Провадження № 22-ц/4808/279/26
Головуючий у 1 інстанції Пулик М. В.
Суддя-доповідач Мальцева
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді Мальцевої Є.Є.

суддів: Девляшевського В.А, Максюти І.О.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни на рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року Товариства з обмеженою відповідальністю ЮНІТ КАПІТАЛ звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 25.10.2021 між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем укладено Кредитний договір №613535953 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, відповідно до умов якого первісний кредитор надав відповідачу у тимчасове платне користування грошові кошти в сумі 5000 грн. Договір №613535953 про надання кредиту, підписаний одноразовим ідентифікатором у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

28.11.2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №613535953.

31.07.2023 між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу.

Відповідно до Витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 до Договору факторингу № 2 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача.

04.06.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та Позивач уклали Договір факторингу № 04/06/25-Ю відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Проте, відповідач свої зобов`язання за кредитним договором не виконує, заборгованість не сплачує. Загальна сума заборгованості за Кредитним договором, становить 21 216,00 грн, яка складається з: 5 000,00 грн - заборгованість по тілу кредиту; 16 216,00 грн - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом; 0,00 грн заборгованість за штрафними санкціями (пеня, штрафи), що також підтверджується випискою з особового рахунку на період 04.06.2025- 25.06.2025

Просило стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за Кредитним договором №613535953 від 25.10.2021 у розмірі 21216 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року позов задоволено.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за Кредитним договором №613535953 від 25.10.2021 у розмірі 21216 грн, витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 7000 грн.

Не погодившись з рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Зачепіло З. Я. безпосередньо до апеляційного суду подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 року змінити та задовольнити позов в частині стягнення 5 000 грн тіла кредиту та 2 970, 60 грн відсотків та 1 000 грн вират на правову допомогу в іншій частині відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що в кредитному договорі №613535953 від 25.10.2021 та паспорті споживчого кредиту сторони погодили суму кредиту у розмірі 5 000 грн з строком дії 30 днів, з сплатою 1,98%. Нарахування відсотків поза строком дії договору, тобто після 23.11.2021 року не відповідає умовам договору та є незаконним.

Позивачем на обґрунтування позовних вимог до матеріалів справи не надано виписки по рахунках, інших первинних документів, які б свідчили про виникнення у відповідача заборгованості за кредитним договором та здійснити перевірку розрахунку заборгованості по нарахованих відсотках.

Надані позивачем розрахунок заборгованості за кредитним, на які посилається позивач, не є первинними документами, які підтверджують отримання кредиту, користування ним, укладення договору на умовах, які вказані позивачем в позовній заяві, а отже не є належними доказами існування боргу.

Наявність роздрукованого розрахунку заборгованості за договором є неналежним та недостатнім доказом для задоволення позовних вимог, оскільки сам розрахунок, умови кредитування тощо, є внутрішніми документами установи то не містять відомостей, що дозволили б суду перевірити, чи видавалися кредитні кошти, на який строк, правильність нарахування відсотків позивачем.

Відтак, надані позивачем розрахунок заборгованості та витяг з реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги не можуть вважатися належними доказами на підтвердження наявності заборгованості.

Заперечує проти стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 7 000 грн, оскільки вважає таку суму неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, та такою, що не відповідає критерію реальності витрат та розумності їхнього розміру. Позивачем не було додано до матеріалів справи жодного належного документу, що свідчить про фактичну оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із фактичним наданням та отриманням правової допомоги ТОВ «Юніт Капітал».

30 грудня 2025 року позивач ТОВ «Юніт Капітал» подав відзив на апеляційну скаргу, в якому доводи апеляційної скарги заперечує. Вказує, що підписавши кредитний договір, позичальник надав свою згоду на сплату усіх зазначених у них платежів (процентів та винагороди), які були визначені за взаємною згодою сторін та недійсними не визнані. З аналізу умов кредитного договору вбачається, що сторони погодили два різні механізми нарахування процентів залежно від строку користування кредитом: нарахування за дисконтною та базовою ставками. Нараховані відповідачу проценти за користування кредитом поза межами встановленого Кредитним договором строку кредитування є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Розрахунки заборгованості, долучені до матеріалів справи в сукупності з платіжними дорученнями про перерахування коштів є беззаперечними доказами факту заборгованості, а отже позовні вимоги доведені позивачем.

Вважає рішення суду законним та обґрунтованим.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

У відповідності до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч. 3 ст. 369 ЦПК України, з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції може розглянути апеляційні скарги, зазначені в частинах першій та другій цієї статті, у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищевикладене, оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи без повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Згідно з ч.ч.1,2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії №613535953 від 25.10 2021 року у електронній формі з використанням електронного підпису (а.с.40- 43).

Відповідно до пункту 1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 5000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ».

Відповідно до п.1.7 кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 24.11.2021 р..

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.

Відповідно до п. 4.2., 4.3. Строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України

На підставі платіжного доручення від 25.10.2021 №6d2f1e44-90a5-4dd1-923b-c73b45f5c98a Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога», банк платник АТ «Альфа Банк» здійснено переказ Гашуку Н.Р. за договором № 613535953 від 25.10.2021 в сумі 5000 грн для зарахування на платіжну картку № 5168-74XX-XXXX-3889 (а.с.16).

За змістом заявки на отримання грошових коштів в кредит від 25.10.2021 зазначено інформацію про позичальника ОСОБА_1 : наведені дані його паспорту, адреса, номер картки 5168-74XX-XXXX-388 (а.с.27).

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» за кредитним договором №613535953 від 25.10.2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 5 000,00 тіла кредиту та 8 036,00 нараховані відсотки за період з 25.10.2021 року по 28.12.2021 року(а.с.52).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Таліон Плюс» за кредитним договором №613535953 від25.10.2021 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість у розмірі 5 000,00 тіла кредиту та 16 216,00 нараховані відсотки за період з 25.10.2021 року по 31.07.2023 року.

Згідно з випискою з особового рахунку за Кредитним договором № 613535953 від 25.10.2021 за період з 04.06.2025 по 25.06.2025 заборгованість перед ТОВ «ЮНІТ КАПІТАЛ» складає 21 216,00 грн. (Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 5 000,00 гривень, прострочена заборгованість за процентами становить16 216,00 гривень) (а.с.51)

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено договір факторингу №28/1118-01 (а.с.80-83).

Згідно з п. 2.1 укладеного договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату на умовах, визначених договором.

Згідно з п.п. 1.3. договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року під правом вимоги розуміються всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Відтак, договором факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року встановлено, що предметом відступлення за ним є, в тому числі, вимоги, які виникнуть у клієнта в майбутньому (майбутня вимога), при цьому перелік кредитних договорів, за якими здійснюється відступлення, наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги. Такі додатки до договору є невід`ємною частиною договору факторингу.

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено договір факторингу №05/0820-01, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право грошової вимоги, зазначене у відповідних реєстрах прав вимоги (а.с.71-77).

У подальшому, 04 червня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» було укладено договір факторингу №04/06/25-Ю, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача за кредитним договором №613535953 від 25.10 2021 року (а.с.63-66).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів про виконання свого обов`язку по сплаті заборгованості за кредитними договорами, тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю.

Стягуючи витрати на правову допомогу, суд врахував категорію справи, а також обсяг фактичних витрат, понесених стороною позивача, обсягу наданих адвокатом послуг, їх необхідність та доцільність, керуючись принципом законності, співмірності та справедливості, стягнув з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 7 000 грн..

Перевіривши справу, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

На підставі частини 1статті 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі.

За змістом частини 2 статті 1055 ЦК України кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 2 статті 207ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом частини першої статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

На підставі частини 1 та 2статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом частини 1, 2статті 640ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Відповідно до частини 3статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно частини 1-4 статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом;

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася.

Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. Якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами.

Статтею 13 Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством).

Відповідно до частини 7статті 11 Закону України "Про електронну комерцію`електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеномустаттею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (частина 12статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Частиною 1статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно доЗакону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, провадження № 61-7203 св 20, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, провадження № 61-8449св19, від 07 жовтня 2020 року у справі № 127/33824/19, провадження № 61-9071св20, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті205,207 ЦК України).

Встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 укладено договір кредитної лінії 25 жовтня 2021 року 613535953 у електронній формі з використанням електронного підпису.

Договір між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 містить зазначення електронного підпису позичальника з одноразовим ідентифікатором MNV36XS5, введено 25.10.2021 17:58:01.

Частинами другою, четвертою, шостою статті 8 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що покупець (замовник, споживач) товарів, робіт, послуг у сфері електронної комерції, який приймає (акцептує) пропозицію іншої сторони щодо укладення електронного договору, зобов`язаний повідомити про себе інформацію, необхідну для його укладення.

Фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі.

Перелік інформації, необхідної для вчинення електронного правочину, визначається законодавством України або за домовленістю сторін.

Відповідно до частини 4статті 14 Закону України «Про електронну комерцію» ідентифікація особи за допомогою електронного підпису, визначеного статтею 12 цього Закону, має здійснюватися під час кожного входу в інформаційну систему суб`єкта електронної комерції.

Статтею 1 Закону України «Про Електронні довірчі послуги» визначено, що електронна ідентифікація - це процедура використання ідентифікаційних даних особи в електронній формі, які однозначно визначають фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. При цьому ідентифікаційні дані особи - це унікальний набір даних, який дає змогу однозначно встановити фізичну, юридичну особу або представника юридичної особи. А сама процедура ідентифікації особи є використанням ідентифікаційних даних особи з документів, створених на матеріальних носіях, та/або електронних даних, у результаті виконання якої забезпечується однозначне встановлення фізичної, юридичної особи або представника юридичної особи.

Ідентифікаційні дані фізичної особи підпадають під визначення персональних даних. Правовий статус персональних даних установлює Закон України "Про інформацію"та спеціальний Закон України "Про захист персональних даних".

Статтею 2 Закону України "Про захист персональних даних"визначає, що персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована.

Підставою для ідентифікації резидентів - громадян України є: паспорт громадянина України або тимчасове посвідчення громадянина України із штампом реєстрації місця проживання особи (відміткою про прописку).

За змістом заявки на отримання грошових коштів від 25 жовтня 2021 зазначено інформацію про позичальника ОСОБА_1 паспорт НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 , номер телефону НОМЕР_2 .

У матеріалах справи відсутні докази того, що надання персональних даних здійснено не ОСОБА_1 а іншою особою, що телефонний номер, з використанням якого здійснювалося підписання електронним підписом з одноразовим ідентифікатором договору, не ОСОБА_1 належить.

Таким чином, факт укладення кредитного договору є доведеним.

Відповідно до пункту 1.1 договору Кредитодавець зобов`язується надати Позичальникові Кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі Кредитного ліміту на суму 5000 грн 00 коп. на умовах строковості, зворотності, платності, а Позичальник зобов`язується повернути Кредит та сплатити проценти за користування Кредитом, відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі, додатках до нього та Правилах надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «СМАРТ».

Відповідно до п.1.7 кредитна лінія надається строком на 30 днів від дати отримання Кредиту Позичальником (далі «Дисконтний період»), а саме до 24.11.2021 р..

Сторони погодили, що встановлений в п. 1.7. Договору строк дисконтного періоду та, відповідно, строк надання кредитної лінії може бути продовжено Позичальником, шляхом здійснення протягом Дисконтного та Пільгового періоду оплати всіх фактично нарахованих процентів, за умови якщо Позичальником в Особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів Кредитодавця активовано функцію продовження строку Дисконтного періоду.

Відповідно до п. 4.2., 4.3. Строк дії Договору обчислюється з моменту його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором та до закінчення строку надання Кредиту визначеного в п.1.7 Договору. Строк дії Договору може бути продовжено з урахуванням умов продовження строку надання Кредиту передбачених п. 1.8. та п. 1.12.1. Договору. У будь-якому разі зобов`язання, що виникли під час дії Договору, діють до повного їх виконання. Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору (після 90 дня від дати закінчення Дисконтного періоду) чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

П.1.12.2 договору передбачає, що зобов`язання щодо повернення основної суми кредиту переноситься на наступний день після закінчення Дисконтного періоду, однак не більше ніж на 90 днів від дати закінчення Дисконтного періоду.

Відповідно до частини першої статті 1048ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц викладено правовий висновок про те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

В постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 квітня 2023 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-16гс22) в п. 95-108, щодо нарахування процентів на підставістатті 625 ЦК України, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

Натомість, у матеріалах справи відсутні докази продовження строку договору після закінчення дисконтного періоду 24 листопада 2021 року, при цьому умовами договору встановлено, що у випадку відсутності платежу позичальника по оплаті основної суми Кредиту, зобов`язання відкладається кожен раз на один календарний день, але не більше ніж на 90 (дев`яносто) календарних днів від дати закінчення Дисконтного періоду (п.1.12.2 договору), тобто ще на 90 днів до 21.02.2022 року.

З огляду на наведене відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками після 21 лютого 2022 року.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та помилково взяв до уваги розрахунок заборгованості за кредитним договором, де визначено заборгованість за відсотками за період з 25 жовтня 2021 року по 25 червня 2025 року, не врахувавши, що заборгованість відповідача по несплачених відсотках за договором № 613535953 від 25.10 2021 року слід обчислювати за період з 25 жовтня 2021 року по 21 лютого 2022 року (120 днів п.1.7 договору та п. 1.12.2 Договору), і в такому випадку вона становить 11 880 грн (5000 грн (тіло кредиту), 00 грн * 1,98% *120 днів ).

Відповідно до вимог статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частин.

Суд першої інстанції, розглядаючи позов ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ", неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, та внаслідок неправильного застосування норм матеріального права дійшов помилкового висновку в частині розміру заборгованості, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права відповідно до п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є підставами для зміни рішення суду першої інстанції.

З урахуванням вищевикладеного рішення суду першої інстанції підлягає зміні шляхом зменшення суми заборгованості з 21 216 грн до 16880 грн, з яких 5 000 гривень тіло кредиту ; 11 880 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентамиза період з 25 жовтня 2021 року по 21 лютого 2022 року.

Стосовно доводів апеляційної скарги в частині вирішення судом питання витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження понесення витрат на оплату професійної правничої допомоги позивач надав належні докази: договір про надання правничої допомоги №05/06/25-01, та додаткову угоду №4 від 05.06.2025 до договору про надання правничої допомоги №05/06/25, укладених між Адвокатським бюро «Татаренко та партнери» та ТОВ «Юніт Капітал»; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №4956, виданого 24.04.2012 року на ім`я Тараненка А.І. ; акт наданих послуг №05/06/25-01 від 05.06.2025, згідно якого виконавцем Адвокатським бюро «Татаренко та партнери» надано клієнту послуги згідно договору про надання правової (правничої) допомоги у розмірі 7 000 грн.

Надані позивачем докази на підтвердження факту понесених судових витрат на професійну правову (правничу) допомогу, у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції, є належними та достатніми для підтвердження складу та розміру витрат на правову допомогу.

Колегія суддів оцінивши подані позивачем докази, враховуючи складність справи, обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу розміру виконаної адвокатом роботи в суді першої інстанції, той факт, що підготовка позовної заяви не потребувало тривалих затрат часу, оскільки судова практика по даній категорії справ є сталою,та враховуючи заперечення відповідача щодо заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції з 7000 грн до 4000 грн. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з урахуванням принципу пропорційності підлягають стягненню на користь позивача з відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 3200 грн (4000 грн *80%).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Враховуючи, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - зміні пропорційно до задоволених позовних вимог у сумі 16880 грн з заявленої суми 21 216 грн, що становить 80% від ціни позову, то з відповідача на користь позивача пропорційно підлягає стягненню 1938 грн ( 2422,4грн*80%) судового збору, сплаченого за подання позовної заяви.

Крім того, у зв`язку з задоволенням апеляційної скарги підлягає стягненню з позивача на користь відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 727 грн (20%).

Таким чином, з урахуванням обов`язку позивача відшкодувати судовий збір за подання апеляційної скарги, з відповідача підлягає стягненню 1211 (1938727) грн судового збору.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Зачепіло Зоряни Ярославівни задовольнити частково.

Рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 03 грудня 2025 рокузмінити в частині стягнення суми заборгованості за відсотками і визначення загальної суми заборгованості.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" заборгованість за Кредитним договором №613535953 від 25.10 2021 року в розмірі 16880 (шістнадцять тисяч вісімсот вісі десять ) гривень, що складається з 5 000 гривень тіло кредиту ; 11 880 гривень - прострочена заборгованість за нарахованими процентамиза період з 25 жовтня 2021 року по 21 лютого 2022 року.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ "ЮНІТ КАПІТАЛ" судовий збір у розмірі 1211(одна тисяча двісті одинадцять) грн та 3200 (три тисячі двісті) грн витрат на правову допомогу.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст складено 10 лютого 2026 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.А.Девляшевський

І.О.Максюта