УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

справа № 191/149/24

провадження № 61-2187ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідачка), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Дніпровської обласної прокуратури на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2026 року та за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду,

ВСТАНОВИВ:

1. У січні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду, в якому з урахуванням уточнених вимог просив:

- внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, пред`явлення обвинувачення, визнання підозрюваним та обвинуваченим, тобто перебування під слідством та судом 12 років - моральну шкоду 2 000 000,00 грн;

- внаслідок незаконного затримання та тримання, застосування міри запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, яка не скасована і зараз та покладення пов`язаних із нею обмежень, тобто обмежень свободи, вільного пересування, обрання місця проживання та інше, протягом 10 років і більше - 2 000 000,00 грн;

- внаслідок незаконного накладення арешту на майно, яке тривало протягом 12 років - 1 152 000,00 грн;

- внаслідок незаконного відсторонення від роботи (посади) та незаконне звільнення з роботи, протягом 12 років неможливості реабілітуватися -

1 152 000,00 грн;

- внаслідок незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, під час двох досудових розслідувань - 1 152 000,00 грн;

- внаслідок незаконного засудження, за 12 років двічі незаконно засуджували до позбавлення волі з певним строком, що мали негативні наслідки - 1 152 000,00 грн;

- внаслідок інших процесуальних дій, що обмежують права громадян протягом 12 років - 1 152 000,00 грн.

2. Крім того, у провадження Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області з Кіровського районного суду м. Дніпропетровська надійшла цивільна справа №203/6682/23 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди у розмірі 1 755 111,22 грн, що завдана незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

3. Ухвалою суду від 22 квітня 2024 року було об`єднано в одне провадження цивільну справу №191/149/24 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та цивільну справу № 203/6682/23 за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби про відшкодування шкоди, присвоєно їм спільний номер № 191/149/24.

4. Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь

ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 840 000,00 грн та майнової шкоди в сумі 169 573,11 грн, а всього 4 009 573,11 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

5. Постановою від 29 січня 2026 року Дніпровський апеляційний суд апеляційні скарги Дніпропетровської обласної прокуратури, ОСОБА_1 , Державної казначейської служби України задовольнив частково. Рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області 07 травня 2025 року, змінив шляхом викладення його мотивувальної та резолютивної частини в редакції цієї постанови, якою стягнути з Держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь

ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 3 840 000,00 грн та майнової шкоди в сумі 169 573,11 грн, а всього 4 009 573,11 грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Щодо касаційної скарги Дніпровської обласної прокуратури

6. 20 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» Дніпровська обласна прокуратура звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить змінити рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2026 року в частині задоволення позовних вимог, шляхом їх зменшення, не передаючи на новий розгляд справу.

7. Дніпровська обласна прокуратура зазначає, що підставами касаційного оскарження є пункти 1 та 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

8. Так, прокуратура наголошує, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 8 та абзацу 9 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет на 2025 рік», якими визначено розмір мінімальної заробітної плати, який застосовується як розрахункова величина для обчислення виплат за рішеннями суду на рівні 1 600,00 грн, у взаємодії зі статтею 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

9. Також Дніпровська обласна прокуратура зазначає, що суди не врахували висновків щодо застосування норм права, викладених у постановах Верховного Суду від 29 листопада 2023 року у справі № 501/1275/20, від 09 квітня 2025 року у справі № 757/1549/21-ц, від 28 листопада 2018 року у справі № 214/6982/13-ц, від 30 березня 2023 року у справі № 308/12810/21.

Щодо касаційної скарги ОСОБА_1 .

10. 24 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2026 року у частині визначення розміру відшкодування шкоди та ухвалити у цій частині нове рішення.

11. Як на підставу касаційного оскарження, ОСОБА_1 посилається на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України.

12. Так, заявник зазначає, що суд апеляційної інстанції не врахував висновки Верховного Суду щодо застосування норм права, викладені у постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-2203цс15, у постановах Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 761/22531/23, від 08 жовтня 2024 року у справі № 333/2527/22, від 21 жовтня 2024 року у справі № 490/7139/23, від 15 листопада 2024 року у справі № 336/2137/23, від 19 грудня 2024 року у справі № 488/2561/21.

13. ОСОБА_1 просить звільнити його від сплати судового збору .

14. Згідно з пунктом 11 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

15. Тлумачення зазначеної норми права дає підстави для висновку, що у справі про відшкодування шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду, позивач звільняється від сплати судового збору не тільки у суді першої інстанції (при пред`явленні позову), але й на наступних стадіях цивільного процесу (при подачі апеляційної та касаційної скарги). Ці стадії судового захисту є єдиним цивільним процесом, завдання якого є справедливий розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушеного права.

16. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постанові від 30 червня 2021 року в справі № 204/8696/20-ц (провадження № 61-7183св21).

17. Оскільки заявник, який у цій справі є позивачем, звільнений від сплати судового збору в силу вимог закону, тому відсутня процесуальна необхідність у вирішенні цього клопотання про звільнення заявника від сплати судового збору за подання касаційної скарги.

18. Наведене свідчить, що касаційні скарги подані у передбачений законом строк та з дотриманням вимог закону щодо форми та змісту.

19. За змістом частини сьомої статті 394 ЦПК України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі, в якій вирішує питання про витребування.

Щодо зупинення виконання (дії) рішення

20. Касаційна скарга Дніпровської обласної прокуратури містить клопотання про зупинення виконання рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2026 року.

21. Так, Дніпровська обласна прокуратура зазначає, що оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій, на думку обласної прокуратури, постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права, що може призвести до ухвалення Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду рішення про відмову у задоволенні позовної заяви позивача в частині розміру стягнутої моральної шкоди, то виконання оскаржуваного судового рішення у даній справі, яке набрало законної сили, може призвести до необґрунтованих витрат з Державного бюджету України, а отже його виконання є передчасним до ухвалення рішення судом касаційної інстанції.

22. Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дію.

23. Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

24. Клопотання про зупинення (дії) виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

25. Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

26. Верховний Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення дії оскаржуваних рішень, оскільки заявником не додано доказів на підтвердження наведеного обґрунтування такого клопотання.

Керуючись статтями 389, 394, 395,436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за касаційною скаргою Дніпровської обласної прокуратури на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2026 року та за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державної казначейської служби України, прокуратури Дніпропетровської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду.

Витребувати із Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області матеріали цивільної справи № 191/149/24.

Відмовити у задоволенні клопотання Дніпровської обласної прокуратури про зупинення виконання рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2025 року та постанови Дніпровського апеляційного суду від 29 січня 2026 року.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, в 10-денний строк з дня отримання ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара