те, що згідно матеріалів інвентаризаційної справи № 60521 на квартиру АДРЕСА_5 станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_2 квартира зареєстрована в цілому на підставі рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року, справа № 2-324/01р. (а. с. апеляційного оскарження 141).

За таких обставин є законними й обґрунтованими, тому підлягають до задоволення, вимоги апеляційної скарги про скасування заходів забезпечення позову, що вжиті оскаржуваною ухвалою суду від 01 березня 2001 року у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить ПМП «Сервіс-центр «Мрія».

На підставі викладеного та керуючись ст. 158, 367, 374, 375, 381-382 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 02 березня 2001 року залишити без змін.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 01 березня 2001 року у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_4 , яка належить Приватному малому підприємству «Сервіс-центр «Мрія».

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіЮ. Б. Войтко
І. В. Міхасішин

Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2026 року