Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1805/25
Провадження № 2-о/376/18/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Коваленка О.М.,

за участю секретаря - Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сквира Київської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 про встановлення факту визнання батьківства -,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаною заявою.

В обґрунтування своїх вимог заявник вказує, що 04.08.2011 року її мати ОСОБА_3 уклала шлюб з гр. ОСОБА_4 .

Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

17.11.2017 року рішенням Сквирського районного суду Київської області по справі № 376/2500/17, шлюб зареєстрований 04.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис 961, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано

ІНФОРМАЦІЯ_3 батько заявниці ОСОБА_1 - ОСОБА_4 помер під час проходження військової служби.

Встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 потрібне для отримання пільг члена сімей загиблого, оформлення спадщини після смерті батька та інших соціальних потреб, тому ОСОБА_1 просить суд:

Встановити факт, що ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судове засідання ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, свої вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.61).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, надала до канцелярії суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, проти встановлення факту батьківства не заперечує (а.с.60).

Представник заінтересованої особи Сквирського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки (а.с.59).

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 293 ЦПК України передбачено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення;

Судом встановлено, що 04.08.2011 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_4 .

Від спільного шлюбу у них народилося двоє дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , видане повторно 14.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис від 19.04.2006 року №48, де в графі «батько» зазначено - ОСОБА_6 (а.с.4); та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією Свідоцтва про народження Серія НОМЕР_2 (а.с.9).

17.11.2017 року Рішенням Сквирського районного суду Київської області по справі № 376/2500/17, шлюб зареєстрований 04.08.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис 961, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було розірвано (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер під час проходження військової служби, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть Серія НОМЕР_3 видане повторно 03.06.2025 року Сквирським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), актовий запис №157 від 30.05.2025 року (а.с.8).

Встановлення факту батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 потрібне для отримання пільг члена сімей загиблого, оформлення спадщини після смерті батька та інших соціальних потреб.

Відповідно до Висновку молекулярно-генетичної експертизи №50445 від 21.11.2025 року ймовірність того, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є матір`ю біологічного батька, тобто біологічною бабусею дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 складає 99, 99999%, то не підлягає сумніву, що ОСОБА_4 є біологічним батьком ОСОБА_1 , складає 99,99999% (а.с.54).

Статтею 7 Конвенції про права дитини гарантовано, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Частиною 1 статті 7 СК України визначено, що сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами.

Зі змісту норм ст. 121 СК України випливає, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя (згідно ст. 122 СК України).

Відповідно до вимог п. 3 ч.2 ст. 125 СК України, якщо мати і батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду.

Згідно з вимогами ч. ч. 1,2 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільно процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 130 СК України передбачено, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п.15 Постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад , запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття.

Суд також враховує, що у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що відповідно до статей 213, 215 ЦПК України 2004 року, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Відповідно до абз. 9 п. 20 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно із п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011р., (далі - Правила) підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

Суд враховує, Висновок молекулярно-генетичної експертизи №50445, а також те, що ніхто з учасників процесу не заперечує факту батьківства ОСОБА_4 відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що в сукупності з фактичними обставинами справи та процесуальною поведінкою її учасників, а також досліджених судом доказів дає підстави дійти висновку, що ОСОБА_4 дійсно є рідним батьком - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Приймаючи рішення суд діє виключно в інтересах майбутніх прав та обов`язків дитини.

В ч. 1 ст. 134 СК України наголошується на тому, що на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 2,4,12,13,76,77,81, 258,259,293,294, 263-265, 351,352,354 ЦПК України, ст. ст. 7,121,122,125,128,130,134 Сімейного кодексу України, ст. 7 Конвенції про права дитини, п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, ОСОБА_2 про встановлення факту визнання батьківства - задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянин України є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1

Зобов`язати Сквирський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Білоцерківському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України внести зміни до актового запису № 48 складений 19.04.2006 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області, а саме вказати батьком ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , громадянина України.

З текстом рішення можливо ознайомитися за адресою: court.gov.ua

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 30 днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя: О.М. Коваленко