справа №181/1150/24
провадження №2/176/634/26
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

04 березня 2026 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі: головуючої судді Павловської І.А., розглянувши в місті Жовті Води, за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Санфорд Капітал» звернулось до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Межівського районного суду Дніпропетровської області від 15 серпня 2024 року по справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

06 жовтня 2025 року справа передана до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Ухвалою судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2025 року справу передано для розгляду за підсудністю до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області.

Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 12 червня 2019 року року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 та ТОВ «Нью Файненс Сервіс» був укладений договір кредиту та страхування №В03.13018.005364606, що є змішаним договором відповідно до ст. 628 ЦК України та поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування. Кредитний договір був підписаний позичальником власноручно. Відповідно до кредитного договору банк надає позичальнику кредит в сумі 19725,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж в розмірі 3919,71 грн., а позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості) згідно з умовами цього Договору.

У подальшому позичальник виконав свої зобов`язання з повернення суми кредиту разом з процентними платежами лише частково. Згідно виписки по рахунку позичальника за весь строк з моменту укладення кредитного договору і до моменту звернення з даним позовом позичальник сплатив банку лише 3450,00 грн. Останній платіж проведено 05 серпня 2019 року. Строк на який надано кредит за договором сплив 12 червня 2021 року. Після закінчення строку кредиту кредитор не здійснював нарахування процентів за користування кредитними коштами, не нараховував штрафні санкції та комісії.

На підставі викладеного, станом на 12 червня 2021 року сформувалася наступна заборгованість позичальника перед банком за договором:

- заборгованість за основним боргом в сумі 18712,26 грн.;

- заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками в сумі 9671,89 грн., що разом становить 28384,15 грн.

16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого останньому за оплату перейшло право грошової вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №В03.13018.005364606.

29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, за умовами якого останнє набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором №В03.13018.005364606 в розмірі 28384,15 гривень, з яких 18712,26 гривень - сума заборгованості за основним боргом, 9671,89 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Оскільки відповідач не виконує взятих на себе зобов`язань, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь зазначену суму заборгованості. Крім того, також просить стягнути на його користь інфляційні витрати в сумі 1894,85 гривень та три відсотки річних в сумі 597,23 гривень.

Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2025 року цивільну справу №181/1150/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Санфорд Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до свого провадження та визначено проводити розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Представник позивача ТОВ «САНФОРД КАПІТАЛ» у позовній заяві просив проводити розгляд справи за його відсутності, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачу ОСОБА_1 , відповідно до вимог ЦПК України, за місцем його реєстрації направлялись копія позовної заяви з доданими до неї документи та копія ухвали суду про відкриття провадження у справі. При цьому відповідач не скористався своїм правом подати письмові заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження та/або відзиву на позовну заяву.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, а позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, з`ясувавши обставини справи, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку.

Відповідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 12 червня 2019 між Акціонерним товариством «Ідея Банк» та ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс» укладено договір кредиту та страхування № В03.13018.005364606, який підписаний ОСОБА_1 власноруч та є змішаним договором, що поєднує в собі елементи кредитного договору та договору страхування.

Відповідно до пунктів 3.2, 3.4 вказаного договору Позичальник акцептував Публічну пропозицію Банку про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (далі - ДКБОФО), що з моменту його акцептування є невід`ємною складовою Договір кредиту та страхування. Таким чином обидва дані договори у сукупності визначають правове регулювання та регламентують взаємовідносини Банку та Позичальника в рамках кредитних правовідносин про що зазначено у п.6 Кредитного договору. Згідно з п.9.1. ДКБОФО Банк надає Позичальнику споживчий кредит на підставі цього Договору та Договору кредитуй/укладеного з Позичальником. Умови Договору кредиту в сукупності з умовами цього Договору визначають цілісні умови кредитування Позичальника, передбачені Законом України «Про споживче кредитування». У разі виявлення суперечностей між нормами Договору кредиту та цього Договору застосовуються норми Договору кредиту.

Відповідно до 9.27. ДКБОФО цей Договір в частині Споживчого кредиту є укладеним з дня прийняття Позичальником пропозиції щодо укладення даного Договору, підписанням Позичальником Договору кредиту та діє протягом строку кредитування, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх обов`язків за Договором кредиту та даним Договором.

Відповідно до п. 1.7. Кредитного договору банк надає Позичальнику кредит (грошові кошти) на власні потреби в сумі 19725,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж в сумі 3919,71 грн., а Позивальник відповідно до п. 9.9. та п. 9.14.2. ДКБОФО зобов`язується повернути кредит разом з процентами до дня/числа кожного місяця, згідно з Графіком.

У пунктах 1.4. та 1.6. Кредитного договору сторони погодили, що строк становить 24 місяців і датою повернення кредиту є 12.06.2021 року.

Згідно з п.1.3. Кредитного договору Позичальник за користування кредитом сплачує Банку річну змінювану процентну ставку, яка на день укладення Кредитного договору становила 15,50 % річних і в подальшому не змінювалась.

Відповідач зобов`язався повернути отримані кошти, сплатити проценти за користування ними та виконати інші обов`язки, передбачені договором. Позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісяця в терміни та в розмірах, визначених графіком щомісячних платежів за кредитним договором.

16.11.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» був укладений договір факторингу №16/11-23, за умовами якого останньому за оплату перейшло право грошової вимоги до боржників за первинними договорами, серед яких і право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №В03.13018.005364606.

29.12.2023 між ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» та ТОВ «Санфорд Капітал» укладено договір факторингу №29/12-23, за умовами якого останнє набуло право вимоги і є поточним кредитором щодо заборгованості боржників за первинними договорами, зокрема і до ОСОБА_1 за кредитним договором №В03.13018.005364606 в розмірі 28384,15 гривень, з яких 18712,26 гривень - сума заборгованості за основним боргом, 9671,89 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Таким чином відбулося відступлення прав вимоги за кредитним договором № В03.13018.005364606 від ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» до ТОВ «Санфорд Капітал», яке набуло статусу кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 .

Відповідно до розрахунку, здійсненого позивачем, заборгованість ОСОБА_1 за цим кредитним договором складає 28384,15 гривень, з яких 18712,26 гривень - сума заборгованості за основним боргом; 9671,89 гривень - сума заборгованості за відсотками.

Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Стаття 611 ЦК України регламентує, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ізст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

Згідно з ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно з ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

У постанові Верховного суду України від 17 січня 2020 року, справа №916/2286/16, предметом договору факторингу може бути лише право грошової вимоги (як такої, строк платежу за якою настав, так і майбутньої грошової вимоги).

Статтею 1082 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого в нього утворилася заборгованість, чим порушені майнові права позивача, право вимоги до якого перейшло відповідно до договору факторингу, тому суд вважає позовні вимоги щодо стягнення суми боргу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, суд вважає відмовити позивачу у задоволенні вимоги про стягнення на його користь інфляційні витрати в сумі 1894,85 гривень та три відсотки річних в сумі 597,23 гривень.

Так, відповідно до наданого розрахунку інфляційні витрати та три відсотки річних розраховані за період з червня 2021 року по лютий 2022 року, а право вимоги за договором перейшло до позивача 29.12.2023, що виключає його право на нарахування та отримання інфляційних витрат та трьох відсотків річних за вказаний період.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат у вигляді витрат на правничу допомогу суд виходить з такого.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 134 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу.

Частинами 3-5 статті 137 ЦПК України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Суд зазначає, що Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 рокуу справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження№ 12-171гс19).

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Таким чином, суд вважає, що розмір гонорару адвоката у сумі 7200,00 грн. неспівмірний зі складністю справи, яка відповідно до положень ЦПК України є малозначною, розглядається у порядку спрощеного позовного провадження на підставі наявних у справі матеріалів, а також часом, необхідним представнику позивача для вчинення відповідних процесуальних дій.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що витрати на професійну правничу допомогу у суму 2500,00 грн. є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, відповідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру.

Вимоги про стягнення витрат на оплату послуг поштового зв`язку, розмір яких не вказано, задоволенню не підлягають, оскільки такі витрати не відносяться до судових витрат.

В силу статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, що складаються із сплаченого судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в сумі 2226,88 гривень (28384,15 х 2422,40 грн. / 30876,23 грн.).

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263-265, 282, 289ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», , що знаходиться за адресою: вулиця Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69, м. Дніпро, заборгованість в розмірі 28384 (двадцять вісім тисяч триста вісімдесят чотири) гривні 15 копійок, із яких:

- заборгованість за основним боргом у розмірі 18712,85 грн.;

- заборгованість по нарахованим та несплаченим відсоткам у розмірі 9671,89 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «САНФОРД КАПІТАЛ», , що знаходиться за адресою: вулиця Сімферопольська, будинок 21, 5-й поверх, приміщення 68, 69, м. Дніпро, судові витрати, що складаються із:

- суми сплаченого судового збору у розмірі 2226 (дві тисячі двісті двадцять шість) гривень 88 копійок;

- витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Судовий збір у розмірі 195 (сто дев`яносто п`ять) гривень 52 копійки покласти на позивача.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Жовтоводського міського суду

Дніпропетровської області Інна ПАВЛОВСЬКА