Справа № 944/1843/20 Головуючий у 1 інстанції: Швед Н.П.
Провадження № 22-ц/811/2961/25 Доповідач в 2 інстанції: Савуляк Р.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді: Савуляка Р.В.

суддів: Мікуш Ю.Р., Шандри М.М.

секретаря: Заяць Я.І.

з участю: прокурора Майорчака В.М.,

представника Міністерства оборони України Ткачука В.В.,

представника ОСОБА_1 Зубача А.З., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області 28 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України, Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району, Державний реєстратор Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Савостін Юрій Сергійович про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до військової прокуратури Західного регіону України, Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району, Державний реєстратор Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Савостін Юрій Сергійович, про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Позов мотивував тим, що на підставі договорів купівлі-продажу № 773 від 29 липня 2010 року та № 777 від 29 липня 2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Тіхоновим В.А., набув у власність житловий будинок будівля «Майдану», загальною площею 53.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначений будинок збудовано за рахунок коштів Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України, а в подальшому передано до статутного капіталу Мисливсько-рибальського господарства «Майдан».

Правомірність набуття Мисливсько-рибальським господарством «Майдан» права власності на нерухоме майно, а відтак і правомірність подальшого його відчуження встановлено постановою Вищого господарського суду України від 03 березня 2011 року у справі № 6/76 (6/159).

26 лютого 2018 року державним реєстратором Савостіним Ю.С. зареєстровано право власності Міністерства оборони України на об`єкт нерухомого майна єдиний майновий комплекс, військового містечка № НОМЕР_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258, до складу якого входить житловий будинок літ. «З-1», набутий ним у власність у законний спосіб за відплатним договором купівлі-продажу.

Приймаючи вищезазначене рішення, державний реєстратор не перевірив наявність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно, зокрема, на відповідність відомостей про речові права не нерухоме майно та їх обтяження, що містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах.

З наведених підстав просив скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 лютого 2018 року (реєстраційний номер: 258) в частині набуття Міністерством оборони України права власності на житловий будинок літ. «З-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 26468219) та входить до єдиного майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 .

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області 28 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України, Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району, Державний реєстратор Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Савостін Юрій Сергійович про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень залишено без задоволення.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області 28 липня 2025 року оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 .

В апеляційній скарзі покликається на те, що внаслідок укладення договорів купівлі-продажу ОСОБА_1 набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , загальною площею 53.3 кв.м.

ОСОБА_1 є безспірним власником вищезазначеного будинку, оскільки постановою Львівського апеляційного суду від 25 березня 2024 року у справі № 460/454/19 відмовлено Яворівській квартирно-експлуатаційній частині району у витребуванні вищезазначеного будинку у нього

Однак, 26 лютого 2018 року державний реєстратор Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Савостін Ю.С. зареєстрував за Міністерством оборони України право власності на об`єкт нерухомого майна єдиного майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 258), до складу якого входить в тому числі і належний Кулішу житловий будинок АДРЕСА_1 .

Державна реєстрація права власності на вищезазначений будинок порушує права ОСОБА_1 на розпорядження нерухомим майном, що перебуває у його власності.

У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру речових прав на майно вноситься відповідний запис про скасування державної реєстрації прав, відтак, пред`явлені ОСОБА_1 позовні вимоги є належним способом захисту його порушених прав.

Скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права призведе до відновлення порушених прав особи без застосування без застосування додаткових способів захисту, таких як поновлення права власності.

Наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяжень є підставою для відмови у державній реєстрації.

Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області 28 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, прокурора Майорчака В.М. та представника Міністерства оборони України Ткачука В.В. на їх заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що скасовано рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого Мисливсько-рибальським господарством «Майдан» набуто право власності на нерухоме майно, яке в подальшому відчужено позивачу, а позивач, звертаючись до суду за захистом своїх право обрав неналежний спосіб захисту, оскільки ефективним способом захисту права власності є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права на нерухоме майно.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може з наступних мотивів.

Судом встановлено, що розпорядженням Ради Міністрів УРСР №1555-р від 17 жовтня 1964 року виділено Окружній раді всеармійського військового мисливського товариства Прикарпатського військового округу, правонаступником якого є Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України, землі в Старицького військового лісництва , з них в лісах першої групи 9,5 га і в лісах другої групи 38,5 га у довгострокове користування на умовах, визначених у рішенні Львівського сільського облвиконкому від 28 вересня 1964 року № 546.

На виконання вищезазначеного розпорядження 25 листопада 1964 року між Старицьким військовим лісництвом та Окружною радою всеармійського військового мисливського товариства Прикарпатського військового округу було укладено договір про передачу Окружній раді всеармійського військового мисливського товариства Прикарпатського військового округу земельної ділянки площею 48 га в довгострокове користування.

Військовий прокурор Львівського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_2 та Яворівської КЕЧ району звернувся до суду з позовом до Мисливсько-рибальського господарства «Майдан» та Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України про зобов`язання звільнити земельні ділянки, що належать Міністерству оборони України та перебувають у користуванні військової частини НОМЕР_2 , а саме: земельну ділянку площею 7.9 га, що знаходиться в кварталі № НОМЕР_3 виділу № 19, земельну ділянку в квар тіла № 20 виділу № 20 площею 1.0 га, земельну ділянку в кварталі № НОМЕР_4 виділу № 19 площею 12.5 га., земельну ділянку в кварталі № 21 виділу № 20 площею 1.8 га, земельну ділянку в кварталі №22 виділу № 14 площею 22.0 га, земельну ділянку в кварталі № 23 виділу № 12 площею 16.0 га, земельну ділянку в кварталі № 55 виділу № 1 площею 31.0 га, земельну ділянку в кварталі № 55 виділу № 2 площею 21.5 га, земельну ділянку в кварталі № 30 виділу № 8 площею 3.8 га всього загальною площею 117.5 га землі та земельну ділянку в кварталі НОМЕР_5 , загальною площею 32 га урочище «Млинки».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 24 липня 2008 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного господарського суду України від 09 грудня 2008 року, зобов`язано Мисливсько-рибальське господарство «Майдан» і Товариство військових мисливців та рибалок Західного регіону України звільнити спірні земельні ділянки.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 23 лютого 2010 року у справі №6/76(6/159) у задоволенні заяви Мисливсько-рибальського господарства «Майдан» про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 24 липня 2008 року за нововиявленими обставинами відмовлено, рішення Господарського суду Львівської області від 24 липня 2008 року залишено без змін.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 25 жовтня 2010 року, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 03 березня 2011 року, ухвалу Господарського суду Львівської області від 23 лютого 2010 року скасовано.

Заяву про перегляд рішення Господарського суду Львівської області від 24 липня 2008 року за нововиявленими обставинами задоволено.

Рішення Господарського суду Львівської області від 24 липня 2008 року скасовано та прийнято нове рішення про відмову у позові військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_2 та Яворівської КЕЧ району до Мисливсько-рибальського господарства «Майдан» про зобов`язання звільнити земельні ділянки.

В ході розгляду справи №6/76(6/159) судом встановлено, що об`єкти, право власності на які оформлено за Мисливсько-рибальським господарством «Майдан» на підставі рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області «Про оформлення права власності» №12 від 26 січня 2009 року, були збудовані Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України та передані у власність Мисливсько-рибальського господарства «Майдан».

На вказаній земельній ділянці упродовж 1960 1990-х років Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України, що є правонаступником Окружної ради всеармійського військового мисливського товариства Прикарпатського військового округу, за власні кошти збудовано об`єкти нерухомого майна, що використовувалися для забезпечення здійснення статутних завдань та цілей останнього. У 2000 році за рахунок передачі до статутного фонду Мисливсько-рибальського господарства «Майдан» цього майна, Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України створено Мисливсько-рибальське господарство «Майдан». На підставі наказу Міністра оборони України №51 від 23 лютого 1999 року між Міністерством оборони України та Товариством військових мисливців та рибалок Збройних сил Західного регіону України 03 липня 2000 року укладено Генеральну угоду про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства. З метою виконання вимог наказу Міністра оборони України № 51 від 23 лютого 1999 року командувачем військами Західного оперативного командування видано наказ № 45 від 11 березня 1999 року, на підставі якого 27 липня 2000 між Товариством військових мисливців та рибалок Збройних сил Західного регіону України та Західним оперативним командуванням Збройних сил України укладено угоду про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства, з урахуванням додатку від 20 грудня 2004 року. Після закінчення строку дії цієї угоди, 26. грудня 2005 року 12.05 між Управлінням Західного оперативного командування та Товариством військових мисливців та рибалок Збройних сил Західного регіону України було укладено договір про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства. Наприкінці 2006 року відбулося відомче підпорядкування позивача 1 у зв`язку з чим Товариству військових мисливців та рибалок Західного регіону України було відмовлено у пролонгації зазначеного договору. 29 липня 2010 року між Командуванням сухопутних військ України, якому підпорядковується позивач-1 та в користуванні якого знаходяться спірні земельні ділянки, і Товариством військових мисливців та рибалок Західного регіону України, було укладено договір б/н про співробітництво в галузі організації та розвитку мисливського та стрілецько-стендового спорту, спортивного рибальства, туризму, ведення мисливського та рибальського господарства.

Крім того встановлено, що об`єкти нерухомості збудовано на земельних ділянках, зайнятих на відповідній правовій підставі, а відтак не є самовільно зайнятими.

На підставі договорів купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку від 16 липня 2010 року, посвідчених приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Тіхоновим В.А, зареєстрованих в реєстрі за № 656 та № 658, ОСОБА_3 набула право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позначений у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно під літ. З-1, загальною площею 53.3 кв.м.

29 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Тіхоновим В.А., зареєстрований в реєстрі за № 773, за умовами якого продавець передає, а покупець приймає у власність 1/2 частку житлового будинку будівля «Майдан», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позначений у витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно під літ. З-1, загальною площею 53.3 кв.м., що в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 37.8 кв.м. та кухні.

Пунктом 3 договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку від 29 липня 2010 року передбачено, що продаж 1/2 частки будинку за домовленістю сторін здійснено за 44275.00 грн., а загальна вартість майна становить 88549.00 грн.

Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 27068054 від 19 серпня 2010 року підтверджується, що на підставі договору купівлі-продажу № 773 від 29 липня 2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Тіхоновим В.А., за ОСОБА_1 зареєстровано право спільної часткової власності на 1/2 частку житлового будинку будівля «Майдану», літ. З-1, площею 53,3 кв.м. що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, 29 липня 2010 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Тіхоновим В.А., зареєстрований в реєстрі за № 777, за умовами якого продавець передає, а покупець приймає у власність 1/2 частку житлового будинкубудівля «Майдан», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , позначений у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно під літ. З-1, загальною площею 53.3 кв.м., що в цілому складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 37.8 кв.м. та кухні.

Пунктом 3 договір купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку від 29 липня 2010 року передбачено, що продаж 1/2 частки будинку за домовленістю сторін здійснено за 44275.00 грн., а загальна вартість майна становить 88549.00 грн.

Отже, на підставі договорів купівлі-продажу 1/2 частки житлового будинку від 29 липня 2010 року № 773 та № 777 ОСОБА_1 набув право власності на житловий будинок під літ. З-1, загальною площею 53.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У липні 2009 року військовий прокурор Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Яворівської КЕЧ (району) звернувся до Яворівського районного суду Львівської області з позовом, у якому просив:

- скасувати рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №12 від 26 січня 2009 року «Про оформлення права власності» на будівлі та приміщення в селі Верещиця за МРГ «Майдан»;

- визнати за Міністерством оборони України право власності, а за Яворівською КЕЧ (району) право оперативного управління на приміщення та будівлі, що зазначені в п.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області №12 від 26 січня 2009 року «Про оформлення права власності», на мисливсько-рибальське господарство «Майдан».

Постановою Яворівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2013 року у справі № 2а-23/11 у задоволенні позову про скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області № 12 від 26 січня 2009 року «Про оформлення права власності» на будівлі та приміщення в селі Верещиця за мисливсько-рибальським господарством «Майдан», відмовлено.

Провадження у справі за позовом про визнання за Міністерством оборони України права власності, а за Яворівською КЕЧ (району) права оперативного управління на приміщення та будівлі, що зазначені в п.1 рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області № 12 від 26 січня 2009 року «Про оформлення права власності», закрито.

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 23 грудня 2014 року, апеляційну скаргу Яворівської КЕЧ (району) задоволено частково. Постанову суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позову скасовано та задоволено позов частково скасовано рішення виконавчого Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області № 12 від 26 січня 2009 року «Про оформлення права власності» на будівлі та приміщення в селі Верещиця за мисливсько-рибальським господарством «Майдан».

У решті постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2013 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 19 жовтня 2021 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Яворівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2013 року, постанову Львівського апеляційного адміністративного суду від 30 жовтня 2014 року та ухвалу Вищого адміністративного суду України від 23 грудня 2014 року скасовано.

Провадження у справі № 2а-23/11, 2а/460/6/2013 закрито.

Роз`яснено позивачу, що розгляд цієї справи віднесено до юрисдикції господарського суду та що він вправі протягом десяти днів з дня отримання ним копії відповідної постанови звернутися до касаційного суду із заявою про направлення справи за встановленою юрисдикцією.

Ухвалою Верховного Суду від 17 листопада 2021 року справу № 2а-23/11,2а-460/6/2013 за позовом військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) до Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області, треті особи: Товариство військових мисливців та рибалок західного регіону України, Мисливсько-рибальське господарство «Майдан», про скасування рішення суб`єкта владних повноважень та визнання права власності на нерухоме майно, передано до Господарського суду Львівської області (79014, м. Львів, вул. Личаківська, 128).

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 30 січня 2023 року, позов задоволено частково, скасовано рішення виконавчого Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області № 12 від 26 січня 2009 року «Про оформлення права власності» на будівлі та приміщення в селі Верещиця за мисливсько-рибальським господарством «Майдан».

Постановою Верховного Суду від 24 травня 2023 року касаційні скарги Товариства військових мисливців та рибалок Західного регіону України та ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Західного апеляційного господарського суду від 30 січня 2023 року та рішення Господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року у справі № 2а-23/11, 2а/460/6/2013 в частині задоволення позовної вимоги про скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 26 січня 2009 року № 12 «Про оформлення права власності» скасовано та прийняти в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову відмовлено.

Постанову Західного апеляційного господарського суду від 30 січня 2023 року та рішення Господарського суду Львівської області від 25 жовтня 2022 року в частині відмови у позові змінено, виклавши їх мотивувальні частини в редакції цієї постанови.

В решті постанову Західного апеляційного господарського суду від 30 січня 2023 року залишено без змін.

Таким чином, відмовлено у визнанні за Міністерством оборони України право власності, а за Яворівською КЕЧ (району) право оперативного управління на житловий будинок під літ. З-1, загальною площею 53.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 30 березня 2017 року № 32 присвоєно поштову адресу нерухомому майну військового містечка № НОМЕР_1 Яворівської КЕЧ-району, а саме:

адресу АДРЕСА_1 , будівлям: житловий будинок літ.А-2 площею 438,6 кв.м., кафе-бару літ. «І-1» площею 70.1 кв.м., склад-навісу літ. «К-1» площею 349.8 кв.м., складу літ. «Е-1» площею 70.8 кв.м., складу ПММ/Лазні літ. «Д-1» площею 19.1 кв.м., пилорам літ.»М-1» площею 153.5 кв.м.,складу літ. «Ж-1» площею 53.8 к.вм., КПП літ. «Л-1» площею 11.6 кв.м., туалет літ. «О-1» площею 7.6 кв.м., житловий будинок літ. «Г-2» площею 287.3 кв.м., КПП літ. «Н-1» площею 11.5 кв.м., складу-навісу літ. «Й-1» площею 88.1 кв.м., житловий будинок літ. «З-1» площею 53.3. кв.м.;

адресу АДРЕСА_2 , будівлям: житловий будинок літ. «А-1» площею 155.6 кв.м., кормоцех літ. «Б-1» площею 67.0 кв.м., конюшня літ. «В-1» площею 124.4 квм, будинок рибалок літ. «Ж-1» площею 44.1 кв.м.

На замовлення Яворівсько КЕЧ району Приватним підприємством «БТІ Експрес-Сервіс» виготовлено технічний паспорт на житловий будинок АДРЕСА_3 , в якому зазначено, що загальна площа будинку становить 71.0 кв.м.

Листом Приватного підприємства «БТІ Експрес-Сервіс» № 186/10 від 14 червня 2018 року повідомлено, що за адресою: Львівська обл., Яворівський р-н, с. Верещиця самочинно збудовано прибудову до житлового будинку № 3 літ. «З-1» військового містечка № НОМЕР_1 , прим. № 7/21,4, а саме гараж загальною площею 21.4 кв.м.

Інформаційною довідкою № 138302622 від 19 вересня 2018 року підтверджується, що 26 лютого 2018 року державним реєстратором Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Савостіним Ю.С. на підставі технічного паспорта на житловий будинок літ. «З-1», виданого ПП «БТІ Експрес-Сервіс», зареєстровано за Міністерством оборони України право державної власності на будинок літ. «З-1», загальною площею 71.0 кв.м.

В січні 2019 року Яворівська КЕЧ району звернулась в суд із позовом до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року у справі № 460/454/19 позов Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 , треті особи Мисливсько-рибальське господарство «Майдан», ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про витребування майна із чужого незаконного володіння задоволено повністю.

Витребувано від ОСОБА_1 на користь на Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) житловий будинок №3 літери З-1 загальною площею 71,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 25 березня 2024 року рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 грудня 2023 року скасовано.

Постановлено нове судове рішення, яким в задоволенні позову Яворівської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 , треті особи Мисливсько-рибальське господарство «Майдан», ОСОБА_3 , Міністерство оборони України, про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позову у справі № 460/454/19, суд прийшов до висновку про те, що обґрунтований по суті позов про витребування майна було подано з пропуском без поважних причин строку позовної давності, про застосування наслідків спливу якого було заявлено відповідачем.

Ухвалою Верховного Суду від 11 липня 2024 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційними скаргами Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) та Мисливсько-рибальського господарства «Майдан» на постанову Львівського апеляційного суду від 25 березня 2024 року у справі за позовом Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) до ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння.

У серпні 2023 року керівник Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом, заявленим в інтересах держави в особі: Міністерства оборони України та Яворівської квартирно-експлуатаційної частини (району) до відповідача Мисливсько-рибальського господарства «Майдан» про визнання незаконним і скасування рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 26.01.2009 № 12 «Про оформлення права власності».

Рішенням Господарського суду Львівської області від 13 березня 2024 року у справі №914/2564/23, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 10 червня 2024 року та постановою Верховного Суду від 05 листопада 2024 року, позов задоволено.

Визнано незаконним і скасовано рішення виконавчого комітету Івано-Франківської селищної ради Яворівського району Львівської області від 26 січня 2009 року № 12 «Про оформлення права власності».

Разом з тим, скасування рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого набуто право власності, є лише підставою для перегляду цього права, але не є безумовною підставою для позбавлення права власності добросовісного кінцевого набувача.

Судом встановлено, що набрали законної сили судові рішення, якими відмовлено у визнанні за Міністерством оборони України права власності, а за Яворівською КЕЧ (району) права оперативного управління на приміщення спірного житлового будинку, а також відмовлено у витребуванні цього майна від позивача, який є добросовісним набувачем.

Таким чином, ОСОБА_1 продовжує залишатися власником житлового будинку під літ. З-1, загальною площею 53.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на який за ним зареєстровано з моменту укладення договорів купівлі-продажу № 773 та № 777 від 29 липня 2010 року.

Однак, 26 лютого 2018 року державним реєстратором Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Савостіним Ю.С. зареєстровано право власності Міністерства оборони України на будинок літ. «З-1», загальною площею 71.0 кв.м.

При цьому, державна реєстрація права власності на спірний будинок за Міністерством оборони України проведена за наявності не скасованої державної реєстрації права власності на цей будинок за ОСОБА_1 .

Обґрунтовуючи позовні вимоги про скасування державної реєстрації, ОСОБА_1 вважає, що така порушує його майнові права на належний йому житловий будинок під літ. З-1, загальною площею 53.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який він набув на законних підставах.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України).

У статті 16 ЦК України визначені загальні способи захисту цивільних прав та інтересів, які є універсальними для всіх правовідносин та можуть бути застосовані особою для врегулювання спірних правовідносин. Застосовувані способи захисту цивільних прав мають відповідати характеру спірних правовідносин та природі спору, що існує між сторонами.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Під час оцінки обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17.

Частиною першою статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спрямовані на забезпечення визнання та захисту державою таких прав, регулюються Законом України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (пункт 1 частини першої статті 2 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають, змінюються та припиняються з моменту такої реєстрації.

У практиці Великої Палати закріпився принцип реєстраційного підтвердження речових прав на нерухоме майно.

Зокрема. такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц.

Відомості державного реєстру прав на нерухомість презюмуються правильними, доки не доведено протилежне, тобто державна реєстрація права за певною особою не є безспірним підтвердженням наявності в цієї особи права, але створює спростовувану презумпцію права такої особи.

Аналогічний правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19.

Згідно з частиною третьою статті 10 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор, зокрема, встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі №755/9555/18 викладено правовий висновок про те, що після внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно належним способом захисту права є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію, яке вичерпало свою дію, а скасування запису про проведену державну реєстрацію відповідного права.

Відповідно до статті 11 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у редакції, чинній до 16 січня 2020 року, унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Так, за змістом зазначеної норми, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини 6 статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 01 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Проте згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16 січня 2020 року, статтю 26 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено в новій редакції.

Так, відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини третьої статті 26 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, чинній з 16 січня 2020 року, відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Отже, в розумінні положень наведеної норми в чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. При цьому, з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав).

Водночас у пункті 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству» встановлено, що судові рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що на момент набрання чинності цим Законом набрали законної сили та не виконані, виконуються в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» до набрання чинності цим Законом.

Отже, за змістом цієї норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не належить судове рішення про скасування запису про проведену державну реєстрацію права, тому починаючи з 16 січня 2020 року цей спосіб захисту вже не може призвести до настання реальних наслідків щодо скасування державної реєстрації прав за процедурою, визначеною у Законі № 1952-IV.

Аналогічні правові висновки наведені в постановах Верховного Суду від 03 вересня 2020 року у справі № 914/1201/19, від 23 червня 2020 року у справах № 906/516/19, № 905/633/19, № 922/2589/19, від 30 червня 2020 року у справі № 922/3130/19, від 14 липня 2020 року у справі № 910/8387/19, від 20 серпня 2020 року у справі № 916/2464/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 278/3367/19-ц (провадження № 61-13586св20), від 30 червня 2021 року у справі № 193/724/19 (провадження № 61-14190св20).

Оскільки з 16 січня 2020 року матеріально-правове регулювання спірних реєстраційних відносин істотно змінилося, то ефективним способом захисту порушених прав є саме вимога про скасування рішення суб`єкта державної реєстрації щодо державної реєстрації права власності.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 лютого 2024 року у справі № 369/3427/19.

Звертаючись з позовними вимогами у квітні 2020 року, ОСОБА_1 вважає, що державна реєстрація за Міністерством оборони України права власності на житловий будинок під літ. З-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , порушується належне йому право власності на цей об`єкт нерухомості, як він набув та зареєстрував у встановленому законом порядку.

Відповідно до ч. 8 ст. 18 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно, об`єкти незавершеного будівництва, майбутні об`єкти нерухомості та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 27 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва або майбутній об`єкт нерухомості, речові права на які підлягають державній реєстрації, чи його дубліката

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно з ч. 5 ст. 12 Закону України № 1952-IVвід 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою до моменту державної реєстрації припинення таких прав, обтяжень у порядку, передбаченому цим Законом.

Державна реєстрація права власності на спірне нерухоме майно за Міністерством оборони України це офіційне визнання та підтвердження державою факту набуття права власності на таке майно за Міністерством оборони України .

Здійснюючи державну реєстрацію права власності н житловий будинок літ. «З-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за Міністерством оброни України, державний реєстратор належним чином не перевірив відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

В той же час, станом на 26 лютого 2018 року, тобто на момент державної реєстрації права власності на житловий будинок під літ. З-1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Міністерством оборони України, право власності на спірний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_1 , а відтак рішення про державну реєстрацію права власності за Міністерством оборони України порушує майнові права позивача, що свідчить про незаконність цього рішення.

Разом з тим, в подальшому спірне нерухоме майно не відчужувалось третім особам, а на момент звернення позивача з даним позовом право власності на вищезазначений житловий будинок зареєстровано за Міністерством оборони України, що є відповідачем у даній справі.

Зважаючи на обставини цієї справи, які існували на момент звернення позивача з позовом та прийняття рішення судом першої інстанції, для захисту порушеного права власності позивача необхідно відновити становище, яке існувало до порушення, що відповідає способу захисту, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 16 ЦК України.

Оскільки спірне майно не вибувало з фактичного володіння позивача, порушення права власності позивача відбулось у результаті державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за Міністерством оборони України, тому заявлені позовні вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав від 26 лютого 2018 року опосередковують відновлення становища, яке існувало до порушення.

Отже, враховуючи обставини конкретної справи та за умови, якщо правовідносини між сторонами щодо спірного нерухомого майна, яке не було відчужено до третіх осіб, вимога про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на нерухоме майно не може бути розцінена судом як неналежний спосіб захисту.

Задоволення такого позову призводить до внесення державним реєстратором до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про речове право позивача на спірне нерухоме майно. Це відновлює становище, яке існувало до прийняття державним реєстратором оспорюваного рішення.

З огляду на те, що на час вчинення реєстраційної дії право власності зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою, судове рішення про задоволення позовних вимог про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав є підставою для державної реєстрації права власності за позивачем, що призведе до відновлення його порушених прав.

Колегія суддів звертає увагу, що надміру формалізований підхід до заявлених позовних вимог суперечить завданню цивільного судочинства, яким справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Диспозитивність один з базових принципів судочинства, керуючись яким, позивач самостійно вирішує, які позовні вимоги заявляти. Суд позбавлений можливості формулювати позовні вимоги замість позивача. Якщо особою заявляється належна позовна вимога, яка може її ефективно захистити, суди не повинні відмовляти у її задоволенні виключно з формальних міркувань. Така відмова призведе до необхідності особи повторно звертатись до суду за захистом своїх прав (які при цьому могли бути ефективно захищені), що невиправдано затягне вирішення справи по суті.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень від 26 лютого 2018 року (реєстраційний номер: 258) в частині набуття Міністерством оборони України права власності на житловий будинок літ. «З-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер: 26468219) та входить до єдиного майнового комплексу військового містечка № НОМЕР_1 , підлягають до задоволення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 2 ч.1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області 28 липня 2025 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Військової прокуратури Західного регіону України, Міністерства оборони України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог Яворівська квартирно-експлуатаційна частина району, Державний реєстратор Яворівської районної державної адміністрації Львівської області Савостін Юрій Сергійович про скасування державної реєстрації прав та їх обтяжень задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 26 лютого 2018 року (реєстраційний номер 258) в частині набуття Міністерством оборони України права власності н житловий будинок літ. «З-1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер майна: 26468219) та входить до єдиного майнового комплексу, військового містечка № НОМЕР_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 03 березня 2026 року.

Головуючий: Савуляк Р.В.

Судді: Мікуш Ю.Р.

Шандра М.М.