Провадження 2/127/7630/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Сторони договору домовились про те, що стандартна процентна ставка становить 0, 01 % в день, розмір комісії складає 1, 9%, підвищена комісійна винагорода у випадку прострочення терміну платежу становить 3, 00 %.
Умови договору ТОВ виконало у повному обсязі, відповідач умов договору не виконав, кредитних коштів, відсотків та комісії не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість.
Станом на дату подання позову заборгованість становить 23 892,5 грн., з яких: 5 000 грн. заборгованість за позикою, 18 892,5 грн. заборгованість по процентам та комісії за користування позикою.
ТОВ «ФК «Гелексі» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 23 892,50 грн., а також судові витрати: судовий збір в сумі 2 423, 00 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 5 000 грн.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся з заявою про розгляд справи у його відсутності. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечив.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, завчасно, за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не надавав. Про причини неявки суд не повідомив.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
Договір діє до повного виконання позичальником зобов`язань за договором (п.2.1).
Договір підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором - /10668142/. Також сторонами погоджено та підписано графік платежів до оплати одноразово 24.05.2019 року 5 832, 50 грн. (в т.ч. позика 5 000 грн., проценти за користування позикою 7, 5 грн., комісійна винагорода за користування позикою 825 грн.)
Умови договору ТОВ виконало у повному обсязі, відповідач умов договору не виконав, кредитних коштів, відсотків та комісії не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Статтею 1046 ЦК України визначено: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
Договір укладений сторонами в електронній формі, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Розглядаючи вимоги позивача про стягнення заборгованості за комісією в сумі 825 грн., суд бере до уваги правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.
Так, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» статтю 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, пов`язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та/або супутні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб.
Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включається, зокрема, комісія кредитодавця, пов`язана з наданням кредиту.
Отже, Закон України «Про споживче кредитування» передбачає право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.
Комісія в сумі 825 грн., пов`язана з наданням кредиту, була погоджена з відповідачем при укладенні договору від 09.05.2019 року, нарахована кредитором та облікована в день видачі кредиту, вказана у кредитному договорі, паспорті споживчого кредиту тощо, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до Закону України «Про споживче кредитування».
При зверненні до суду з позовом позивач сплатив судовий збір (із застосуванням коеф. 0, 8) про що надав платіжну інструкцію № 1994 від 21.10.2025 року.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 2 422, 40 грн. за ставками 2025 року.
Згідно п. 3 акту, оплата правничої допомоги адвокату клієнтом здійснюється протягом 3 робочих днів з дати набрання законної сили рішенням по суті справи за позовом ТОВ «ФК «Гелексі» до ОСОБА_1 .
Разом з тим, враховуючи вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України, тривалість і складність справи та виконані адвокатом роботи, час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, предмет позовних вимог та значення справи для сторін, враховуючи ціну позову і співмірність гонорару із складністю справи та ціною позову, а також те, що справа була розглянута у відсутності представника позивача на підставі його заяви, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму витрат на правничу допомогу розмірі 3 000 грн.
Керуючись ст.ст. 203, 204, 207, 512, 514, 526, 625, 629, 638, 1050, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 137, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 11 лютого 2026 року.

Суддя: