Справа № 154/2642/25
Провадження № 2/156/19/26
У Х В А Л А

про зупинення провадження у справі

11 лютого 2026 року сел.Іваничі

Іваничівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого - судді Комзюк Н.Н.,

за участю секретаря судового засідання - Кирилюк Л.М.,

позивача - ОСОБА_1 (в режимі відеоконференції),

представника позивача - адвоката Гарбузюк О.В. (в режимі відеоконференції),

відповідача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Колодійчук Н.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору, Коломийський відділ ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,-

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Іваничівського районного суду Волинської області перебуває вказана цивільна справа.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Колодійчук Н.В. підтримала раніше подане письмове клопотання про зупинення провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України.

Зазначала, що ОСОБА_3 є військовослужбовцем, на даний час проходить військову службу, перебуває в зоні активних бойових дій, де відсутній нормальний зв`язок. У зв`язку з цим виникають певні труднощі щодо викладення та доведення його правової позиції, зокрема представнику.

Відповідач ОСОБА_2 підтримала клопотання про зупинення провадження у справі.

Позивач ОСОБА_1 заперечував проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі. Зазначав, що він також є військовослужбовцем, відповідач може брати участь у судових засіданнях у режимі ВКЗ або через свого представника.

Представник позивача адвокат Гарбузюк О.В. також заперечувала проти задоволення клопотання про зупинення провадження у справі, про що подала письмові заперечення. Зазначала, зокрема, що перебування ОСОБА_3 на військовій службі жодним чином не перешкоджає подальшому руху справи, який також може реалізувати свої процесуальні права через свого представника. Клопотання про зупинення провадження заявлено передусім не для використання військовослужбовцем свого права, а для штучного затягування процесу, про що також свідчить поведінка відповідачів. Мета законодавця у формулюванні такої конструкції п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України була в тому, щоб гарантувати недоторканність прав тих осіб, які у запроваджений в Україні воєнний стан виконують конституційний обов`язок, пов`язаний із захистом Батьківщини від ворога, тобто військовослужбовців. Даний спір стосується особистих немайнових прав права на батьківство, спілкування з дитиною та участі у її житті біологічного батька. При цьому, позивач є також діючим військовослужбовцем ЗСУ, що не заважає йому брати участь у судому процесі через представника та бути присутніми в судових засіданнях в режимі відеоконференції. Таким чином, зупинення провадження у даному випадку буде порушенням рівності сторін, прав ОСОБА_1 як позивача та військовослужбовця.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить наступного висновку.

Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, розумність строків розгляду справи судом (пункт 10 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Зупинення провадження у справі - це врегульована законом й оформлена ухвалою суду тимчасова перерва в провадженні у справі, викликана наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, до моменту, коли ці обставини перестануть існувати або будуть вчинені необхідні дії. Тобто інститут зупинення судового провадження застосовується не просто у зв`язку із виникненням підстав, передбачених процесуальним законом, а обумовлюється наявністю обставин, які створюють об`єктивні перешкоди для здійснення судового розгляду.

Обов`язок суду зупинити провадження у справі зумовлений об`єктивною неможливістю її розгляду, викликаний наявністю однієї із передбачених у законі обставин, які перешкоджають розглядові справи, коли зібрані докази не дозволяють встановити та оцінити певні обставини (факти), які є предметом судового розгляду. Для вирішення питання про зупинення провадження у справі суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, чим обумовлюється неможливість розгляду справи.

Відповідно п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

12 листопада 2025 року Велика Палата Верховного Суду у справі №754/947/22 відступила від висновків Верховного Суду щодо застосування положень пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, сформульованих у ряді постанов колегії суддів Верховного Суду, де вирішувалися питання щодо зупинення провадження у справі за участю сторони, яка була військовослужбовцем, та постановила, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України та аналогічних процесуальних норм права, визначених у пункті 3 частини першої статті 227 ГПК України та в пункті 5 частини першої статті 236 КАС України, судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Також, в вищевказаній постанові Великої Палати Верховного Суду висловлено позицію, що зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення. За нинішньої редакції пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України в суду є обов`язок, а не право зупинити провадження у справі вразі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції. Тож норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси. Водночас обов`язок суду зупинити провадження не повинен тлумачитися всупереч волі та інтересам військовослужбовця як учасника цивільного процесу. Тож застосовувати пункт 2 частини першої статті 251 ЦПК України не можна тоді, коли це безпосередньо суперечить інтересам військовослужбовця, який звернувся до суду як позивач та вимагає судового захисту його прав, свобод та/або інтересів, а так само військовослужбовця як відповідача чи третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, який прагне продовження розгляду справи по суті за його відсутності.

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 №284 від 16.12.2025 старший солдат ОСОБА_3 перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_1 .

Також, відповідно до наказу т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 №254 від 04.09.2025 ОСОБА_3 вибув у відрядження у військову частину НОМЕР_2 з 05.09.2025 до окремого розпорядження, для забезпечення виконання заходів бойових та спеціальних завдань за призначенням.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3 на час розгляду справи перебуває у складі Збройних Сил України в розпорядженні командира військової частини.

Представник відповідача адвокат Колодійчук Н.В. наполягала на зупинені провадження по справі з огляду на те, що ОСОБА_3 фактично не має можливості сформувати та довести їй свою правову позицію.

Суд відхиляє доводи сторони позивача щодо відсутності підстав для задоволення клопотання, оскільки у даному випадку вони не спростовують імперативного обов`язку суду зупинити провадження у справі.

Таким чином, враховуючи, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на військовій службі, беручи до уваги доводи його представника щодо необхідності зупинення провадження у справі, суд вважає за необхідне зупинити провадження у справі до припинення перебування відповідача ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Керуючись ст.ст. 251, 253, 260, 263 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Колодійчук Н.В. про зупинення провадження у справі №154/2642/25 задовольнити.

Зупинити провадження у цивільній справі №154/2642/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє вимог на предмет спору, Коломийський відділ ДРАЦС у Коломийському районі Івано-Франківської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, про встановлення факту батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини до припинення перебування ОСОБА_3 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст ухвали складено 12.01.2026.

Суддя Н.Н. Комзюк