Справа № 605/250/25
РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2026 рокум.Підгайці

Підгаєцький районний суд

Тернопільської області

в складі:

головуючого судді Горуц Р.О.

при секретарі судового засідання Костенюк М.Я.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача від імені та в інтересах ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позові та просить їх задовольнити. Крім того, додала, що відповідач взагалі не цікавиться дітьми, не бере ніякої участі у їх житті, при цьому, що йому ніхто не чинить перешкод у тому. Відповідач почав спілкуватися з дітьми лише після того, як вона звернулася з даним позовом до суду. Відповідач сплатив приблизно 30000 гривень аліментів і крім них нічого на дітей не платив. Діти не хочуть спілкуватися з батьком, який до них телефонує в стані алкогольного сп`яніння. На її думку відповідач вже не виправиться по відношенню до своїх дітей.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав викладених у позові та просить їх задовольнити. Вказав, що відповідач не забезпечує своїх дітей матеріально, не бере участі у їх вихованні, не турбується про їх здоров`я, при цьому цим всім займається мати дітей. У відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів на утримання дітей.

В судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив та відзиву на позов не подав.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області в судовому засіданні у задоволенні позову просить відмовити, оскільки немає підстав позбавляти відповідача, батьківських прав.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснила, що вона проживає по сусідству із позивачкою та працює вчителем початкових класів Швейківської гімназії в с. Швейків Чортківського району Тернопільської області, а тому добре знає дітей позивачки. Відповідача вона давно бачила один раз, при цьому може й він приїжджав до дітей, але вона його більше не бачила. Вона є класним керівником сина сторін - ОСОБА_6 , батько якого ніколи до школи не приходив. Дітьми сторін піклується тільки їх мати. Їй відомо, що позивачка проживає з мамою і двома дітьми.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що її син та син позивачки - ОСОБА_4 , разом вчаться в школі. Сім`ю позивачки вона знає вже 6 років і на протязі цього часу жодного разу не бачила відповідача ані за місцем проживання позивачки, ані в школі. Відповідача вона взагалі незнає. Один раз я чула від сина сторін - ОСОБА_4 , що його батько не дзвонить. Зі слів позивачки, їй відомо, що її діти хочуть спілкуватися з відповідачем, а він не приїжджає та не телефонує до них.

В судовому засіданні син сторін - ОСОБА_4 пояснив, що він навчається у 6-му класі. Проживає разом з братом, мамою і бабцею. Успішність у навчанні, добра. Він рідко спілкується з батьком, а саме 1-2 рази на тиждень, або й буває 1-2 рази на місяць. Останнім часом батько не приїжджав до нього, бо каже, що боїться, щоб його не забрали на війну. Він був у батька в гостях. Він не просить батька нічого йому купляти, і той нічого йому не купляє. Йому буває неприємно спілкуватися з батьком, бо він інколи може подзвонити до нього, або до його брата, п`яний і розказувати про війну. Тато не запитує, що йому з братом потрібно, не цікавиться їх навчанням і здоров`ям.

Син сторін - ОСОБА_6 розповів, що він навчається у 3-му класі. Успішність у навчанні, добра. Тата він бачив 4 роки тому на своєму дні народження, він до них не приїжджає, але телефонує і цікавиться як у нього справи. Йому не відомо де є тато та чим він займається. Він не може сказати чи хоче бачитися з татом.

Суд, заслухавши вступне слово позивача, її представника, пояснення свідків, думку дітей сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи із наступних підстав.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Забезпечення найкращих інтересів дитини - дії та рішення, що спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров`я, особливостей розвитку, життєвого досвіду, родинної, культурної та етнічної належності та враховують думку дитини, якщо вона досягла такого віку і рівня розвитку, що може її висловити (абзац четвертий частини першої статті 1 Закону України "Про охорону дитинства", далі - Закон).

Згідно з частиною першою статті 8 Закону кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону).

Відповідно до частини сьомої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною першою статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України, пунктом 2 якої визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти.

Тлумачення змісту пункту 2 частини першої статті 164 СК України дає підстави для висновку, що ухилення від виконання обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав як винятковий захід є істотним правовим наслідком як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Аналогічні висновки викладено у постанові Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 29 січня 2024 року у справі № 185/9339/21, провадження № 61-8918сво23.

Згідно з частиною першою статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

У пукнтах 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з частиною першою статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і потрібно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

У рішенні від 16 липня 2015 року у справі "Мамчур проти України" (MAMCHUR v. UKRAINE), заява № 10383/09, пункт 100, ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Оцінюючи процес вирішення питання про встановлення опіки, який завершився рішенням про роз`єднання сім`ї, суд повинен, зокрема, переконатися, чи ґрунтуються висновки національних органів на достатній доказовій базі (яка, за потреби, може включати показання свідків, висновки компетентних органів, психологічні та інші експертні висновки та медичні довідки) (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" (Saviny v. Ukraine), заява № 39948/06, пункт 51).

Суд враховує, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, застосовується лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Самі по собі встановлені факти, що батьки недостатньо спілкуються з дитиною, забезпечують її матеріально, беруть участь у вихованні, не може бути підставою для позбавлення батьківських прав. Інтереси дитини полягають в тому, щоб забезпечити її право на потребу у любові, піклуванні та матеріальній забезпеченості. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків тощо. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину та усвідомлення цього самою дитиною вже несе в собі негативний вплив на її свідомість, і застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини.

Правовий висновок про те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків, викладено, зокрема, в постановах Верховного Суду від 29 липня 2021 року у справі № 686/16892/20, від 07 грудня 2022 року у справі № 562/2695/20, від 03 серпня 2022 року у справі № 306/7/20, від 11 січня 2023 року у справі № 461/7447/17, від 07 листопада 2023 року у справі №601/928/22. Судова практика щодо застосування статті 164 СК України є усталеною.

Судом встановлено, що між сторонами 31 січня 2017 року Монастириським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, було зареєстровано шлюб, актовий запис №8.

У сторін народилося двоє дітей: син - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають з позивачкою, що підтверджено нею, її представником в судовому засіданні, не заперечено відповідачем та вбачається із матеріалів справи.

Вищевказаний шлюб рішенням Монастириського районного суду Тернопільської області від 11 січня 2019 року, яке набрало законної сили, розірвано.

Судовим наказом Монастириського районного суду Тернопільської області від 02 лютого 2023 року стягнуто із відповідача на користь позивача, аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , в розмірі частки заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 30 січня 2023 року і до досягнення дитиною повноліття.

Із інформацій ВП №2 Чортківського районного управління поліції ГУНП в Тернопільській області та служби у справах дітей Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області, відповідно від 19 вересня 2025 року та від 22 вересня 2025 року, видно, що відповідач з приводу здійснення йому перешкод у спілкуванні з його дітьми, не звертався.

З висновку органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно його дітей, який затверджено рішенням виконавчого комітету Монастириської міської ради від 10 жовтня 2025 року №227 видно, що Службою у справах дітей Монастириської міської ради 19 червня 2025 року під час бесіди з ОСОБА_1 у телефонному режимі з?ясовано, що мати з дітьми перебувають у Польщі і прибудуть до України перед початком навчального року. ОСОБА_1 роз?яснено, що їхня відсутність з дітьми за місцем проживання унеможливлює здійснення працівниками служби у справах дітей, обстеження житлово-побутових умов.

Під час бесіди у телефонному режимі 16 вересня 2025 року ОСОБА_1 пояснила, що вона із синами приїжджали в Україну, але на даний час знову повернулися у Республіку Польща, де і проживають. А з 1 жовтня діти будуть навчатися на сімейній формі навчання. ОСОБА_1 не повідомила працівників служби у справах дітей Монастириської міської ради про своє повернення до України у с. Швейків за місцем проживання та про свій від?їзд до Республіки Польща, та не надала можливості обстежити житлово-побутові умови дітей.

Відсутість ОСОБА_1 та її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_6 за місцем реєстрації у АДРЕСА_1 , підтверджується довідкою вих. №114 від 07 жовтня 2025 року, наданою старостою села Швейків.

Також, як зазначено у висновку органу опіки та піклування, мати дітей, ОСОБА_1 , під час засідання комісії з питань захисту прав дитини, вийшла на відеозв?язок через мобільний застосунок "Viber". Позивач відповіла на запитання членів комісії та повідомила, що на даний час вихованням, матеріальним забезпеченням, навчанням дітей займається вона, оскільки батько дітей, ОСОБА_4 , більше шести місяців ухиляється від своїх батьківських обов?язків по відношенню до синів ОСОБА_6 та ОСОБА_4 . Також, позивач повідомила, що діти дуже хочуть спілкуватися з батьком. Оскільки, на даний час вони перебувають у Республіці Польща, то хотіли б спілкуватися хоча б у телефонному режимі.

Службою у справах дітей Монастириської міської ради надіслано листа від 15 липня 2025 року вих. №238/02-01 службі у справах дітей Підгаєцької міської ради щодо обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_4 та сприяння у наданні письмового пояснення батьком дітей щодо його позиції відносно позбавлення його батьківських прав.

Також, надіслано листа ОСОБА_4 вих. №239/02-01 від 15 липня 2025 року про надання ним письмового пояснення щодо невиконання батьківських обов?язків відносно синів.

Працівниками служби у справах дітей Підгаєцької міської ради обстежено житлово-побутові умови, відповідача, за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідно до наданого акта обстеження від 16 липня 2025 року, умови проживання сім?ї, задовільні.

17 липня 2025 року ОСОБА_4 надав письмове пояснення, що він не згідний, щоб його позбавляли батьківських прав відносно його синів ОСОБА_4 та ОСОБА_6 .. Пояснив, що любить своїх синів, хоч, після розірвання шлюбу, з ними не проживає. А також, що вже тривалий час ніде не працює, перебивається дрібними заробітками і через ці обставини у цього виникла заборгованість по сплаті аліментів. Проте, повідомив, що станом на 17 липня 2025 року він сплатив 13 500 гривень та додав копії чеків.

На запит служби у справах дітей Монастириської міської ради від 26 вересня 2025 року №310/02-01 Швейківською гімназією з початковою школою Тернопільської області надано довідку від 29 вересня 2025 року №44 про те, що ОСОБА_6 учень 3 класу та ОСОБА_4 учень 6 класу навчаються у Швейківській гімназії з початковою школою на очній формі навчання. У зв`язку з тимчасовим перебуванням за кордоном з 01 жовтня 2025 року для них буде організовано сімейну форму навчання.

У характеристиці ОСОБА_6 , наданій класним керівником освітнього закладу, вказано, що мама цікавиться успіхами дитини у школі. Завжди присутня на батьківських зборах.

У характеристиці ОСОБА_4 вказано, що ОСОБА_4 проживає з мамою, бабусею, і молодшим братом. На час відсутності мами, бабуся приділяє належну увагу навчанню та вихованню дитини, бере участь у його шкільному та особистому житті, спілкується з вчителями, класним керівником учня. Приймають участь у загальношкільних та класних батьківських зборах.

Батько дітей, ОСОБА_4 , на засідання комісії з питань захисту прав дитини, також вийшов на відеозв?язок через мобільний застосунок "Viber". Він відповів на запитання членів комісії та повідомив, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав. ОСОБА_4 повідомив, що сплачує аліменти і обов?язково спілкуватиметься з дітьми, а також попросив посприяти йому у наданні матір?ю дітей контактних номерів телефонів дітей для налагодження спілкування з ними.

Матір?ю дітей ОСОБА_1 не надано доказів, які б свідчили про умисне ухилення від виконання своїх обов?язків щодо виховання дітей, батьком ОСОБА_4 .

Орган опіки та піклування, вважаючи, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на матір чи батька, враховуючи відсутність негативних характеристик чи доказів винної поведінки батька дітей, захищаючи інтереси дітей, беручи до уваги рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, вважав за недоцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_4 стосовно дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при цьому попередивши ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виконання батьківських обов?язків щодо виховання дітей.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів у боржника ОСОБА_4 станом на 21 серпня 2025 року наявна заборгованість в сумі 83898,95 грн.

Суд вказує на те, що несплата аліментів не є самостійною та достатньою підставою для позбавлення особи батьківських прав.

Суд зауважує, що висновок органу опіки та піклування щодо недоцільності позбавлення ОСОБА_4 батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей, не є обов`язковим для суду (ч.ч.5, 6 ст.19 СК України), а є доказом, що підлягає дослідженню та оцінці.

Положенням ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні частково встановлено факт неналежного виконання відповідачем своїх обов`язків щодо виховання дітей.

В силу ч.ч.1, 2 ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та має право на піклування батьків.

Виховання в сім`ї, відповідно до ч.1 ст.12 цього Закону, є першоосновою розвитку особистості дитини.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.

У п.п. 49-50 рішення у справі "Савіни проти України" (CASE OF SAVINY v. UKRAINE) за заявою №39948/06 Європейський суд з прав людини наголосив на такому: хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (дивіться, наприклад, справу "Ньяоре проти Франції" (Gnahore V.France), заява №40031/98, п. 59, ECHR2000 - IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава - відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (дивіться, наприклад, справу "Скоццарі та Дж`юнта проти Італії" (Scozzari&Giuntav.ltaly), [GC], заяви №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ2000 -VIII).

Судом не встановлено, а позивачем та його представником не надано достатньо переконливих та звужених аргументів на захист інтересів дітей, які б свідчили про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав по відношення до своїх синів, при цьому суд враховує, що розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дітей їх коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, якими не є ті обставини на які посилаються позивач та його представник.

В судовому засіданні позивачем та його представником не доведено, а судом не встановлено, належних правових підстав за яких відповідач ОСОБА_4 міг би бути позбавлений батьківських прав по відношенню до своїх малолітніх дітей.

У п.п.16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Суд, зазначає, що ухилення батьків від виконання обов`язків має місце, якщо вони: не піклуються про розвиток дитини, не надають доступу до духовних цінностей та освіти; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу.

Зазначені фактори можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків та свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Європейський суд з прав людини у справі "Хант проти України" від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для батька (матері) та дитини (ст.166 СК України) і допускається тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, при цьому за встановлених обставин, суд переконаний, що поведінку відповідача по відношення до своєї дитини можливо змінити у кращу сторону.

Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За обставин недоведеності свідомого нехтування батьківськими обов`язками відповідачем ОСОБА_4 , суд вважає, що підстав для задоволення позову немає.

За наведених вище обставин, враховуючи найкращі інтереси дітей, суд, дійшов висновку, що причин, які б перешкоджали належному вихованню своїх дітей, відповідачем, на даний час немає, у матеріалах справи відсутні об`єктивні і безсумнівні докази винної поведінки ОСОБА_4 та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками стосовно своїх дітей, а тому в задоволенні позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 по відношенню до його малолітніх дітей, слід відмовити, попередивши ОСОБА_4 , про необхідність змінити ставлення до виховання дітей, а також, що у разі протиправної поведінки стосовно своїх дітей, він буде позбавлений батьківських прав відносно них.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати покласти на позивача в межах нею понесених.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 150, 155, 164, 165 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Монастириської міської ради Чортківського району Тернопільської області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого та жителя: АДРЕСА_2 , про необхідність змінити ставлення до виховання своїх синів: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а у випадку свідомого ухилення від виконання своїх обов`язків щодо їх виховання, він буде позбавлений батьківських прав відносно них.

Покласти на орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов`язків по відношенню до своїх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Судові витрати покласти на позивача в межах нею понесених.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Представник позивача: Андрусенко Ігор Ярославович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю від 27 квітня 2012 року №701, АДРЕСА_3 ;

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований та житель: АДРЕСА_2 ;

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастириської міської ради, 48301, м.Монастириська вул. Шевченка, 19, .

Головуючий: Р. О. Горуц