ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 243/6178/21

провадження № 61-13769св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

судді-доповідача Литвиненко І. В.,

суддів: Грушицького А. І., Калараша А. А., Петрова Є. В., Пророка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня

2024 року у складі колегії суддів: Агєєва О. В., Корчистої О. І., Тимченко О. О. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права особистої приватної власності,

ВСТАНОВИВ

Короткий зміст позовних вимог

1. У червні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в якому просив визнати за ним право особистої приватної власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 вартістю 94 400 грн.

2. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2009 року. 29 січня 2016 року за рішенням суду їх шлюб був розірваний.

3. Під час шлюбу - 27 березня 2013 року він продав належну йому на праві власності однокімнатну квартиру.

4. 01 липня 2013 року він придбав на своє ім`я спірну трикімнатну квартиру. На придбання цієї квартири батьки позивача позичили йому 2 000 доларів США, тому зазначена квартира, на думку позивача, є його особистою власністю.

5. Оскільки квартира була придбана під час шлюбу, необхідна згода відповідача на її продаж, яку вона не дає, жодних вимог щодо поділу квартири всі ці роки не заявляє.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

6. Слов`янський міськрайонний суд Донецької області рішенням від 07 березня 2024 року під головуванням судді Дюміної Н. О. позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнив.

7. Визнав за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на квартиру

АДРЕСА_1 .

8. Ухвалюючи рішення про задоволення позову місцевий суд вважав, що спірне майно ОСОБА_1 придбавав за кошти, які йому належали особисто, внаслідок отримання доходу від продажу подарованої батьками квартири.

9. Дніпровський апеляційний суд постановою від 10 вересня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнив. Рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 07 березня 2024 року скасував та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовив.

10. Ухвалюючи оскаржену постанову суд апеляційної інстанції вважав, що наявність письмової згоди ОСОБА_3 на укладення ОСОБА_1 договору купівлі-продажу майна, зафіксованої у договорі купівлі-продажу, свідчить про придбання майна за спільні кошти у спільну сумісну власність, оскільки згода іншого подружжя на набуття майна підтверджує придбання такого майна в спільних інтересах подружжя.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

11. У жовтні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року, в якій просив оскаржене судове рішення скасувати, а рішення місцевого суду залишити в силі.

12. Наведені в касаційній скарзі доводи містили підстави, передбачені пунктом 4 частини другої статті 389 ЦПК України, для відкриття касаційного провадження.

13. Касаційна скарга містить арґумент про те, що суд апеляційної інстанції допустив порушення норм процесуального права, яке виявилось у тому, що він розглянув цю справу без повідомлення її учасників. При цьому, апеляційний суд посилався на неіснуючу на час розгляду справи у суді апеляційної інстанції норму, у якій закріплена вимога щодо 100 розмірів прожиткового мінімуму (частина перша статті 369 ЦПК України). На час розгляду справи означена стаття передбачала, що судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи можуть бути розглянуті лише справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

14. Зауважував, що ціна позову у цій справі становить 90 840 грн. Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб на вересень 2024 року становить

3 028 грн, отже 30*3 028=90 840 грн, що значно менше ніж ціна позову.

15. Арґументом касаційної скарги також є те, що він не отримував копії апеляційної скарги та доданих до неї документів, а тому, відповідно, і не реалізував передбачених статтею 360 ЦПК України прав. Копії постанови апеляційного суду не отримував також, ознайомився із нею у мобільному застосунку «Дія».

Відзив на касаційну скаргу інші учасники справи не подали

Рух справи в суді касаційної інстанції

16. Верховний Суд ухвалою від 19 листопада 2024 року відкрив касаційне провадження у цій справі та витребував справу із Слов`янського міськрайонного суду Донецької області.

17. Постановляючи ухвалу про відкриття касаційного провадження Верховний Суд вказував на необхідність перевірку дій суду щодо дотримання принципу доступу до правосуддя особи.

18. 03 грудня 2024 року цивільна справа № 243/6178/21 надійшла до Верховного Суду.

19. Верховний Суд ухвалою від 18 лютого 2026 року справу призначив до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження колегією у складі п`яти суддів.

Фактичні обставини справи, з`ясовані судами

20. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2009 року, який був розірваний рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області

від 29 січня 2016 року.

21. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, дочку - ОСОБА_4 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , що визнавали сторони та встановлено рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 29 січня 2016 року.

22. Згідно копії свідоцтва про народження позивача від 14 вересня 1988 року серії НОМЕР_1 його батьками є: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .

23. Згідно з договором купівлі-продажу квартири від 27 квітня 2013 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Панченко А. В. та зареєстрований у реєстрі за № 1959, ОСОБА_1 передав у власність ОСОБА_7 однокімнатну квартиру

АДРЕСА_3 .

24. Відповідно до п. 1 договору дарування від 27 квітня 2013 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Паращук О. А. 20 серпня 2004 року за № 4020 вказана квартира належить

ОСОБА_1 .

25. Згідно п. 3 договору, продаж квартири вчинений за 57 575 грн.

26. Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 31 липня 2013 року, який був посвідчений приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Словар В. І. та зареєстрований у реєстрі за № 2103, ОСОБА_1 придбав у ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 .

27. Згідно з п. 8 зазначеного договору, покупець ОСОБА_1 діяв за згодою дружини ОСОБА_3 , що підтверджується відповідною заявою, справжність підпису на якій засвідчена приватним нотаріусом Слов`янського міського нотаріального округу Донецької області Соловар В. І.

28. Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 31 липня 2013 року № 7407851, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .

29. Згідно зі звітом з незалежної оцінки майна, трикімнатної квартири яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , від 03 червня 2021 року, який був складений ФОП ОСОБА_11 на замовлення ОСОБА_1 , ринкова вартість квартири становить 94 400 грн.

30. Відповідно до п. 2.94. розпорядження Слов`янського міського голови

від 19 лютого 2016 року № 53-р «Про перейменування вулиць, провулків, в`їздів та хутору м. Слов`янська», АДРЕСА_1 перейменована на АДРЕСА_1.

31. У судовому засіданні суд дослідив фототаблицю квартири АДРЕСА_1 , яка була складена адвокатом Виноградською О. В. та долучена до позовної заяви.

32. Згідно відомостей трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 та довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, індивідуальні відомості про застраховану особу: ОСОБА_1 , дата формування довідки: 23 січня 2024 року, у період шлюбних відносин позивач працював водієм в автотранспортному цеху ПАТ «Курдюмівський завод кислототривких виробів» (з 22 травня 2013 року

по 01 листопада 2023 року), різальником на пилах ножівках та верстатах у ПАТ «Слов`янський машинобудівний завод» (з 04 грудня 2013 року по 27 березня

2017 року) та отримував заробітну плату, а також у періоди з жовтня 2012 року по травень 2013 року та з 25 листопада 2013 року по 03 грудня 2013 року отримував виплати по безробіттю.

33. Згідно даних з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування форми ОК-5, індивідуальні відомості про застраховану особу: ОСОБА_3 , дата формування довідки: 04 вересня 2021 року, в період шлюбних відносин відповідач працювала у ТОВ «Торгівельна компанія «Урожай» (з вересня 2012 року по лютий 2013 року), у ПАТ «Слов`янський машинобудівний завод» (з серпня 2014 року по березень 2017 року), у Слов`янському агентстві «Союздрук» (з квітня 2013 року по липень 2014 року) та отримувала заробітну плату, у період з вересня 2010 року по вересень 2012 року отримувала соціальні виплати від Управління соціального захисту населення Слов`янської міської ради.

Позиція Верховного Суду

34. Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

35. Відповідно до положень частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

36. Відповідно до частин першої і другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

37. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише у межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

38. Згідно з частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

39. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

40. Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

41. Зазначеним вимогам закону постанова Дніпровського апеляційного суду

від 10 вересня 2024 року не відповідає з огляду на таке.

42. Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

43. Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу, що принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною.

44. Наприклад, Європейський суд з прав людини зазначив, що загальна концепція справедливого судового розгляду, яка охоплює фундаментальний принцип змагальності процесу, вимагає, щоб особу, щодо якої порушено провадження, було поінформовано про цей факт. Принцип рівності сторін вимагає надання кожній стороні розумної можливості представляти свою справу за таких умов, які не ставлять її у явно гірше становище порівняно з протилежною стороною. Кожній стороні має бути забезпечена можливість ознайомитись із зауваженнями або доказами, наданими іншою стороною, у тому числі із апеляційною скаргою іншої сторони, та надати власні зауваження з цього приводу. Під загрозою стоїть упевненість сторін у функціонуванні правосуддя, яке ґрунтується, inter alia, на усвідомленні того, що вони мали змогу висловити свою позицію щодо кожного документа в матеріалах справи. Тому на національні суди може покладатися обов`язок з`ясувати, чи були судові повістки або інші документи завчасно отримані сторонами, та, у разі потреби, зафіксувати таку інформацію у тексті рішення. У разі невручення стороні належним чином судових документів вона може бути позбавлена можливості захищати себе у провадженні (KHARCHENKO v. UKRAINE, № 37666/13, § 6, 7, ЄСПЛ, від 03 жовтня 2019 року).

45. Право на публічний розгляд, передбачене пунктом 1 статті 6 Конвенції, має на увазі право на «усне слухання». Право на публічний судовий розгляд становить фундаментальний принцип. Право на публічний розгляд було б позбавлене смислу, якщо сторона в справі не була повідомлена про слухання таким чином, щоб мати можливість приймати участь в ньому, якщо вона вирішила здійснити своє право на явку до суду, встановлене національним законом. В інтересах здійснення правосуддя сторона спору повинна бути викликана в суд таким чином, щоб знати не тільки про дату і місце проведення засідання, але й мати достатньо часу, щоб встигнути підготуватися до справи (TRUDOV v. RUSSIA, № 43330/09, § 25, 27, ЄСПЛ, від 13 грудня 2011 року).

46. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

47. Відповідно до частини першої статті 366 ЦПК України після проведення підготовчих дій суддя-доповідач доповідає про них колегії суддів, яка вирішує питання про проведення додаткових підготовчих дій у разі необхідності та призначення справи до розгляду. Про дату, час та місце розгляду справи повідомляються учасники справи, якщо справа відповідно до цього Кодексу розглядається з їх повідомленням..

48. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою (частина перша статті 368 ЦПК України).

49. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу (частина третя статті 368 ЦПК України).

50. Відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України (в редакції, чинній на час постановлення 10 вересня 2024 року апеляційним судом ухвали про призначення справи до розгляду та ухвалення оскарженої постанови) апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

51. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

52. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року в справі № 522/18010/18 зазначено, що обов`язок суду повідомити учасників справи про місце, дату і час судового засідання є реалізацією однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про місце, дату і час судового засідання, але й основних засад (принципів) цивільного судочинства».

53. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 січня 2021 року у справі № 201/9229/19 (провадження № 61-10752св20) зазначено, що ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 15 квітня 2020 року призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін … Частиною першою статті 369 ЦПК України встановлено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України). Вимоги майнового характеру станом на 01 січня 2020 року (на момент подачі апеляційної скарги та розгляду справи судом апеляційної інстанції) не перевищують ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(2 102 * 100 = 210 200). У позовній заяві ОСОБА_1 просив відшкодувати заподіяну неправомірними діями та бездіяльністю ГУ ПФУ у Дніпропетровській області моральну шкоду грошима у розмірі не менше як у 1 000 000 грн. Апеляційний суд на вказане належної уваги не звернув, оцінки зазначеним обставинам не надав, та дійшов помилкового висновку про те, що зазначена справа в апеляційному порядку може бути розглянута без повідомлення учасників справи.

54. Як вже зазначалось вище, відповідно до частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

55. Тлумачення вказаної норми свідчить, що лише визначивши ціну позову і якщо вона не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб апеляційний суд може розглядати апеляційні скарги на рішення суду без повідомлення учасників справи.

56. Аналіз матеріалів справи свідчить, що:

- у справі позивач просив визнати за ним право особистої приватної власності на спірну квартиру вартістю 94 400 грн;

- прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається скарга. Апеляційна скарга була подана у 2024 році. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» встановлено, що з 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі складає 3 028 грн;

- станом на час призначення справи до розгляду на ухвалення оскарженої постанови, за приписами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційний суд був повноважний розглядати справи без повідомлення учасників справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто менше 90 840 грн (3 028*30), натомість ціна позову у цій справі 94 400 грн;

- Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 13 травня 2024 року відкрив апеляційне провадження. Ухвалив надіслати копії ухвали про відкриття апеляційного провадження та копії апеляційної скарги та доданих до неї матеріалів учасникам справи (а. с. 224);

- до матеріалів справи долучена довідка про помилку доставки електронного листа ОСОБА_1 на його електронну адресу - ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 223);

- Дніпровський апеляційний суд ухвалою від 10 вересня 2024 року підготовчі дії у справі закінчив, справу призначив до розгляду у письмовому провадженні без повідомлення учасників справи (а. с. 239);

- Дніпровський апеляційний суд 10 вересня 2024 року ухвалив оскаржену постанову. У мотивувальній частині постанови вказав, що відзив на апеляційну скаргу не надійшов. Покликаючись на частину третю статті 360 ЦПК України вказав, що відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції;

- сторонам не надсилалися повістки-повідомлення про виклик до суду

на 10 вересня 2024 року.

57. За таких обставин, ОСОБА_1 не був належним чином повідомлений про розгляд справи судом апеляційної інстанції 10 вересня 2024 року.

Отже, ОСОБА_1 , як особа, яка подала касаційну скаргу, про дату, час і місце судового засідання апеляційного суду не повідомлявся, оскільки суд апеляційної інстанції помилково вважав можливим розглядати цю справу без повідомлення учасників справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

58. Відповідно до пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання, якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою.

59. Оскільки ОСОБА_1 обґрунтовує касаційну скаргу тим, що апеляційний суд не повідомив його про розгляд справи, і ця обставина підтверджена, оскаржена постанова апеляційного суду підлягає обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

60. Зважаючи на те, що встановлено підстави для скасування постанови апеляційного суду та направлення справи на новий розгляд до апеляційного суду, то інші підстави відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції не аналізує.

61. З огляду на викладене колегія суддів вважає аналогічні за змістом арґументи касаційної скарги обґрунтованими адже такі дії апеляційного суду позбавили позивача мати розумну можливість представляти свої інтереси як учасника справи в умовах, які передбачені процесуальним законодавством, зокрема в умовах відкритого та публічного судового розгляду. Вказане, у свою чергу, перешкодило стороні належним чином користуватися передбаченими статтею 43 ЦПК України процесуальними правами.

62. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд розглянув у порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

63. Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції (частина четверта статті 411 ЦПК України).

64. За наведених обставин постанова апеляційного суду не може вважатися законною і обґрунтованою, оскільки апеляційний суд ухвалив судове рішення з порушенням норм процесуального права, а тому оскаржуване судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

65. Оскільки суд касаційної інстанції встановив таке порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, яке є обов`язковою підставою для скасування постанови апеляційного суду, інші доводи касаційної скарги суд не перевіряє.

Щодо судових витрат

66. Оскільки касаційний суд дійшов висновку про направлення справи до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, встановлених статтею 141 ЦПК України підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у судах першої та апеляційної інстанцій, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 вересня 2024 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач І. В. Литвиненко

Судді А. І. Грушицький

А. А. Калараш

Є. В. Петров

В. В. Пророк