№ апеляційного провадження: 22-ц/824/985/2026
Головуючий у суді першої інстанції: Твердохліб Ю.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Крижанівська Г.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Крижанівської Г.В.,

суддів Оніщука М.І., Шебуєвої В.А.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу адвоката Вільчинської Наталії Іванівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року, ухвалене у м. Києві у складі судді Твердохліб Ю.О., повний текст якого складено 23 квітня 2025 року, у справі №367/12891/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

УСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Ейс» (далі - ТОВ «ФК «Ейс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначило, що 21.03.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 982945004 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за допомогою мережі інтернет, перейшов на офіційний сайт товариства - www.moneyveo.ua, ознайомився з правилами надання грошових коштів у позику, які є невід`ємною частиною кредитного договору, після чого подав відповідну заявку. Заповненням анкети-заяви відповідач підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. На підставі вказаного договору ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 18 610,00 грн. на його банківську карту № НОМЕР_1 . На підставі договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс», договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року, укладеного між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс», договору факторингу №0711/24/Е від 07.11.2024 року, укладеного між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «Ейс», з урахуванням додаткових угод, право вимоги за вказаним кредитним договором перейшло від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» до ТОВ «ФК «Ейс». ОСОБА_1 неналежним чином виконував свої зобов`язання за договором, у зв`язку з чим у нього утворилася заборгованість, яка становить 66 120,77 грн., з яких: 18 610,00 грн. - заборгованість по кредиту; 47 510,77 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом, які ТОВ «ФК «Ейс» і просило стягнути з відповідача.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року позов ТОВ «ФК «Ейс» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованість за договором від 21 березня 2021 року в розмірі 66 120,77 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» судовий збір у розмірі 2 422,40 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 6 000,00 грн, а всього 8 422,40 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, адвокат Вільчинська Н.І., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу. Просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити в позові ТОВ «ФК «Ейс». Посилається на те, що судом було порушено норми матеріального та процесуального права, неповно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що 15 вересня 2024 року ОСОБА_1 був мобілізований до військової частини НОМЕР_2 , у зв`язку з чим він не отримував позовної заяви та не мав можливості подати відзив на позов та реалізувати інші свої процесуальні права. При цьому звертає увагу на те, що Законом України №2459-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні», який набрав чинності 19 серпня 2022 року, визначено особливості врегулювання простроченої заборгованості споживачів-військовослужбовців та їхніх родичів на період дії воєнного стану. Крім того, ОСОБА_1 був позбавлений можливості подати заяву про застосування до позовних вимог ТОВ «ФК «Ейс» позовної давності. Також, вважає, що судом було безпідставно стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» витрати на правничу допомогу. Враховуючи, що ОСОБА_1 несе службу, стягнення з нього витрат на правничу допомогу становить надмірний тягар.

Поляков О.В., який діє в інтересах ТОВ «ФК «Ейс», подав письмові пояснення, просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 21.03.2021 року ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 982945004 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за допомогою мережі інтернет, відповідно до п.1.1. якого кредитодавець зобов`язався надати позичальникові кредит на суму 18 610,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому договорі, додатках до нього та правилах надання грошових коштів у позику.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі на умовах фінансового кредиту продукту «Комфорт» ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога». Уклавши цей Договір, позичальник підтвердив, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua. (а.с. 66-70).

Відповідач підписав Кредитний договір та додаток № 1 до договору (графік розрахунків) електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора MNV4РА75 (а.с. 71).

21.03.2021 року о 17:28 год. ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» перерахувало грошові кошти в сумі 18 610,00 грн. на банківську карту № НОМЕР_1 ОСОБА_1 , згідно заяви на отримання грошових коштів в кредит від 21.03.2021 року, що підтверджується довідкою ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (а.с. 83, 103-104).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» заборгованість ОСОБА_1 станом на 25.05.2021 року складала 42 579,12 грн. (а.с. 38-39).

28.11.2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» було укладено договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28.11.2019 року (а.с. 105-111).

Пунктом 2.1. розділу 2 (предмет договору) договору факторингу, передбачено, що згідно умов договору клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у відповідних реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.3. договору факторингу визначено, що під правом вимоги розуміється всі права клієнта за кредитними договорами, в тому числі права грошових вимог до боржників по сплаті суми боргу за кредитними договорами, строк платежу за якими настав, а також права вимоги, які виникнуть в майбутньому.

Пунктом 1.2. договору визначено, що перелік кредитних договорів наводиться у відповідних додатках до договору, а саме реєстрах прав вимоги.

Відповідно до п. 1.5. договору факторингу, реєстр прав вимоги - означає перелік прав вимоги до боржників, що відступається за договором. Форма вказаного Реєстру наведена в Додатку №1 до Договору.

Згідно п. 4.1. договору факторингу, право вимоги переходить від клієнта до фактора в день підписання сторонами реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному додатку.

28.11.2019 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020 року (а.с. 116).

31.12.2020 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №26 від 31.12.2020 року до договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року, що продовжила строк договору до 31.12.2021 року (а.с. 117-123).

31.12.2021 року між ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії договору до 31.12.2022 року (а.с. 127).

31.12.2022 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 31, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 продовжено до 31.12.2023 року (а.с. 128).

31.12.2023 року ТОВ «Манівео» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду № 32, згідно з якою строк дії договору факторингу №28/1118-01 продовжено до 31.12.2024 року (а.с. 129).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №135 від 26.05.2021 року до договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 року, ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 43 007,15 грн. (а.с. 130-131).

05.08.2020 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» було укладено договір факторингу № 05/0820-01, предметом якого є відступлення прав вимоги, зазначених у відповідних Реєстрах прав вимоги. Право вимоги від клієнта до фактора переходить в момент підписання сторонами відповідного реєстру прав вимог, встановленому в відповідному додатку договору (а.с. 132-138).

В подальшому ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» уклали ряд додаткових угод № 2 від 03.08.2021 року та № 3 від 30.12.2022 року, якими продовжено строк дії договору факторингу до 30.12.2024 року включно, всі інші умови залишилися без змін (а.с. 19, 142).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги № 10 від 31.07.2023 року до договору факторингу № 05/0820-01 від 05.08.2020 року від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 66 120,77 грн. (а.с. 20-21).

07.11.2024 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «ФК «ЕЙС» уклали договір факторингу №0711/24/Е (а.с. 24-30).

Відповідно до п.1.2. договору факторингу було передбачено, що перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акта прийому-передачі реєстру боржників згідно з додатком № 2, після чого фактор стає кредитором по відношенню до боржників стосовно заборгованостей та набуває відповідні права вимоги.

Відповідно до реєстру боржників за договором факторингу № 0711/24/Е від 07.11.2024 року від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «ФК «ЕЙС» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 66 120,77 грн. (а.с. 34-35).

ТОВ «ФК «ЕЙС» порушило перед судом питання про стягнення із ОСОБА_1 вказаної заборгованості за кредитним договором в сумі 66 120,77 грн., з яких: 18 610,00 грн. - заборгованість по кредиту; 47 510,77 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Суд першої інстанції дійшов висновку про задоволення позовних вимог ТОВ «ФК «ЕЙС» та стягнув з ОСОБА_1 вищевказану заборгованість.

Проте, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У відповідності до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

За змістом частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Кредитор, який заявляє вимоги про стягнення коштів за кредитним договором, зобов`язаний надати суду докази на підтвердження надання позичальнику кредиту.

При цьому за правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, 21.03.2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Ейс», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 982945004 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, на підставі якого ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» надало ОСОБА_1 кредит у сумі 18 610,00 грн. ОСОБА_1 не виконав своїх зобов`язань у повному обсязі. Відповідно до наданого ТОВ «ФК «Ейс» розрахунку ОСОБА_1 було сплачено на підставі вказаного договору 75,00 грн.

ОСОБА_1 не оспорював укладення ним вказаного договору та не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження виконання своїх зобов`язань за вказаним договором у повному обсязі.

А відтак, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» заборгованості.

Колегія суддів відхиляє посилання представника ОСОБА_1 на пропуск ТОВ «ФК «Ейс» позовної давності.

Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Кредитним договір № 982945004 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога», правонаступником якого є ТОВ «ФК «Ейс», та ОСОБА_1 було укладено 21.03.2021 року.

При цьому 30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким було визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14 травня 2025 року.

Відтак, у суду відсутні підстави для висновку про пропуск позивачем позовної давності при зверненні із даним позовом.

Також, колегія суддів вважає безпідставними посилання представника ОСОБА_1 на порушення положень Закону України №2459-ІХ «Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання простроченої заборгованості у період дії воєнного стану в Україні» та порушення його прав як військовослужбовця.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений відповідачем 21.03.2021 року. Договором було визначено строк кредитування 30 днів. Водночас, як зазначив сам ОСОБА_1 , він був мобілізований до військової частини НОМЕР_2 15 вересня 2024 року.

При цьому мобілізація ОСОБА_1 не виключає можливість стягнення з нього заборгованості за кредитним договором в цілому.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з розміром заборгованості, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс».

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі висновки викладені, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц, в постанові Верховного Суду від 15 березня 2023 р по справі № 300/438/18.

Відповідно до доданих до позовної заяви розрахунків ТОВ «ФК «Ейс» просило стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 66 120,77 грн., з яких: 18 610,00 грн. - заборгованість по кредиту; 47 510,77 грн. - заборгованість по несплаченим відсотків за користування кредитом.

Відсотки за користування кредитом були розраховані за період з 21 березня 2021 року по 18 липня 2021 року.

Водночас, відповідно до договору № 982945004 від 21 березня 2021 року, паспорта споживчого кредиту продукту «Смарт» до договору № 982945004 від 21 березня 2021 року, та графіку розрахунків, що є додатком до договору, сторонами було визначено строк кредитування 30 днів, розмір процентів за вказаний строк, який підлягав сплаті відповідачем, становить 2 679,90 грн. Всього відповідачем сплачено 75,00 грн.

А відтак, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Ейс» в межах строків кредитування підлягало стягненню за договором № 982945004 від 21 березня 2021 року в розмірі 21 214,90 грн., з яких: 18 610,00 грн. - заборгованість за кредитом, 2 604,90 грн. - заборгованість за процентами.

В іншій частині заборгованість стягненню не підлягає.

Враховуючи викладене, рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором, а також в частині розподілу судових витрат.

Пропорційно до задоволених вимог (32%) з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЕЙС» підлягає стягненню 775,04 грн. судового збору за подання позовної заяви та 1920,00 грн. витрат на правничу допомогу.

З ТОВ «ФК «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 пропорційно до вимог, в задоволенні яких було відмовлено (68%), підлягає стягненню 1 976,68 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу адвоката Вільчинської Наталії Іванівни, подану в інтересах ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Змінити рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 квітня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованості за кредитним договором, а також в частині розподілу судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» заборгованість за договором № 982945004 від 21 березня 2021 року в розмірі 21 214,90 грн., з яких: 18 610,00 грн. - заборгованість за кредитом, 2 604,90 грн. - заборгованість за процентами.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 775,04 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» 1 920,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЙС» на користь ОСОБА_1 1 976,68 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач

Судді