справа № 381/1167/23
головуючий у суді І інстанції Осаулова Н.А.
провадження № 22-ц/824/1124/2026
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

04 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Мостової Г.І.,

суддів: Березовенко Р.В., Лапчевської О.Ф.,

за участі секретаря судового засідання Лазоренко Л.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року

за заявою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в частині

у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на частину недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом та стягнення коштів недоотриманої пенсії у порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

У квітні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулося до Фастівського міськрайонного суду Київської області із заявою про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в частині у цивільній справі №381/1167/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання права власності на частину недоотриманої пенсії у порядку спадкування за законом та стягнення коштів недоотриманої пенсії у порядку спадкування.

Заява обґрунтована тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на частину недоотриманої пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , призначеної за період з 01 грудня 2014 року по 19 травня 2019 року у сумі 123 691 грн 33 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 станом на 20 травня 2022 року у сумі 107 429 грн 22 коп., що встановлено свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 вересня 2022 року, що видано приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Дудкою О.С. та зареєстровано в реєстрі за № 1635.

19 січня 2024 року судом видано виконавчий лист.

Як зазначає орган пенсійного фонду, ОСОБА_1 було виплачено недоотриману пенсію ОСОБА_2 на загальну суму 11 041 грн 04 коп., а тому, для уникнення подвійного стягнення вважає за необхідне залишити без виконання виконавчий лист, що стосується фактично виплаченої заборгованості у зазначеному розмірі.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року залишено без задоволення заяву ГУ ПФУ у Київській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню в частині у цивільній справі №381/1167/23.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що доводи заявника про те, що ОСОБА_1 було виплачено недоотриману пенсію ОСОБА_2 на загальну суму 11 041 грн 04 коп. уже після ухвалення судового рішення у справі, що не свідчить про необхідність визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню на зазначену суду. Ці питання підлягають вирішенню у процесі виконавчого провадження шляхом подання необхідних підтверджуючих це документів до органу примусового виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ГУ ПФУ у Київській області подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву ГУ ПФУ у Київській області про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає частковому виконанню.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні заяви, керувався тим, що ГУ ПФУ у Київській області звернувшись з цією заявою фактично намагається оскаржити виконання рішення суду.

Вказує, що заявник на жодній стадії судового провадження не заперечував заборгованість за рішеннями судів, але з об`єктивних причин не знали про виплату частини коштів органами казначейства.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував пояснень ГУ ПФУ у Київській області та висновки Верховного суду щодо застосування статті 432 ЦПК України, а саме постанова Верховного Суду від 09 вересня 2021 року у справі №824/67/20, у якій Верховний Суд зазначив, що добровільне виконання рішення суду поза межами виконавчого провадження є підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню у відповідній 5 частині «Суд повинен враховувати фактичну відсутність обов`язку боржника станом на момент розгляду заяви».

Вказує, що суд першої інстанції відхилив доводи заявника про те, що не визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, призведе до порушення його прав та подвійного стягнення коштів.

Зазначає, що враховуючи пріоритетність протягом останніх трьох років зобов`язань державного бюджету щодо забезпечення безпеки і оборони України, Уряд був змушений зменшити видатки на фінансування значної кількості інших напрямів державних видатків, включаючи пенсійні програми.

Посилається на те, що у зв`язку з тим, що видатки бюджету на забезпечення виплати всіх пенсій (і за загальним і за спеціальними законами) у 2025 році скоротилися на 34 млрд грн порівняно з попереднім роком, прийняття Постанови № 1 та застосування визначених нею коефіцієнтів стало необхідним для можливості справедливого розподілу коштів між пенсіонерами.

На думку апелянта, оскільки частина заборгованості на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року виплачена ОСОБА_1 безпосередньо Головним управлінням, то відмова у визнанні виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню призведе до подвійного стягнення коштів з державного органу, який фінансується за кошти державного бюджету (платників податків).

Інші учасники справи, повідомлені належним чином про розгляд справи у суді апеляційної інстанції, не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, заперечень щодо змісту та вимог апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не направили.

Учасники справи у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Виходячи з положень статті 13 ЦПК України кожна сторона розпоряджається своїми правами на власний розсуд, у т. ч. правом визначити свою участь в судовому засіданні, а з огляду на положення статті 372 ЦПК України явка до суду апеляційної інстанції не є обов`язковою.

Зважаючи на вимоги частини 9 статті 128, частини 5 статті 130, частини 2 статті 372 ЦПК України колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, дійшла висновку про таке.

Відповідно до частини 1 статті 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Частиною 2 указаної статті визначено, що суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, можна поділити на дві групи: матеріально-правові та процесуально-правові.

Процесуально-правовими підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

До матеріально-правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, можна віднести ті обставини, що свідчать про припинення обов`язку боржника з передбачених законом підстав.

Загальні підстави припинення цивільно-правових зобов`язань визначені у главі 50 розділу І книги п`ятої ЦК України.

Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 19 січня 2023 року у справі №824/2/22 (провадження №61-9190ав22).

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення, або наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа.

Указані висновки відповідають висновкам Верховного Суду, які викладені у постановах від 24 червня 2020 року у справі № 520/1466/14-ц, провадження № 61-43447св18, від 09 вересня 2021 року у справі № 824/67/20, провадження № 61-10482ав21, від 09 червня 2022 року у справі № 2-118/2001, провадження № 61-1762ав22.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року визнано за ОСОБА_1 право власності у порядку спадкування за законом на частину недоотриманої пенсії померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , призначеної за період з 01 грудня 2014 року по 19 травня 2019 року у сумі 123 691 грн 33 коп.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 станом на 20 травня 2022 року у сумі 107 429 грн 22 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Указане рішення суду набрало законної сили та 19 січня 2024 року видано виконавчий лист на його примусове виконання в частині стягнення коштів у сумі 107 429 грн 22 коп. та судового збору у розмірі 2 848 грн 01 коп.

Згідно з частиною 2 статті 6 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ, виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

З огляду на це, органом, який здійснює примусове виконання судового рішення у цій справі є Головне управління Державної казначейської служби України у Київській області.

Виконавчий лист пред`явлено стягувачем до виконання до Головного управління Державної казначейської служби України у Київській області 21 лютого 2024 року.

За доводами заявника Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області сплачено ОСОБА_1 на виконання рішення суду 11 041 грн 04 коп., а також указана категорія рішень суду виконується органами казначейства, тому виконавчий лист має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з добровільним виконанням.

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, що рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 червня 2023 року не виконано ні повністю ні частково з огляду на таке.

На запит боржником Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області надано відповідь від 06 березня 2024 року, що виплата буде здійснена за наявності відповідного фінансування з державного бюджету, у зв`язку з чим виконати рішення за рахунок боржника неможливо (а.с. 177).

Головним управлінням Державної казначейської служби України у Київській області було внесено до спеціального програмного забезпечення відомості про виконавчий лист та станом на 19 лютого 2025 року він знаходиться на виконанні за рахунок коштів бюджетної програми КПКВ 3504040 «Забезпечення виконання рішень суду, що гарантовані державою» (а.с. 164-180).

З огляду на встановлене, довідка Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про загальний розмір виплачених коштів ОСОБА_1 у сумі 11 041 грн 04 коп. за період з 24 липня 2023 року по 03 грудня 2024 року, не є належним доказом.

Отже, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області не надано доказів на підтвердження наявності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, зокрема не надано доказів сплати ОСОБА_1 у встановленому законодавством порядкугрошових коштів у розмірі 11 041 грн 04 коп.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про стягнення недоотриманої пенсії, дійшов висновку, що положення частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат. А тому стягнув недоотриману пенсію померлого ОСОБА_2 без врахування частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у сумі 107 429 грн 22 коп.

А Управління обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області повідомило, що розмір недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 розраховувався на підставі статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та становить 95 112 грн 91 коп. за період з 14 вересня 2019 року по 30 листопада 2021 року.

Отже, сума 11 041 грн 04 коп. є різницею, що виникає при розрахунку недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 з врахуванням положення частини 1 статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Разом з тим, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, вже дослідив питання щодо застосування Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до спірних правовідносин та визначив розмір недоотриманої пенсії померлого ОСОБА_2 , а тому це питання повторно не досліджується при розгляді заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи, правильності висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному судовому рішенні, вони не спростовують, а тому відхиляються апеляційним судом у зв`язку з їх необґрунтованістю.

Підстави для скасування ухвали суду першої інстанції у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384 ЦПК Ук раїни, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області залишити без задоволення.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 27 лютого 2026 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді Р.В. Березовенко

О.Ф. Лапчевська