ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 644/566/23
Номер провадження 22-ц/818/1750/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:

головуючого судді - Мальованого Ю.М.,

суддів Маміної О.В., Пилипчук Н.П.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року в складі судді Бугери О.В. по справі № 644/566/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_1 , в якій просив розірвати шлюб, укладений між сторонами, зареєстрований 05 грудня 1987 року, відділом ЗАГСу Орджонікідзевського РВК м. Харкова, актовий запис № 969.

Зазначав, що спільне життя позивача з відповідачкою не склалося у зв`язку із тим, що сім`я була недружньою, через це часто виникали свари, шлюбні відносини між ними припинились, спільне господарство не ведеться, родина існує формально, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, неповнолітніх дітей від шлюбу не мають. Майнової суперечки на даний час не мають. Відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, але від оформлення в органах РАЦС ухиляється, тому він змушений звернутись до суду.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 05 грудня 1987 року, відділом ЗАГСу Орджонікідзевського РВК м. Харкова, актовий запис № 969.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що суд розглянув справу без її участі, не повідомивши про дату та час судового засідання, на момент постановлення оскаржуваного рішення скаржник перебувала за кордоном. Таким чином, вона була позбавлена права надати свої пояснення та заперечення.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відповідно до частин 1, 2, 4, 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі частини 1 статті 369 ЦПК України.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості та доведеності.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 05 грудня 1987 року, відділом ЗАГСу Орджонікідзевського РВК м. Харкова, актовий запис № 969. Прізвище відповідачки до укладання шлюбу " ОСОБА_2 ".

Неповнолітніх дітей сторони не мають.

Позивач зазначав, що сімейно-шлюбні відносини між ними припинились з 2013 року та носять формальний характер, спільне господарство не ведуть з того ж часу. Спору про майно між сторонами немає.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є порушення норм процесуального права, якщо: справу розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

В матеріалах справи відсутні докази отримання ОСОБА_1 поштової кореспонденції, направленої судом першої інстанції, також відсутні докази направлення на адресу відповідача судових повісток.

З огляду на викладене та на вимоги п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України, рішення суду підлягає скасування з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Стосовно розгляду справи по суті судова колегія вважає зазначити наступне.

Як на підставу позовних вимог, позивач посилався на те, що сімейні відносини між сторонами припинені у 2013 році, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо один від одного, майновий спір відсутній, спільних дітей не мають, у зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду з вказаним позовом.

Так, відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

У відповідності до ч. 2 ст.104, ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України.

За змістом ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст.110, ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Таким чином, шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків і позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу.

У позовній заяві позивач зазначає, що підставою для розірвання шлюбу є ті обставини, що сторони не підтримують шлюбних відносин, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально, отже позивач вважає, що сім`я розпалась та збереженню не підлягає.

Встановивши, що позивач не має наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, судова колегія дійшла до висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність підстав для задоволення позову про розірвання шлюбу.

Доказів, які б свідчили про фактичне збереження шлюбних відносин та неправильність висновків суду щодо наявності підстав для розірвання шлюбу відповідачем суду не надано.

Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Харкова від 06 квітня 2023 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 , що зареєстрований 05 грудня 1987 року, відділом ЗАГСу Орджонікідзевського РВК м. Харкова (мовою оригінала - «г. Харьков, отдел ЗАГСА, Орджоникидзевского райисполкома»), актовий запис № 969.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 03 березня 2026 року

Головуючий Ю.М. Мальований

Судді О.В. Маміна

Н.П. Пилипчук