Дата документу 03.02.2026 Справа № 2-3998/10
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №2-3998/10 Головуючий у 1-й інстанції: Звєздова Н.С.
Провадження № 22-ц/807/414/26 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого,судді-доповідача суддів: за участю секретаря Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Кухаря С.В., Остащенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН Фінанс» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН Фінанс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачу дублікату виконавчого листа, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН Фінанс» звернулося до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа №2-3998/10, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування заяви посилається на те, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя № 2-3998/10 від 06.12.2010 року задоволено позов ПАТ"Укр Сиббанк" та стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ"Укр Сиббанк" заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.05.2004 року у загальному розмірі 45735,81 грн.

18.09.2019 року між ПАТ Дельта Банк та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К, відповідно до якого право грошової вимоги за договором №0 від 14.05.2004 року, укладеним між ПАТ Дельта Банк та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія».

15.11.2019 року ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя №2-3998/10, замінено стягувача у цивільній справі № 2-3998/10 за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме первісного стягувача на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Відповідно до умов договору купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К від 18.09.2019 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», новому кредитору мають бути передані оригінали кредитних договорів відповідно до реєстру. При цьому процесуальна документація про стягнення заборгованості за відступленими кредитними договорами передається новому кредиторові за можливості, в міру їх повернення до ПАТ «Дельта Банк».

Оригінал виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по справі №2-3998/10 від ПАТ Дельта Банк до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не передавався.

Згідно даних сайту Автоматизованої системи виконавчих проваджень, даний виконавчий лист після його повернення від 28.10.2011 року повторно до органів виконавчої служби не пред`являвся.

Заявник зазначає, що виконавчий лист у справі №2-3998/10 є втрачений та його місцезнаходження за наявних у справі документів, встановити не є можливим.

На підставі вищевикладеного Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН Фінанс» просив видати ТОВ «ВІН Фінанс» дублікат виконавчого листа по справі №2-3998/10, який видав Шевченківський районний суд м.Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ТОВ "ФК Довіра та гарантія" заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.05.2004 року у загальному розмірі 45735,81 грн, визнавши поважними причини та поновити строк пред`явлення його до виконання.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року у задоволенні вищезазначеної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН Фінанс», відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ТОВ «ВІН Фінанс» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року скасувати та прийняти нове судове рішення, згідно з яким поновити строк для пред`явлення до виконання та видачу дубліката виконавчого листа №2-3998/10 у справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ..

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не врахував, що ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» з моменту набуття права вимоги за кредитним договором ПАТ Дельта Банк не передавався оригінал виконавчого листа Шевченківського районного суду м.Запоріжжя по справі № 2-3998/10 про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.05.2004, що свідчить про те, що він був втрачений , його місцезнаходження невідоме та встановити не є можливим.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник заінтересованої особи ОСОБА_1 , адвокат Стасік А.І. зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок ухвалено обгрунтоване та законне судове рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необгрунтованими. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, до апеляційного суду не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили. Від представника ОСОБА_1 адвоката Стасік А.І. надійшла заява в якій він прохає розглянути справу за їх відсутності. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на вказане, колегія у відповідності до положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України ухвалила здійснювати апеляційний розгляд у відсутності заінтересованих осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надано належних, достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання було ним пропущено з поважних причин, тому не має підстав для поновлення строку, що є також підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа, має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Судом встановлено, що 06.12.2010 року Шевченківським районним судом м.Запоріжжя було ухвалено рішення у справі № 2-3998/10 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено.

Вказаним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в рахунок відшкодування заборгованості за кредитним договором № 0 від 14.05.2004 року у розмірі 45164,17 грн, державне мито у розмірі 451,64 грн, а також витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На виконання даного рішення, Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 29.03.2011 року виданий виконавчий лист.

Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції від 28.10.2011 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа (ВП №26144432) на підставі п.10 ч.1 ст.49, ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.15)

Повторно виконавчі документи на виконання до органів ДВС не надходили.

18.09.2019 року між ПАТ Дельта Банк та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 1930/К, відповідно до якого право грошової вимоги за договором №0 від 14.05.2004 року, укладеним між ПАТ Деьта Банк та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.8-9).

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Запоріжжя 15.11.2019 року у справі №2-3998/10, замінено стягувача у цивільній справі № 2-3998/10 за позовом ПАТ"УкрСиббанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, а саме первісного стягувача на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» (а.с.17-18).

На підставі протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» № 1706 від 24.07.2024 змінено найменування ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» на ТОВ «ВІН Фінанс», про видано ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» видано відповідний наказ №55-к від 25.07.2024 «Про зміну назви ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (а.с.14,16).

Як на поважність пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання заявник посилався на відсутність оригіналу виконавчого листа, введення в Україні карантину та воєнного стану.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України, у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: "аналіз пункту 17.4. розділу XIII "Перехідні положення" ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10".

У пунктах 44-47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зроблено висновок, що: "стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції (частина шоста статті 12 Закону № 1404-VIII). У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина перша статті 433 ЦПК України; близький за змістом припис відображений у частині першій статті 329 ГПК України). Відповідно до підпункту 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів: у разі втрати виконавчого документа, суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання (аналогічний припис відображений у підпункті 19.4 пункту 1 розділу "Перехідні положення" ГПК України).

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви".

Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання (пункт 31 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/19 (провадження № 14-308цс19)).

Видача дубліката виконавчого документа пов`язується з його втратою та можлива в межах строку пред`явлення виконавчого документа до виконання або за умови поновлення такого строку судом у разі його пропуску. У разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частини перша статті 433 ЦПК України). Єдиною та необхідною підставою для поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання є наявність в особи поважних причин його пропуску. Встановлення судом факту пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання і непоновлення його судом є підставою для відмови у задоволенні заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа. Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Таким чином, під час вирішення питання щодо можливості видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення стягувача до суду з такою заявою обов`язковим та визначальним є питання з`ясування обставин, чи подана така заява заявником у строк, встановлений для пред`явлення виконавчого документа до виконання (див. ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2024 року в справі № 1519/2-4707/11, провадження № 14-21цс24).

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення (частина п`ята статті 12 Закону № 1404-VIII).

В рішенні ЄСПЛ "Устименко проти України" судом наголошено на тому, що безпідставне поновлення процесуальних строків судом є протиправним, порушує принцип юридичної визначеності та право на справедливий суд.

Відповідно до положень ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» N 606-XIV, 21.04.1999, ( в редакції видачі виконавчого листа ) виконавчі документи можуть бути пред`явлені до виконання в такі строки:

1) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців;

2) інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

2. Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

1) виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення;

2) виконання рішень комісій по трудових спорах - з дня видачі посвідчення на примусове виконання рішення;

3) інших виконавчих документів з наступного дня після набрання ними юридичної сили, якщо інше не передбачено законом.

3. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред`явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

4. Строки пред`явлення виконавчих документів до виконання встановлюються для кожного платежу окремо.

У даній справі, строк пред`явлення виконавчого документа, встановлений Законом України "Про виконавче провадження", після його повернення стягувачеві, сплив 28.10.2012 року.

Із заявою до суду про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання товариство звернулось 14.11.2025 року, сформовану в підсистемі «Електронний суд», яка надійшла до суду першої інстанції 17.11.2025 року про що свідчить вхідний штемпель Шевченківського районного суду м. Запоріжжя (а.с.2).

Не заслуговують на увагу посилання заявника на те, що ТОВ «ВІН Фінанс» не передавалося від первісного кредитора оригінал виконавчого листа, оскільки вказані обставини встановлені після спливу строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, з врахуванням того, що договір про відступлення права вимоги укладений у вересні 2019 року, та не спростовує втрату зацікавленості первісного стягувача щодо ходу виконання судового рішення.

Сам факт набуття ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», яку в подальшому було перейменовано на ТОВ «ВІН Фінанс» права вимоги після закінчення строку для пред`явлення виконавчого листа відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до виконання не є також безумовною підставою для поновлення цього строку.

Крім того, після укладення 18 вересня 2019 року купівлі-продажу прав вимоги, ТОВ «ВІН Фінанс» стало відомо про відсутність оригіналу виконавчого листа у справі №2-3998/2010 виданого 29 березня 2011 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанк» боргу на загальну суму 45 735,81 грн, оскільки такий виконавчий документ від первісного кредитора їм не передавався.

В свою чергу заявником не надано доказів того, що ним починаючи з грудня 2019 року до листопада 2025 (дата звернення до суду) вчинялися дії, направлені на отримання інформації щодо стану виконавчого провадження та/або звернення до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з вимогою про видачу дублікату втраченого виконавчого документу та поновлення пропущеного строку на пред`явлення його до виконання.

Аргументом, на який ТОВ «ВІН Фінанс» посилається на обґрунтування поважності причин пропуску, є те, що виконавчий лист втрачений і до правонаступника він не передавався, первісним кредитором він не отримувався.

Зазначена заявником причина пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання не може бути визнана поважною.

У матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин, що унеможливили або істотно ускладнили стягувачеві можливість пред`явити виконавчий лист до виконання з часу його видачі до зазначеного у ньому строку до виконання.

Таким чином, заявником не надано доказів, які б свідчили про добросовісну реалізацію первісним стягувачем ПАТ «УкрСиббанк» та заявником своїх процесуальних прав та належне виконання процесуальних обов`язків, зокрема, вчинення усіх можливих та залежних від нього дій, спрямованих на своєчасний контроль за виконанням судового рішення.

При цьому, слід зазначити, що заміна сторони виконавчого провадження протягом необмеженого строку, незалежно від того чи закінчився встановлений строк пред`явлення до виконання виконавчого листа, означатиме, що стягувач після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, який не був поновлений судом, матиме можливість "штучно" збільшити цей строк на невизначений термін шляхом відступлення права вимоги іншим особам, таким чином уникнувши законодавчої вимоги щодо строку, що вже безпосередньо впливає на права та інтереси боржника, який не може бути у невизначеному стані протягом тривалого строку. Такі дії можуть порушити принцип правової визначеності, який є одним з основоположних аспектів верховенства права. Отже, заміна стягувача його правонаступником після спливу строку пред`явлення виконавчого документу до виконання, що не був поновлений судом, виключає можливість задоволення такої заяви.

А тому, колегія суддів вважає, що зазначені заявником причини пропуску строку пред`явлення виконавчих листів до виконання не є поважними. Відповідно, підстави для поновлення строку для пред`явлення виконавчих листів до виконання, та видачі дублікатів виконавчих листів відносно боржників ОСОБА_3 та ОСОБА_2 відсутні.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що строк для пред`явлення виконавчого листа якого просить заявник поновити закінчився і підстав для його поновлення як судом першої інстанції, так і колегією суддів не встановлено, тому відсутні підстави для задоволення заяви ТОВ «ВІН Фінанс». Суд не може безпідставно поновити строк пред`явлення виконавчого листа до виконання, оскільки це порушує гарантоване право на справедливий суд.

Посилання заявника на те, що судове рішення залишається не виконаним є необґрунтованими, оскільки сам по собі факт того, що судове рішення залишається невиконаним, не може бути підставою для поновлення пропущеного строку, оскільки визначаючи строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, законодавець обізнаний, що рішення суду повинно виконуватися, однак визнав за необхідне обмежити строк, протягом якого виконавчий документ може бути пред`явлений до виконання, таким чином забезпечив рівність сторін виконавчого провадження.

Відтак, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні заяви про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Враховуючи те, що видача дубліката виконавчого документа є похідною вимогою до вимоги про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, у поновленні якого відмовлено, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для видачі дубліката виконавчого документу стягувачу.

Щодо посилання апелянта на запроваджений воєнний стан, колегія суддів зазначає наступне.

24 лютого 2022 року Указом Президента України N 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" введено в Україні воєнний стан із 05 год30 хв 24 лютого 2022 року, який в подальшому продовжувався Указами Президента України та діє на цей час.

26 березня 2022 року набрав чинності Закон України від 15 березня 2022 року N 2129-IX "Про внесення зміни до розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про виконавче провадження", яким розділ XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону N 1404-VIII доповнено пунктом 10-2, згідно з яким тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України визначені цим Законом строки перериваються та встановлюються з дня припинення або скасування воєнного стану.

Оскільки порядок та строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання регулюються саме Законом України "Про виконавче провадження", як спеціальним нормативно-правовим актом, у даному випадку підлягає застосуванню норма, якою на період воєнного стану на території України встановлено переривання строків, визначених вказаним Законом, до яких, зокрема, належать строки пред`явлення виконавчих документів до примусового виконання.

Воєнний стан, запроваджений в Україні 24 лютого 2022 року, наразі не припинено та не скасовано.

Тобто, на час набрання вказаним законом чинності, строк для пред`явлення виконавчого листа N 2-3998/2010 від 29 березня 2011 року, з дати постанови старшого державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції Харченко О.Г. про повернення виконавчого документа стягувачу - 28.10.2011 року, сплив 28.10.2012 року.

Отже, зазначена дата настала до введення на території України воєнного стану, а тому, відповідно до положень пункту 10-2 Розділу XIII Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про виконавче провадження", строк пред`явлення цього виконавчого листа до виконання сплив до цього часу та не може вважатися таким, що перервався до припинення або скасування воєнного стану.

Таким чином, з огляду на положення пункту 10-2 розділу XIII Закону України "Про виконавче провадження", заява ТОВ «ВІН Фінанс» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання є такою, що подана поза межами строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З огляду на викладене, строки пред`явлення виконавчого документа до виконання у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану не переривалися та на час розгляду заяви стягувача спливли.

Посилання заявника на COVID-19 як поважні причини для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа також не є підставою для задоволення заяви входячи з наступного.

02 квітня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30 березня 2020 року № 540-IX (далі - Закон № 540-IX).

Відповідно до пункту 12 розділу І Закону № 540-IX розділ XII "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину".

17 липня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18 червня 2020 року № 731-IX (далі - Закон № 731-IX), яким внесено зміни, зокрема до ЦПК України.

Вказаним Законом по-іншому врегульовано питання перебігу процесуальних строків під час дії карантину, які були продовжені на строк дії карантину Законом № 540-ІХ. Пункт 3 розділу VI "Прикінцеві положення" ЦПК України викладено у такій редакції: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином".

У пункті 2 розділу ІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 731-IX встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 3 розділу ХІІ "Прикінцеві положення" ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

20-денний строк з часу набрання чинності Законом № 731-IX закінчився 06 серпня 2020 року.

Водночас постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року відмінено карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на всій території України.

Отже, посилання заявника на запровадження карантину в Україні ТОВ «ВІН Фінанс» як на підставу поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання не заслуговують на увагу, оскільки встановлено, що 3-річний строк пред`явлення виконавчого документу до виконання закінчився 28.10.2012 року до запровадження цих обставин.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, про що зазначає у апеляційній скарзі заявник.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ТОВ « ВІН Фінанс» про поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, видачі дубліката виконавчого листа, суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, дійшов обґрунтованого висновку про відмову у її задоволенні, оскільки заявником не наведено обґрунтованих аргументів на підтвердження поважності причин для поновлення строку пред`явлення виконавчого листа до виконання. Суд не має права поновити строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання за відсутності відповідних поважних причин пропуску цього строку.

Оскаржувана ухвала постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "РуїсТоріха проти Іспанії" (RuizTorijav. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З огляду на те, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення - без змін.

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

З огляду на те, що апеляційна скарга залишається без задоволення, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН Фінанс»- залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення в частині відмови у видачі дубліката виконавчого листа.

Повна постанова складена 05 лютого 2026 року.

Головуючий, суддя СуддяСуддя
Подліянова Г.С.Кочеткова І.В. Кухар С.В.