Провадження № 2/734/96/26 Справа № 734/3650/25
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 березня 2026 року селище Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Бузунко О. А.,

при секретарі Шапці О. О.,

за участю представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом - Рожко С. М.,

представника відповідачки та позивачки по зустрічному позову адвоката Клименко Д. Р.,

відповідачки та позивачки по зустрічному позову ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про захист прав споживача та анулювання (списання) заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

До суду звернувся позивач з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивував тим, що 16 січня 2023 року здійснено ідентифікацію клієнта та ОСОБА_1 (далі - Відповідач) підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг (надалі - Заява). Підпис Відповідачем здійснено за допомогою ОТР паролю.

Відповідачем погоджено використання OTP пароля в якості підпису та інших видів простого електронного підпису, а саме при здійсненні будь-якої операцій та правочинів між Сторонами за допомогою ОТР паролю як простого електронного підпису Сторони домовилися вважати, що він однозначно ідентифікує особу Клієнта та є логічно пов`язаний із електронними даними про будь-яку операцію або правочин виключно за умови, якщо підтвердження Клієнтом здійснення операції або укладення правочину здійснено шляхом введення у відповідне поле інтерфейсу програмного комплексу або сайту Банку цифрової послідовності, яка повністю ідентична надісланому Банком ОТП-паролю на фінансовий номер телефону Клієнта.

У подальшому Відповідачка виявила бажання отримати послугу "Миттєва розстрочку. Кредит готівкою", ознайомився із актуальними умовами кредитування та 13.09.2024 року підписав Паспорт кредиту за допомогою OTP пароля. Після цього із Відповідачем за допомогою OTP пароля було підписано Кредитний договір б/н від 13.09.2024 р. (надалі - Договір) про надання строкового кредиту у розмірі 100000.00 грн. шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника на строк 36 міс. із встановленням річної відсоткової ставки у розмірі 31 %. Додатково із Відповідачем за допомогою OTP пароля підписаний Графік кредиту. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості Відповідач станом на 04.08.2025 року має заборгованість - 116118.76 грн., яка складається з наступного: 98260.05 грн. - заборгованість за тілом кредита, 17858.71 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками.

Відповідач ОСОБА_1 подала зустрічну позовну заяву до позивача, в якій вказала, що вона дійсно 16 січня 2023 року відкривала карткові рахунки у відділенні АТ КБ «ПриватБанк». Натомість, 13 вересня 2024 року вона не виявляла бажання отримати послугу «Миттєва розстрочка. Кредит готівкою», не підписувала паспорт кредиту за допомогою ОТР пароля, не підписувала Кредитний договір б/н від 13 вересня 2024 року про надання строкового кредиту у розмірі 100000 гривень за допомогою ОТР пароля і також не підписану графік кредиту за допомогою ОТР пароля. Відповідно, вона не укладала 13 вересня 2024 року кредитного договору з АТ КБ «ПриватБанк». Більш того, у кредитному договорі в реквізитах вказано номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ), який їй не належить і який вона не визначала як фінансовий номер. 16 вересня 2024 року (понеділок) вона звернулася до відділення АТ КБ «ПриватБанк» у селищі Козелець Чернігівської області, де повідомила співробітникам банку про неможливість увійти до особистого кабінету в мобільному додатку «Приват24», а також про відмову в списанні коштів 15 вересня 2024 року, на що співробітниками банку було повідомлено, що 13 вересня 2024 року у період часу з 17 год. 09 хв. по 23 год. 03 хв. невідомими особами (шахраями) протиправно, від її імені, проведено наступні операції: - зняття кредитних коштів з карткового рахунку № НОМЕР_2 у сумі 200000 гривень, зняття з карткового рахунку № НОМЕР_3 особистих коштів у сумі 6532 гривень, оформлення кредиту готівкою у сумі 100000 гривень; - закриття карткового рахунку № НОМЕР_2 , відкриття та закриття нових карткових рахунків та перерахування на них грошових коштів у сумі 4500 гривень, які начебто отримані нею у вигляді онлайн-кредитів у інших фінансових установах. Також 16 вересня 2024 року вона невідкладно звернулася до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Вже 17 вересня 2024 року слідчим відділенням ВП № 1 (смт Козелець) Чернігівського районного управління поліції ГУНП в Чернігівській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 Кримінального кодексу України, та розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000367. В подальшому, кримінальне провадження направлено за підслідністю до Відділення поліції № 4 Криворізького РУП ГУНП в Дніпропетровській області, оскільки встановлено, що вчинення злочину відбувалося на території Дніпропетровської області. 13 вересня 2024 року вона не отримувала від АТ КБ «ПриватБанк» на свій номер мобільного телефону НОМЕР_4 , який був визначений як фінансовий, жодних смс-повідомлень та дзвінків. Зі змісту повідомлення про підозру буквально слідує, що « ОСОБА_2 діячи за попередньою змовою з невстановленою особою, діячи на досягнення раніше розробленого плану у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 16:15 годин підшукали особу - потерпілу ОСОБА_1 , встановивши її мобільний номер оператора мобільного зв?язку « НОМЕР_4 », який є фінансовим номер до банківських карток потерпілої, здійснили телефонний дзвінок скориставшись «ботом» із заздалегідь заготовленим комп?ютерним текстом, здійснили підтвердження до входу в мобільний застосунок «Приват24» потерпілої. В свою чергу, потерпіла будучи достовірно усвідомлена про те, що їй телефонує представник оператора стільникового зв?язку «Лайфселл» та прохає надати підтвердження для подальшого спілкування з оператором, шляхом натиснення цифри «1», але фактично здійснила підтвердження для входу до мобільного застосунку «Приват24». Вона була повністю усвідомлена про те, що 13 вересня 2024 року їй телефонує представник оператора стільникового зв?язку «Лайфсел», тому натиснула цифру «1» для спілкування з оператором стільникового зв?язку «Лайфселл», що і було також встановлено досудовим розслідування. Жодних підозр про те, що їй телефонував не представник оператора стільникового зв?язку «Лайфселл» у неї не виникло. Тобто, вона не передавала нікому дані платіжного засобу, не передавала паролі, пін-коди, не губила платіжних карток і не могла знати, до 16 вересня 2024 року, що 13 вересня 2024 року зазначеним шахрайським шляхом ОСОБА_3 здійснив доступ до свого платіжного засобу. ОСОБА_1 просить визнати відсутніми у неї зобов?язань як позичальника за кредитним договором б/н від 13 вересня 2024 року та зобов?язати акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» анулювати (списати) заборгованість за кредитним договором б/н від 13 вересня 2024 року, включаючи нараховані відсотки за кредитом по дату ухвалення рішення по справі, та відновити залишок коштів на рахунку.

У судовому засіданні представник позивача в повному обсязі підтримав заявлені позовні вимоги, просив задовольнити у повному обсязі, посилаючись на ті ж підстави, що зазначені у позові, а також відмовити у задоволенні вимог за зустрічним позовом.

Відповідач та позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_1 та її представник адвокат Клименко Д. Р. у судовому засіданні позовні вимоги АТ КБ «Приват Банк» вважали необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, мотивуючи це тим, що ОСОБА_1 не використовувала кредитні кошти і підтвердили вимоги за зустрічним позовом.

Суд, заслухавши осіб, що беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, а також письмові докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності, з точки зору достатності та достовірності, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.01.2023 ОСОБА_1 звернулась до АТ КБ «Приват Банк», де підписала заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг.

В подальшому, 13.09.2024 було укладено кредитний договір у розмірі 100 000 грн., строк кредитування 36 місяців, з процентною ставкою річних 31 %.

За розрахунком банку за станом на 04.08.2025 виникла заборгованість за кредитним договором б/н від 13.09.2024 року у розмірі 116 118 грн 76 коп.

З виписки по особовому рахунку вбачається, що відповідач користувалась кредитними коштами, а 13.09.2024 року було здійснено зарахування «Кредит готівкою» кредитних коштів в розмірі 100 000грн.

Відповідач за основним позовом наполягає на тому, що не використовувала кредитні кошти, а списання саме цієї суми відбулося шахрайським способом, у зв`язку з чим було порушене кримінальне провадження № 0000367 від 17.09.2024.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 17.09.2024 до ЄРДР за №0000367 внесено відомості про те, що 16.09.2029 до ЧЧ ВП №1 ЧРУП надійшла заява від ОСОБА_1 , яка повідомила, що згідно якої 13.09.2024 о 16.16 год. їй на мобільний телефон надійшов дзвінок з номеру НОМЕР_5 , де робот попросив підтвердити авторизацію та натиснути «1», що вона і зробила, після чого в період, часу з 17.09 год. по 23.03 год. з її банківських рахунків в АТ КБ «ПриватБанк» було переведено грошові кошти, а саме з карти «Універсальна» № НОМЕР_2 переведено 199 059,36 грн., з карти «Для Виплат» переведено 6 532 грн. особистих коштів та взято 3 кредити на загальну суму 104 500 грн., які були зараховані на її ж карти та з них же переведені далі. Таким чином ОСОБА_1 завдано матеріальної шкоди на суму 310 091,36 грн. (ЄО 6451 від 16.09.2024). 05 червня 2025 року було вручено повідомлення про підозру ОСОБА_2 про те, що він підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману чи зловживанням довірою, вчинене за попередньою змовою групою осіб, шляхом незаконних операцій з використанням електрообчислювальної техніки, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 4 ст. 190 КК Ураїни.

Так, відповідно до підозри, ОСОБА_4 , діячи за попередньою змовою з невстановленою особою, діячи на досягнення раніше розробленого злочинного плану, у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 16:15 годин 13.05.2024 підшукали особу - потерпілу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі по тексту - потерпіла), встановивши її мобільний номер оператора мобільного зв?язку «+38063-24-72-602», який є фінансовим номером до банківських карток потерпілої, здійснили телефонних дзвінок з номеру мобільного оператора «+38063-543-30-00», скориставшись «ботом», заздалегідь заготовленим комп?ютерним текстом, шляхом зловживання довірою потерпілої, здійснили підтвердження до входу в мобільний застосунок «Приват24» потерпілої. В свою чергу, потерпіла, будучи достовірно усвідомлена про те, що їй телефонує представник оператора стільникового зв?язку «Лайфселл» та прохає надати підтвердження для подальшого спілкування з оператором, шляхом натиснення цифри «1», але фактично здійснила підтвердження для входу до мобільного застосунку «Приват24» в якому у потерпілої мається доступ до розрахункових рахунків (пластикових карток) № НОМЕР_2 та № НОМЕР_6 у АТ КБ «Приватбанк» на ім?я потерпілої.

В подальшому, ОСОБА_2 , діючи за попередньою змовою із невстановленою досудовим розслідуванням особою, діЮчи на досягнення раніше розробленого злочинного плану, направленого на задоволення грошовими коштами потерпілої, діючи з корисливих мотивів, маючи прямий умисел на вчинення злочину, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, раніше отримавши доступ до мобільного застосунку інтернет-банкінгу «Приват24» в період часу з 17:10 годин по 23:03 годин 13.09.2024 здійснили перерахування грошових коштів із карткового рахунку потерпілої № НОМЕР_2 та № НОМЕР_7 перерахування грошових коштів на різні розрахункові рахунки громадин. В свою чергу, окрім іншого, здійснили перерахування грошових коштів у сумі 91000 гривень на розрахунковий рахунок № НОМЕР_8 відкритий у АТ "Таскомбанк" на ім?я ОСОБА_5 , до якого ОСОБА_3 заздалегідь мав повний фізичний доступ.

Отже, правоохоронними органами здійснюється досудове розслідування з приводу шахрайських дій відносно ОСОБА_1 , пов`язаних із заволодінням грошовими коштами АТ КБ «Приватбанк», правова кваліфікація - ч.1 ст.190 КК України. За повідомленням адвоката Клименко Д.Р. досудове розслідування не закінчено.

Згідно з листом ТОВ «лайфселл» від 05.01.2026 №ЛС/52д, отриманим на запит суду за клопотанням адвоката Клименко Д.Р., номер НОМЕР_9 обслуговується в мережі lifecell на умовах передоплати та, починаючи з 16.09.2024, з ідентифікацією кінцевого користувача ( ОСОБА_1 ) у постачальника електронних комунікаційних послуг, відповідно до Порядку ідентифікації кінцевих користувачів послуг, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електронних комунікацій, радіочастотного спектра та надання послуг поштового зв?язку № 235 від 07.12.2022.

Послуга «Заміна SIM-картки» (т.зв. «перевипуск») дозволяє кінцевому користувачу зробити заміну SIM-картки з активним абонентським номером (тобто таким, що вже активований, обслуговується в мережі) на нову SIM/USIM/eSIM - картку, без зміни абонентського номеру. Така послуга надається, наприклад, у разі втрати «старої» SIM-картки, її пошкодженні, необхідності використання іншої моделі кінцевого пристрою тощо. Інакше кажучи, певний абонентський номер «пов?язується» з іншою унікальною ідентифікаційною телекомунікаційною карткою, а надання електронних комунікаційних послуг за номером продовжується із використанням «нової SIM-картки.

Послуга «Заміна SIM-картки» за номером НОМЕР_9 була надана 2 (двічі) впродовж 13.09.2024, з наступною хронологією подій.

13.09.2024 мав місце вхід в особистий кабінет «Мій lifecel» за номером НОМЕР_9. При цьому, за наявною у ТОВ «лафселл» інформацією, будь-якого несанкціонованого втручання в його інформаційно-комунікаційну мережу не мало місця, а такий вхід в особистий кабінет здійснювався в звичайному режимі.

Такому входу в особистий кабінет передувала невдала спроба входу в особистий кабінет за номером НОМЕР_9.

Так, 13.09.2024, після невдалої спроби входу в особистий кабінет «Мій lifecell» мав місце автоматизований вихідний дзвінок від lifecell на номер НОМЕР_9 о 16:17 для підтвердження входу в особистий кабінет з наступними текстом: « Вас вітає lifecell. Для підтвердження авторизації прохання натиснути «1», для відміни - натисніть «2»». Кінцевий користувач, отримавши такий автоматизований дзвінок, натиснув «1» на своєму кінцевому («термінальному) обладнанні. Такі дії надали змогу здійснити вхід в особистий кабінет за номером НОМЕР_9.

Після цього ТОВ «лайфселл» на номер НОМЕР_9 було направлене інформаційне SMS-повідомлення наступного змісту: «Ви успішно авторизувалися в сервісах lifecell... Якщо ви не здійснювали вхід, змініть пароль або натисніть тут [...]Телефон підтримки:0 800 20 5433, 5433 (lifecell)».

Безпосередньо після цього в особистому кабінеті за номером НОМЕР_9 було встановлено новий пароль для входу в «Мій lifecell».

Після наступного успішного входу в особистий кабінет 13.09.2024 о 16:173 (за допомогою встановленого вже нового паролю), в такому особистому кабінеті «Мій lifecell» за номером НОМЕР_9 було здійснено віддалену заміну (перша заміна) SIM-картки о 16:18 з номером НОМЕР_9 на «нову» eSIM-картку зі збереженням номеру НОМЕР_9 (тобто, номер було дистанційно перенесено на іншу eSIM-картку). В цей же момент ТОВ «лайфселл» на номер НОМЕР_9 було направлене інформаційне SMS-повідомлення наступного змісту: «Шановний абоненте! Буде проведено заміну SIM-карти. Якщо Ви не ініціювали дану транзакцію, просимо негайно звернутися до контакт-центру за номером 5433 (безкоштовно в мережі lifecell). З повагою, lifecell».

У ТОВ «лайфселл» відсутня інформація про особу, яка здійснила таку заміну SIM-картки з номером НОМЕР_9 , а також про місце здійснення даної заміни (місцезнаходження). При цьому, базова станція ТОВ «лайфселл», яка забезпечувала зв`язок за номером НОМЕР_9 13.09.2024, починаючи з 16:18 (після згаданої (першої) заміни SIM-картки), розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Майже одразу, 13.09.2024 о 16:26 за номером НОМЕР_9 було здійснено скорочення переліку послуг ТОВ «лайфселл» з власної ініціативи (т. зв. «блокування»), з метою упередження можливих неправомірних дій з використанням такого номеру (оскільки фактичні дії за номером надавали підстави для підозр у використанні його з протиправною метою). ТОВ «лайфселл» може в окремих випадках, враховуючи наявні технічні можливості, виявляти підозрілі дії та, з метою попередження можливих подальших неправомірних дій, призупиняти надання електронних комунікаційних послуг за номером (здійснювати т. зв. «блокування»), а також здійснювати дистанційну заміну SIM-картки або eSIM. Але таке виявлення та блокування можливе лише після початку неправомірних дій.

13.09.2024 о 17:36 ТОВ «лайфселл» за номером НОМЕР_9 було здійснено віддалену заміну «нової» SIM-карти (друга заміна) на попередню (за якою послуги, надавались раніше, до 16:18 13.09.2024), та відновлено надання електронних комунікаційних послуг за номером НОМЕР_9 (т. зв. «розблокування»).

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Нормою ч. 1 ст. 1067 ЦК України встановлено, що договір банківського рахунку укладається в письмовій формі для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунку в банку на умовах, погоджених сторонами.

Законом України «Про платіжні послуги» регламентовано поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні, встановлено виключний перелік платіжних послуг та порядок їх надання, категорії надавачів платіжних послуг та умови авторизації їх діяльності, визначено загальні засади функціонування платіжних систем в Україні, загальні засади випуску та використання в Україні електронних грошей та цифрових грошей Національного банку України, установлено права, обов`язки та відповідальність учасників платіжного ринку України, визначено загальний порядок здійснення нагляду за діяльністю надавачів платіжних послуг, надавачів обмежених платіжних послуг, порядок здійснення оверсайта платіжної інфраструктури.

У ст. 1 вказаного Закону визначено основні терміни, серед яких: автентифікація, дистанційна платіжна операція, засіб дистанційної комунікації, індивідуальна облікова інформація, ініціатор, платіжна операція та інші.

Інформування користувачів під час виконання платіжних операцій з використанням платіжних інструментів регламентовано ст. 32 Закону України «Про платіжні послуги».

Так, користувач відповідно до умов договору зобов`язаний надати надавачу платіжних послуг інформацію для здійснення контактів із ним, а надавач платіжних послуг зобов`язаний зберігати цю інформацію протягом строку дії договору. Обов`язок надавача платіжних послуг щодо повідомлення користувача (у спосіб, визначений договором) про здійснені операції з використанням платіжного інструменту користувача є виконаним у разі: 1) інформування надавачем платіжних послуг користувача про кожну здійснену операцію відповідно до контактної інформації, наданої користувачем; 2) відмови користувача від отримання повідомлень надавача платіжних послуг про здійснені операції з використанням платіжного інструменту користувача, про що зазначено в договорі. Надавач платіжних послуг зобов`язаний розглядати заяви (повідомлення) користувача щодо використання платіжного інструменту, помилкових, неналежних, неакцептованих платіжних операцій, ініційованих з використанням такого платіжного інструменту, надавати користувачу можливість одержувати інформацію про хід розгляду заяви (повідомлення) і повідомляти в письмовій формі про результати розгляду заяви (повідомлення) у строк, встановлений договором, але не більше строку, передбаченого законом для розгляду звернень (скарг) громадян.

Обов`язки емітента визначено частиною дев`ятнадцятою ст. 38 указаного Закону, а користувача - частиною двадцятою.

Так, емітент зобов`язаний: 1) забезпечити, щоб індивідуальна облікова інформація користувача була недоступна жодним іншим сторонам, крім користувача (крім випадку, передбаченого частиною шістнадцятою цієї статті); 2) зберігати інформацію, надану користувачем для здійснення контактів із ним, протягом строку дії договору; 3) не надавати користувачу електронні платіжні засоби без відповідного запиту користувача, крім випадку надання користувачу електронного платіжного засобу на заміну раніше виданого електронного платіжного засобу; 4) забезпечити користувачу можливість безоплатно в будь-який час повідомити емітента про втрату електронного платіжного засобу, або втрату індивідуальної облікової інформації та не допускати будь-якого використання електронного платіжного засобу після отримання такого повідомлення; 5) забезпечити користувачу можливість у будь-який час повідомити емітента про необхідність розблокування або заміни (перевипуску) електронного платіжного засобу; 6) повідомляти користувача про виконання операцій з використанням електронного платіжного засобу. У свою чергу, користувач, якому наданий електронний платіжний засіб, зобов`язаний: 1) надати емітенту інформацію для здійснення контактів у порядку, визначеному договором; 2) зберігати та використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства та умов договору, укладеного з емітентом; 3) не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права; 4) не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції; 5) негайно після того, як така інформація стала йому відома, повідомити емітента у спосіб та каналами зв`язку, передбаченими договором між емітентом та платником, про факт втрати електронного платіжного засобу та/або факт втрати індивідуальної облікової інформації.

Загальні вимоги Національного банку України до емісії/еквайрингу платіжних інструментів, що емітуються (уключаючи електронні платіжні засоби, передплачені платіжні інструменти), та здійснення розрахунків з їх використанням установлено Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 № 164 (далі - Положення).

Умови договору не повинні містити вимоги про безумовну відповідальність користувача за неналежну платіжну операцію, за винятком, якщо доведено,

що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати платіжного інструменту

або індивідуальної облікової інформації, розголошення ПІНу/індивідуальної облікової інформації або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжну операцію з використанням платіжного інструменту (п. 29 Положення).

Згідно з п. 140 Положення користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того,

як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Власник рахунку не несе відповідальності за платіжні операції, здійснені

без автентифікації платіжного інструменту і його держателя, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність власника рахунку/держателя призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції (п. 146 Положення).

Наведені правила визначають предмет дослідження та відповідним чином розподіляють між сторонами тягар доведення, а отже, встановленню підлягають обставини, що беззаперечно свідчитимуть, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції від його імені. В разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів.

Відповідно до ст. 5 Закону «Про основні засади забезпечення кібербезпеки України» банки є суб`єктами забезпечення кібербезпеки.

У Типології легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинним шляхом, додаток «Кіберзлочинність та відмивання коштів», затвердженій наказом Дерфінмоніторингу від 25.12.2013 №157, вказано, що банківська система України є однією зі сфер, де найбільш широко та активно використовуються сучасні можливості інформаційних технологій та мережі Інтернет. А враховуючи, що зазначені технології використовуються для грошових переказів, зазначена сфера привертає все більшу увагу злочинців. Несанкціоноване списання коштів з банківських рахунків, шахрайство з платіжними картками, втручання в роботу інтернет-банкінгу, розповсюдження комп`ютерних вірусів, DDoS атаки на інтернет-ресурси, шахрайство в інформаційних мережах - це не вичерпний перелік кіберзлочинів, тобто злочинів у сфері інформаційних та комп`ютерних технологій. У розділі 2.1 «Шахрайство в системах дистанційного банківського обслуговування» Типології, вказано, що системи дистанційного банківського обслуговування, як інструмент доступу до грошових переказів, сьогодні все частіше стають мішенню для кіберзлочинців.

Мета шахраїв спотворити інформацію, сформувати за допомогою ДБО і провести платіж, який за змістом не буде виділятися в потоці звичайної діяльності жертви, але переведе гроші на рахунки підставної особи або фіктивної фірми, використовуючи звичайне для даного клієнта призначення платежу. У Типології вказано, що індикаторами підозрілості фінансових операцій зазначеної спрямованості для банківських установ опосередковано можуть бути наступні фактори, зокрема: спроба входу із забороненого/нового IP-адресу; транзакції в нестандартний час або підключення до системи у вечірній час; незвичайні умови або складність операції: висока частота переказів коштів протягом невеликого періоду часу, велика кількість різноманітних джерел походження коштів та платіжних методів (інструментів); спроби зняти кошти в день їх зарахування; операції не відповідають попереднім операціям клієнта.

Таким чином, суд може констатувати, що 13 вересня 2024 року мали місце шахрайські дії зі сторони третіх осіб, які змінили SIMкарту фінансового номеру, належного ОСОБА_1 , на е-SIMкарту цього ж номера та відповідним чином отримали доступ до онлайн-банкінгу, в результаті чого здійснили відповідні операції. При цьому, судом також враховано, що вказані дії були вчинені впередвечірній час п`ятниці, застосувавши складну операцію з метою незаконного отримання доступу до банкінгу ОСОБА_1 , зарахували та зняли з рахунку, відкритого на її ім`я, кошти, які були попередньо зараховані як кредитні в сумі 100 000 грн, тим самим здійснивши операцію, яка не відповідала попереднім операціям Клієнта, що вбачається з виписки, наявної в розпорядженні суду.

Посилання АТ КБ «ПриватБанк» на ту обставину, що відповідач порушив Умови та Правила надання банківських послуг, оскільки своїми діями сприяв незаконному використанню інформації, яка дала змогу ініціювати третій особі проведення платіжних операцій, не заслуговують на увагу, оскільки такі доводи зводяться виключно до припущень, що не мають доказового підтвердження.

Отже, суд дійшов висновку, що позивач, не встановивши обставин, які безспірно доводять, що саме користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, а відтак і не довів вину ОСОБА_1 як підставу цивільно-правової відповідальності, оскільки висновки банку не свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Між тим, судом встановлено факт звернення відповідача до банку з повідомленням про несанкціоноване вчинення спірної транзакції, а так само здійснено звернення до правоохоронних органів з приводу вчинених стосовно нього шахрайських дій.

На підставі наведеного суд, встановивши фактичні обставини справи, які мають істотне значення для її вирішення, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, виходить з того, що АТ КБ «Приват Банк» не підтвердив належними і допустимими доказами обставин, які б безспірно доводили, що відповідач своїми діями чи бездіяльністю сприяв у доступі до відомостей його особового рахунку, акаунту чи мобільного додатку «Приват-24», незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дала змогу ініціювати операції 13.09.2024.

Суд виходить із того, що саме Банк має доводити, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції; у разі недоведеності обставин, які безспірно свідчать про те, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, необхідно виходити з відсутності вини користувача у перерахуванні чи отриманні спірних грошових коштів; за відсутності належних та допустимих доказів сумніви та припущення мають тлумачитися переважно на користь споживача, який зазвичай є «слабкою» стороною у таких цивільних відносинах, правові відносини споживача з банком фактично не є рівними.

А тому за обставин, встановлених у справі, списання грошових коштів з карткового рахунку ОСОБА_1 відбулося не за її розпорядженням, тому вона не повинна нести матеріальний тягар за такі дії, оскільки, виявивши безпідставне списання (перекази, зняття) коштів, ОСОБА_1 звернулась до правоохоронних органів та повідомила про цей факт банк.

Дослідивши розрахунок, наданий банком, вбачається, що заборгованість, визначена банком в розмірі 116 118,76грн, розрахована з урахуванням сум, якими шахрайським шляхом заволоділа невстановлена досудовим розслідуванням особа.

При цьому, доказів на підтвердження існування іншої заборгованості за власними зобов`язаннями відповідача, що не пов`язані з оспорюваною сумою, банком не надано, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення первісних позовних вимог, у зв`язку з чим у цьому позові слід відмовити.

Оскільки вимоги позивача не підлягають задоволенню, то і судові витрати у вигляді судового збору, сплаченого позивачем, стягненню з відповідача не підлягають.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_1 до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача, такий не підлягає задоволенню з наведених нижче підстав.

Вимоги зустрічного позову мають наступний зміст: визнати відсутнім у ОСОБА_1 зобов`язань як позичальника за кредитним договором б/н від 13.09.2024; зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» анулювати (списати) заборгованість за кредитним договором б/н від 13.09.2024 та відновити залишок коштів на рахунку.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 15 березня 2023 року в справі № 753/8671/21, постанову Верховного Суду від 18 вересня 2023 року у справі № 582/18/21).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 05 вересня 2019 року в справі № 638/2304/17).

Відмовляючи в задоволенні вимог позивача за основним позовом, суд фактично встановив відсутність зобов`язань ОСОБА_1 за спірним кредитним договором, тобто, перша вимога за зустрічним позовом є дублюючою до прийнятого судом рішення в цій частині.

Вимога про скасування боргу по суті є вимогою про припинення правовідношення (п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України): якщо особа вважає, що її борг існує (тобто існує і правовідношення, змістом якого є право кредитора вимагати сплати боргу та кореспондуючий обов`язок боржника), вона може просити суд цей борг скасувати (тобто припинити зазначене правовідношення) з підстав, передбачених законом (див., зокрема, постанову Великої Палати Верховного Суду від 26 жовтня 2021 року, справа № 766/20797/18).

У цій справі позивач за зустрічним позовом вважає, що в неї борг відсутній. З огляду на це в задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача за зустрічним позовом списати заборгованість за кредитним договором від 13.09.2024 слід відмовити. Оскільки суд розглядає справу лише в межах кредитного договору б/н від 13.09.2024 (з відкритого в межах цього договору рахунку відбулося подальше списання грошових коштів), укладеного поза волею ОСОБА_1 (а не щодо всіх рахунків, з яких були списані кошти), підстав для поновлення розміру кредитних коштів суд не встановив. Відповідно, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Підсумовуючи, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про захист прав споживача та анулювання (списання) заборгованості за кредитним договором слід відмовити, а судові витрати віднести на рахунок позивача за зустрічним позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 529, 1066, 1067 ЦК України, ст. ст. 259, 263-265, 279 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні первісного позову Акціонерного Товариства Комерційного Банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_1 до Акціонерного Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» про захист прав споживача та анулювання (списання) заборгованості за кредитним договором відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернігівського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 04 березня 2026 року.

Суддя Олена БУЗУНКО