Справа № 643/3730/26
Провадження № 2-н/643/848/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.03.2026

04 березня 2026 року місто Харків

Суддя Салтівського районного суду міста Харкова Сугачова О.О. розглянувши заяву Приватної фірми «А-ТЕТ» в особі представника Берднікова Валерія Олександровича про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 ,

в с т а н о в и в:

Заявник звернувся до Салтівського районного суду міста Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 , в сумі 12100,15 грн.

Розглянувши отримані матеріали, суд вважає за необхідне відмовити у видачі судового наказу, виходячи із такого.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу.

Статтею 163 ЦПК України закріплено загальні вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу.

Положеннями ч. 5 ст. 165 ЦПК України визначено, що у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Як вбачається із тексту заяви, адресою боржника ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 .

Судом сформовані електронні запити щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання боржника.

Згідно із відповіддю № 2410599 з Єдиного державного демографічного реєстру від 03.03.2026, відомості про місце реєстрації ОСОБА_1 не знайдено.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, у разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника.

Відтак, у суду є правові підстави для відмови у видачі судового наказу.

Згідно із ч. 1 ст. 166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1,2,8,9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Разом із тим, ч. 2 ст. 161 ЦПК України, передбачено право звернення до суду з даною вимогою в наказному або в спрощеному позовному провадженні на свій вибір.

Положеннями ч. 2 ст. 167 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу, суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Відповідно до ч. 2 ст. 164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 160, 164, 165, 167, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

п о с т а н о в и в:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Приватної фірми «А-ТЕТ» в особі представника Берднікова Валерія Олександровича про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з ОСОБА_1 .

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини 1 статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків. (ч. 1 ст. 166 ЦПК України).

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. (ч. 2 ст. 166 ЦПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.О. Сугачова