БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/497/366/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про зупинення провадження

"04" березня 2026 р. м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.

за участю секретаря Мунтянової В.Р.

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Болград клопотання представника відповідача адвоката Зубкова Артура Володимировича по цивільній справі за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

17.09.2025 за підсудністю з Хаджибейського районного суду міста Одеса надійшла справа за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу), відповідно до якої вбачається, що представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом та просить суд постановити рішення, яким стягнути на його користь з відповідача суму шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 82 743.01 гривень та суму судових витрат у розмірі 3028.00 гривень.

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 22.09.2025 року було відкрито провадження по справі та призначено судове засідання на 14:00 годину 27.10.2025 року (а.с.48), про що було сповіщено сторін по справі (а.с.49).

В судове засідання 27.10.2025року:

- представник позивача, будучи належним чином повідомленим (а.с.49), не з`явився, надіслав 25.09.2025 року на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.50-52);

- відповідач, повідомлявся згідно вимог чинного законодавства (а.с.49). Копія ухвали суду, судова повістка-повідомлення та копія позову надсилалася відповідачу за:

-адресою постійного місця реєстрації: АДРЕСА_1 . Поштовий рекомендований лист повернувся до суду без вручення з відміткою листоноші

-адресою постійного місця проживання, яка зазначена в позовній заяві: АДРЕСА_2 . Поштовий рекомендований лист повернувся до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.53-55).

Протокольною ухвалою суду від 27.10.2025 справу у зв`язку з неприбуттям сторін по справі, судовий розгляд відкладено на 10:00 годину 08.12.2025 року (а.с.27), про що було повідомлено сторін по справі (а.с.58).

Цією ж ухвалою витребувано з Доброславського районного суду Одеської області копію справи про адміністративне правопорушення №504/1883/24 відносно ОСОБА_1 за ст.124 КУпАП, яка необхідна для розгляду справи по суті спору.

В судове зсідання 08.12.2025 року.

- представник позивача, будучи належним чином повідомленим (а.с.58), до суду - не з`явився, раніше 25.09.2025 року надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.50-52);

-відповідач не прибув. Поштовий лист за адресою реєстрації був вручений відповідачу (а.с.59). Поштовий рекомендований лист, надісланий за адресою: фактично проживання повернувся до суду без вручення з відміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с.60-61);

- представник відповідача, Зубков А.А. 08.12.2025 року звернувся до суду через «Електронний суд» з заявою про відкладення розгляду справи, аргументуючи її тим, що відповідач з 2022 року проходить військову службу за мобілізацією та з 26.08.2025 по теперішній час у військовій частині НОМЕР_1 , наразі знаходиться на виконанні бойових завдань, так як з 2022 року за місцем реєстрації не проживає контролювати надходження кореспонденції немає можливості, а тому для формування правової позиції має необхідність ознайомитись з матеріалами справи, у зв`язку з чим просить відкласти судове засідання призначене на 08.12.2025 року на іншу дату (а.с.63-65).

05.12.025 з Доброславського районного суду Одеської області на виконання ухвали суду від 27.10.2025 року надійшла належним чином завірена копія справи про адміністративне правопорушення (а.с.66-86).

Протокольною ухвалою суду від 08.12.2025 клопотання представника відповідача - задоволено, судовий розгляд справи відкладено на 21.01.2026 року об 11:00 годині (а.с.88), про що було повідомлено сторін по справі (а.с.89).

В судове зсідання 21.01.2026 року.

- представник позивача, будучи належним чином повідомленим (а.с.89), не з`явився, раніше 25.09.2025 року надсилав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.50);

- відповідач та його представник повідомлені належним чином, про що в справі є відповідні докази (а.с.89-90).

Протокольною ухвалою суду відкладено судовий розгляд до 09:00 години 04.03.2026 року та вдруге надано представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Зубкову Артуру Володимировичу можливість ознайомитися з матеріалами цивільної справи в строк до 30.01.2026 року та надіслати суду відзив на позовну заяву в строк до 16.02.2026 року (а.с.92), про що повідомлено сторін по справі (а.с.93).

В судове засідання 04.03.2026 року:

- представник позивача, будучи належним чином повідомленим (а.с.93), не з`явився, раніше 25.09.2025 року надсилав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.50);

- відповідач не з`явився;

- представник відповідача не з`явився, причини неявки не повідомив, надіслав 21.01.2026 року клопотання про зупинення розгляду справи (а.с.94-96).

В обґрунтування клопотання зазначає, що відповідач проходить військову службу за призовом під час мобілізації, оголошеної під час дії правового режиму воєнного стану (з 2022 по 2025 у військовій частині НОМЕР_2 Національної гвардії України, з 2025 року по сьогоднішній день у військовій частині НОМЕР_3 оперативно-тактичного з`єднання 1 корпусу Національної гвардії України).

Оскільки відповідач знаходиться в зону ведення воєнних (бойових) дій та приймає безпосередню участь у бойових діях, надати йому кваліфіковану правничу допомогу захисних не вбачає можливим в повному обсязі через відсутність можливості отримувати відповідні пояснення та інформацію від відповідача щодо фактичних обставин справи, деталей дорожньо-транспортної пригоди за його участю з метою оцінки необхідності оскарження відповідних постанов судів, просить зупинити провадження по справі (а.с.94-96).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін фіксація судового розгляду з застосуванням технічного засобу не здійснювалась.

Розглянувши клопотання представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, що стосуються особи відповідача, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині першій статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України).

Суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 2 Закону України "Про судоустрій і статус суддів").

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) наголошує на тому, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава - учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом із тим не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним (рішення ЄСПЛ від 16 грудня 1992 року у справі "Жоффр де ля Прадель проти Франції", заява N 12964/87, § 59).

Складовою правової визначеності є передбачуваність застосування норм процесуального законодавства. ЄСПЛ зазначає, що сторони судового провадження повинні мати право очікувати застосування до їхньої справи чинних норм процесуального законодавства (рішення ЄСПЛ від 21 жовтня 2010 року у справі "Дія 97 проти України", заява N 19164/04).

Аналогічні правові висновки щодо застосування норми права у подібних правовідносинах містяться у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі N 361/161/13-ц (провадження N 61-37352сво18).

Підстави, за наявності яких суд зобов`язаний зупинити провадження у справі, передбачені статтею 251 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Конструкція норми пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України носить імперативний характер та покладає на суд саме обов`язок зупинити провадження у справі за цією підставою, при цьому, незалежно від наявності у сторони представника, стадії процесу (підготовче провадження, розгляд справи по суті, апеляційне, касаційне оскарження), ціни позову, виду вимог, що розглядаються у провадженні, чи будь-яких інших чинників.

Конструкція пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України дає підстави для висновку, що визначена ним підстава зупинення провадження пов`язана не із самою обставиною введення воєнного стану, а із фактом перебування сторони у справі у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

При цьому, вказана вище норма має тимчасовий характер, тобто обмежується строком перебування сторони у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан. За такої умови підстава для зупинення провадження у справі вичерпується тоді, коли участь сторони у складі Збройних Сил України припиняється. Учасник справи може припинити участь у складі Збройних Сил України ще до припинення воєнного стану, якщо така можливість передбачена законодавством.

Наведене правове регулювання дозволяє дійти висновку, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України може бути застосована судами під час вирішення питання про зупинення провадження у справі у разі перебування фізичної особи, яка є стороною чи третьою особою, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції, до припинення перебування такої фізичної особи у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Як вбачається з довідки військової частини НОМЕР_3 від 17.10.2025 року за №501 молодший сержант ОСОБА_1 дійсно проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_3 оперативно-тактичного з`єднання 1 корпусу Національної гвардії України « ІНФОРМАЦІЯ_1 » з 26 серпня 2025 року (а.с.65).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.11.2025 у справі N 754/947/22 відступила від попередньої судової практики Верховного Суду у справах N 756/3462/20, 557/1226/23, 904/4027/22 та 852/2а-1/24, де підходи щодо зупинення провадження були іншими, та уточнила порядок розгляду судових справ за участю військовослужбовців під час дії воєнного стану.

Так, під час дії воєнного стану суди мають виходити з того, що Збройні Сили України та інші військові формування автоматично вважаються переведеними на воєнний стан. Тому для застосування пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України не потрібно додаткових підтверджень цього факту, належним доказом для зупинення провадження є документи, що підтверджують перебування особи на військовій службі - військовий квиток, наказ командира тощо.

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про Збройні Сили України" Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Військова служба у Збройних Силах України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до законів України, є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком осіб (за винятком випадків, визначених законом), пов`язаній із захистом України.

Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України та вирішення питань, пов`язаних з проходженням такої служби під час виконання громадянами військового обов`язку в запасі, врегульовано Положенням про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженим Указом Президента України від 10 грудня 2008 року N 1153/2008 (далі - Положення N 1153/2008).

Згідно з пунктами 145-146 Положення N 1153/2008, військовослужбовці можуть бути направлені у відрядження самостійно або у складі військового підрозділу (команди) з метою виконання обов`язків військової служби у складі військових частин, задіяних до ведення воєнних (бойових) дій, у тому числі в антитерористичних операціях.

Суд впевнений, що перебуваючи у зоні бойових дій, військовослужбовець має обмежені можливості для суворого дотримання вимог ЦПК України в частині оформлення та направлення до суду заяв/клопотань. Однак не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним.

Указом Президента України N 64/2022 від 24 лютого 2022 з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 в Україні введено воєнний стан, строк дії якого було продовжено до 03.02.2026, враховуючи правову позицію Великої Палати Верховного Суду, що викладена в постанові від 12.11.2025 в справі N 754/947/22 щодо практики застосування судами положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, а також факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану, який є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, і відсутність беззастережної волі відповідача як військовослужбовця щодо продовження розгляду справи, суд вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання представника відповідача.

Суд вважає, що існують обставини, які, відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України, унеможливлюють продовження розгляду цивільної справи та наявність яких є підставою для зупинення провадження у справі, а тому обов`язком суду є зупинення провадження у справі до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

При цьому, суд зауважує, що не порушує доступ позивача до правосуддя та гарантує дотримання процесуальних прав обох сторін, їх право на справедливий судовий розгляд.

За таких обставин, з метою недопущення порушень прав відповідача, який є військовослужбовцем, провадження у справі необхідно зупинити.

Керуючись статтями 251, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Зубкова Артура Володимировича про зупинення провадження по справі задовольнити.

Зупинити провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України до припинення перебування відповідача ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України, що переведені на воєнний стан.

Про припинення перебування ОСОБА_1 у складі Збройних Сил України відповідачу та його представнику ОСОБА_2 необхідно невідкладно повідомити суд.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В.Кодінцева