Номер провадження 2/932/5527/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 січня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра в складі головуючого судді Леміщенко О.О., за участю секретаря судового засідання Корєнькова С.Є., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в інтересах якого діє Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

25 вересня 2025 року представник позивача ТОВ «Діджи Фінанс», Романенко Михайло Едуардович, звернувся до Соборного районного суду міста Дніпра через підсистему «Електронний суд» із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що15.06.2021 року відповідач подала заяву на отримання кредиту № 102977361 до ТОВ «Мілоан». На підставі платіжного документа відповідачу було перераховано кредитні кошти а картковий рахунок в сумі 20000,00 гривень. Відповідач не виконав належним чином кредитні зобов`язання. 14.09.2021 року ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір відступлення права вимоги за кредитними договорами. Згідно Договору відступлення сума боргу перед новим кредитором становить 85750,00 гривень.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 вересня 2025 року, справу було передано на розгляд судді Соборного районного суду міста Дніпра Давидовській Т.В.

Ухвалою Соборного районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року, цивільну справу було передано за підсудністю до Шевченківського районного суду міста Дніпра.

Матеріали цивільної справи надійшли до канцелярії Шевченківського районного суду міста Дніпра 28 жовтня 2025 року та були зареєстровані в автоматизованій системі документообігу (Д-3).

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 листопада 2025 року, справу було передано на розгляд судді Шевченківського районного суду міста Дніпра Леміщенко О.О.

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Дніпра від 06 листопада 2025 року було відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду.

22 грудня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, в якому зазначено, що 14.06.2021 року у ОСОБА_1 невідома особа викрала мобільний телефон iPhone7 IMEI НОМЕР_5 , в якому також знаходилась сім-карта з її особистим номером телефону НОМЕР_2 . Також на телефоні були встановлені мобільні додатки банківських установ ПриватБанк, Монобанк (Універсал Банк) та Дія. Одразу після викрадення телефону у відповідачки він був виключений і не з`являвся в мережі. Цього ж дня, 14.06.2021 року, ОСОБА_1 звернулась до відділку поліції №7 ДРУП з заявою про вчинене кримінальне правопорушення, а саме про викрадення її мобільного телефону, яку було зареєстровано за № 27264, копія додається. 15.06.2021 року, на наступний день після викрадення телефону, невідомі особи отримали доступ до її мобільного застосунку «Монобанк», що надавав доступ до банківського рахунку відкритого в АТ «УНІВЕРСАЛ БАНК» та впродовж трьох годин здійснювали транзакції, в тому числі отримували перекази на рахунок, переводили кошти на рахунки невідомих осіб. Про це відповідачка дізналась пізніше, після отримання доступу до застосунку «Монобанк» вже на новому мобільному телефоні. 16.06.2021 року відповідачка вдруге звернулась до правоохоронних органів, з заявою про кримінальне правопорушення, щодо викрадення телефону та вчинення шахрайських дій з її коштами на банківському рахунку, яку було зареєстровано ЄО № 2694 від 16.06.2021 року. 28.06.2021 року відповідачка з офіційного сайту Українського бюро кредитних історій» (ubki.ua) дізналася що на її ім`я в ТОВ «МІЛОАН» було оформлено кредит, після чого вона одразу повідомила на гарячу лінію компанії (+38 ), про шахрайські дії щодо отримання кредиту на її ім`я, на що співробітник компанії рекомендував звернутися до правоохоронних органів. 28.06.2021 року, тобто цього ж дня, відповідачка втретє звернулась до правоохоронних органів з заявою про вчинене кримінальне правопорушення щодо шахрайських дій з отримання на її ім`я кредиту невідомими їй особами. Відділенням поліції № 7 Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області було відкрито кримінальне провадження № 0000900 від 28.06.2021 року за ознаками злочину, передбаченого ч. 1, ст. 185 КК України та відомості про кримінальне правопорушення внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР). Впродовж липня 2021 року представники ТОВ «Мілоан» телефонували ОСОБА_1 на її дійсний номер телефону НОМЕР_2 . В цих розмовах вона повідомляла всі обставини цих події. Також, 17 липня 2021 року відповідачка надсилала лист до ТОВ "МІЛОАН" з витягом з ЄРДР, який був отриманий ними 20 липня 2021року. В вересні 2021 року відповідачці зателефонував представник ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" з вимогою сплати кредиту ТОВ «Мілоан». Відповідачка повідомила всі обставини подій, а також 20-21 вересня 2021 року надіслала у застосунку «Вайбер» на номер телефону ТОВ "ДІДЖИ ФІНАНС" документи на підтвердження звернення до поліції та здійснення ними кримінального провадження. Отже, дії відповідачки, підтверджені наданими доказами свідчать про те, що вона зазначеного кредитного договору не укладала, діяла добросовісно та відповідно до вимог законодавства. Позивачем разом з позовною заявою подано Анкету заяву на отримання кредиту та кредитний договір № 102977361 від 15.06.2021 року, який укладений в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника. В зазначеній Анкеті та кредитному договорі зазначений номер телефону позичальника - НОМЕР_3 . На вказаний номер телефону було надіслано відповідний ідентифікатор, для укладення кредитного договору, та даний номер НЕ належить відповідачу, ОСОБА_1 . Так само і зазначена електронна пошта « ІНФОРМАЦІЯ_1 » не належить відповідачу, ОСОБА_1 . Тож, відповідно відповідачка і не отримувала відповідний ідентифікатор для підписання договору та не підписувала договір за його допомогою. Більш того, в договорі і інші дані відповідачки вказані не достовірно, так невірно зазначено соціальний статус, місце роботи та фінансові доходи. Відповідачка є фізичною особою підприємцем та працювала в ТОВ «Ай Ес Ді» спеціалістом. В поліції, як зазначено в анкеті-заяві на кредит № 102977361 відповідачка ніколи не працювала. В Анкеті-заяві на кредит № 102977361 та кредитному договорі вказані не достовірні данні та найголовніше зазначений номер телефону не належить відповідачці, що є необхідним для укладення цього договору.

26 грудня до суду через підсистему «Електронний суд» надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якому викладе заперечення на відзив, в яких представник позивача наполягає на законності укладання кредитного договору, а тому з відповідача підлягають стягненню надані кредитні кошти.

31 грудня 2025 року до суду через підсистему «Електронний суд» надійшли заперечення представника відповідача на відповідь на відзив.

В судове засідання представник позивача не з`явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. В поданих до суду заява просив проводити судовий розгляд без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні були присутні, проти позовних вимог заперечили. В судовому засіданні в якості свідка було допитано відповідача ОСОБА_1 , яка пояснила суду, що в неї було викрадено телефон, в якому знаходилась її сімкартка, та усі її акаунти у банківських застосунках. Наразі за цім фактом відкрито кримінальне провадження та здійснюється розслідування. Вважає, що викрадення телефона та взяті на неї кредити пов`язані між собою. Також представник відповідача повідомив, що пізніше наддасть суду докази щодо укладання договору на надання правової допомоги та усі необхідні документи на підтвердження понесених витрати відповідачем.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання здійснювалось технічними засобами.

Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення сторони відповідача, суд прийшов до висновку що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Представником позивача у підтвердження факту укладання кредитного договору на підставі якого утворилася заборгованість, було надано наступні докази.

Копію анкети-заяви на кредит № 102977361 від 15.06.2021 року, якій зазначено, що позичальником є ОСОБА_1 .

Договір про споживчий кредит № 102977361 від 15.06.2021 року, в якому зазначено сторонами ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 . Відомостей щодо способу підписання копія договору не містить.

Виписку відомостей про щоденні нарахування та погашення за кредитним договором № 102977361, відповідно до якої заборгованість становить 85750,00 гривень.

Копію паспорту споживчого кредиту № 102977361 та копію платіжного доручення № 28777804 від 15.06.2021 року.

В подальшому, 14 вересня 2021 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» було укладено договір факторингу № 08Т, відповідно до якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату.

Частиною 1 статті 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Згідно ч.1 ст.2-2 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті).

Відповідно до законодавчого визначення правочином є, перш за все, вольова дія суб`єктів цивільного права, що характеризує внутрішнє суб`єктивне бажання особи досягти певних цивільно-правових результатів - набути, змінити або припинити цивільні права та обов`язки.

Здійснення правочину законодавством може пов`язуватися з проведенням певних підготовчих дій учасниками правочину (виготовленням документації, оцінкою майна, інвентаризацією), однак сутністю правочину є його спрямованість, наявність вольової дії, що полягає в згоді сторін взяти на себе певні обов`язки (на відміну, наприклад, від юридичних вчинків, правові наслідки яких настають на підставі закону незалежно від волі його суб`єктів).

У двосторонньому правочині волевиявлення повинно бути взаємним, двостороннім і спрямованим на досягнення певної мети; породжуючи правовий наслідок, правочин - це завжди дії незалежних та рівноправних суб`єктів цивільного права.

Частина 3 статті 203 ЦК України визначає, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини 1 статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини.

Як у частині 1 статті 215 ЦК України, так і у статтях 229-233 ЦК України, йдеться про недійсність вчинених правочинів, тобто у випадках, коли існує зовнішній прояв волевиявлення учасника правочину, вчинений ним у належній формі, що, однак, не відповідає фактичній внутрішній волі цього учасника правочину.

Коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним не виникли.

За частиною 1 статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України і відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (стаття 638 ЦК України).

ВП/ВС у постанові від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19) дійшла висновку про те, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Зазначена норма кореспондує частинам другій, третій статті 215 ЦК України, висвітлює різницю між нікчемним і оспорюваним правочином і не застосовується до правочинів, які не відбулися, бо є невчиненими.

У випадку оспорення самого факту укладення правочину такий факт може бути спростований не шляхом подання окремого позову про недійсність правочину, а під час вирішення спору про захист права, яке позивач вважає, порушеним шляхом викладення відповідного висновку про неукладеність спірних договорів у мотивувальній частині судового рішення (постанова ВС/КЦС від 16.11.2022 прийнята за результатами розгляду справи № 468/1692/18-ц).

Однак матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_1 звернулася до Відділу поліції № 7 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України, а саме викрадення її особистого телефону. Докази звернення до органів національної поліції та подальшого відкриття кримінального провадження були надані суду представником відповідача разом із відзивом.

Також суд зазначає, що надані йому позивачем докази наявності кредитної заборгованості не містять на собі відображення способу підписання кредитного договору та способу верифікації особи яка отримує кредитні гроші.

З сукупності наявних у матеріалах справи доказів підтверджуються доводи відповідача з приводу того, що вона не підписувала кредитний договір № 102977361 та не вчиняла жодних дій спрямованих на набуття обов`язків які виникають з вищезазначеного договору, а тому заявлені вимоги не підлягають задоволенню.

Ухвалюючи дане рішення судом враховано, що наявні у матеріалах справи докази, з яких вбачається хронологія подій, що відбувалась з 14.06.2021 і до звернення до суду з даним позовом, дають підстави дійти висновку, що єдине посилання позивача на ідентифікацію позичальника шляхом отримання і введення певного коду, який приходить на електронний пристрій (електронну пошту), є не достатнім для покладення на відповідача тягаря відповідальності за договором № 102977361.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3-5, 10-13, 81, 141, 209, 247, 258, 263-265, 268, 274, 279-287 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволені позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», в інтересах якого діє Романенко Михайло Едуардович, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 18000,00 гривень (вісімнадцять тисяч гривень 00 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 16 січня 2026 року.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», , адреса знаходження: м. Київ, вул. Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд. 8.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя О.О. Леміщенко