"27" лютого 2026 р. Справа № 363/6191/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Поліщук Є.Д.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

20 жовтня 2025 року позивач звернувся до суду з позовом.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 05 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (далі ТОВ «Споживчий центр») та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі кредитний договір (кредитної лінії) (оферта) №04.02.2025-100002889, відповідно до якого відповідачу надано кредит у розмірі 7000,00 грн строком на 217 днів шляхом перерахування грошових коштів на електронний платіжний засіб № НОМЕР_1 . ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконало належним чином та надало кредитні кошти у користування відповідачу. Однак ОСОБА_1 свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів належним чином не виконує, у зв`язку з чим станом на дату подання позовної заяви утворилась заборгованість у загальному розмірі 22840,00 грн, яка складається з: 7000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 10450 грн заборгованість за процентами,1260,00 грн за обслуговування кредиту, 630,00 грн заборгованість за комісією за надання кредиту, 3500,00 грн неустойка. Просить суд стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422,40 грн.

Процесуальні дії та рішення у справі.

06 листопада 2025 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження.

19 лютого 2026 року протокольною ухвалою вирішено проводити розгляд справи у відсутності відповідача, в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи.

Позиції учасників справи.

Згідно позовної заяви представник позивача просить розгляд справи проводити у їх відсутність, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач до суду не з`явився, про дату, час і місце судового засідання неодноразово повідомлявся згідно ст.ст. 128, 130, 131 ЦПК України, не подав ні відзив на позовну заяву, ні докази на підтвердження чи спростування позиції позивача, яка викладена у позовній заяві.

Відповідач повідомлявся шляхом направлення судових повісток, що підтверджується поштовим повідомленням, рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення повернулися на адресу суду «адресат відсутній за вказаною адресою» Крім того, про призначення судового засідання відповідача повідомлялось шляхом здійснення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України про виклик відповідача в судові засідання на підставі ст. 128 ЦПК України, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача.

Судові повідомлення надсилалися на зазначену адресу, проте поштове відправлення було повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання», що, відповідно до правової позиції Верховного Суду, є належним врученням. (Постанова ВС від 23.01.2023 у справі № 496/4633/18).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що всі сторони по справі були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, зважаючи на наявність клопотання сторони позивача про розгляд справи за їх відсутності, а також враховуючи відсутність клопотань відповідача про відкладення судового розгляду, суд приходить до висновку про можливість здійснення судового розгляду за відсутності сторін по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно частини 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Фактичні обставини справи, встановлені судом.

05 лютого 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» та відповідачем укладено кредитний договір (оферта) № 04.02.2025-100002889, який складається з: пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), заявки до кредитного договору (кредитної лінії), що є невід`ємною частиною пропозиції, відповіді позичальника про прийняття пропозиції (акцепту), а також інформаційного повідомлення позичальника ОСОБА_1 , з яким він ознайомився на веб-сторінці установи відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Згідно з пунктами 19 Заявки:дата надання кредиту 05 лютого 2025 року;сума кредиту 7000,00 грн; строк кредитування 217 днів з дати надання кредиту;дата повернення кредиту 09 вересня 2025 року.

Продовження (лонгація, пролонгація) строку кредитування договором не передбачене. Позичальник не має права ініціювати укладення додаткового договору щодо продовження строку кредитування або строку дії договору.

Процентна ставка «Стандарт» є фіксованою та становить 1 % за кожен день користування кредитом.

Процентна ставка «Економ» є фіксованою та становить 0,5 % за кожен день користування кредитом.

Розмір процентної ставки не може бути збільшений в односторонньому порядку.

Комісія за надання кредиту встановлена у розмірі 9 % від суми кредиту, що становить 630,00 грн, та нараховується в день видачі кредиту відповідно до графіку платежів.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 630,00 грн у кожному з двох чергових періодів, наступних за першим, і нараховується в перший день відповідного періоду згідно з графіком платежів.

Протягом строку дії договору тарифи та комісії залишаються незмінними. Кредитодавець не надає додаткових чи супутніх послуг.

Проценти за користування кредитом розраховуються шляхом множення суми кредиту (або її залишку) на кількість днів користування та відповідну процентну ставку.

Нарахування процентів здійснюється щоденно з дня надання кредиту до дня його фактичного повернення включно.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 2526,92 %. Орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача 19740,00 грн. Загальні витрати за споживчим кредитом 12740,00 грн.

Неустойка встановлена у розмірі 300,00 грн за кожен день прострочення виконання зобов`язань.

Ідентифікація позичальника здійснювалася через систему BankID Національного банку України. Кредитний договір підписано електронним підписом позичальника.

Відповідно до пункту 4 Пропозиції кредитодавець надав кредит на умовах строковості, платності та поворотності шляхом перерахування коштів на електронний платіжний засіб № 5355-28XX-XXXX-4940.

Листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 14 жовтня 2025 року підтверджено переказ 05 лютого 2025 року грошових коштів у сумі 7000,00 грн на зазначену банківську картку відповідача.

Згідно з довідкою-розрахунком станом на дату подання позовної заяви заборгованість за кредитним договором становить 22840,00 грн, з яких: основний борг 20 000,00 грн; проценти 31 000,00 грн; комісія за надання кредиту 630,00 грн; комісія за обслуговування 1260,00 грн; неустойка 3500,00 грн. Проценти нараховані за період з 05 лютого 2025 року по 09 вересня 2025 року.

Застосовані норми права.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

В силу ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абз. 1 ч. 1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (абз. 1 ч. 2).

За змістом ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Як зазначено у ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

В ч. 1 ст. 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як зазначено у ч. 1 ст. 1048 ЦК України, норми якої в силу ч. 2 ст. 1054 ЦК України поширюються на кредитні відносини, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1). Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ч. 2).

За приписами ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі (п. 5); електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п. 6).

Як зазначено у ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ч. 1). Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. (ч. 3). Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (ч. 6). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (абз. 1 ч. 12).

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що кредитний договір є двосторонньою угодою і має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами, кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит (певну грошову суму) та набуває право вимоги на повернення наданих грошових коштів і сплати процентів, а позичальник несе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту і сплати процентів.

Тобто, кредитний договір є відплатним, тому позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, серед іншого, внесено зміни до розділу Прикінцеві та перехідні положення ЦК та доповнено його пунктом 18 наступного змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем)».

Мотиви та висновки суду.

Судом встановлено, що між сторонами укладено електронний кредитний договір шляхом використання одноразового ідентифікатора відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». Договір містить істотні умови кредитування, персональні дані відповідача та підписаний електронним підписом, що прирівнюється до письмової форми правочину. Отже, суд дійшов висновку, що кредитний договір є належним чином укладеним та таким, що породжує цивільні права та обов`язки сторін.

Матеріалами справи підтверджено перерахування кредитних коштів на банківську картку відповідача. Доказів, які б свідчили про неотримання коштів або недійсність договору, відповідачем не надано. Таким чином, суд встановив факт належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання кредиту.

Відповідно до ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути отримані грошові кошти у строк і в порядку, визначені договором. Оскільки відповідач не повернув кредит у встановлений строк, вимога про стягнення 7000,00 грн основного боргу є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання процентів у розмірі, визначеному договором.

Проценти нараховані за період фактичного користування кредитом з 05.02.2025 по 09.09.2025 відповідно до умов договору. Суд дійшов висновку, що вимога про стягнення 10450,00 грн процентів є законною та підлягає задоволенню.

Комісії за надання кредиту та за його обслуговування прямо передбачені умовами договору, з якими відповідач погодився під час його укладення. Вони є складовою плати за користування кредитом та визначені у фіксованому розмірі. Отже, вимоги про стягнення 630,00 грн комісії за надання та 1260,00 грн комісії за обслуговування є обґрунтованими.

Неустойка нарахована за період дії воєнного стану. Відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позичальники звільняються від відповідальності, визначеної ст. 625 ЦК України, а також від сплати неустойки (штрафу, пені) за прострочення виконання грошових зобов`язань у період воєнного стану.

Правова позиція щодо застосування цієї норми викладена у постановах Верховного Суду від 12.06.2024 у справі № 910/10901/23 та від 18.10.2023 у справі № 706/68/23.

Отже, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення 3500,00 грн неустойки є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню: з відповідача підлягає стягненню сума основного боргу, проценти та комісії, однак у задоволенні вимог про стягнення неустойки слід відмовити.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов задоволено частково, судові витрати підлягають розподілу пропорційно задоволеним вимогам відповідно до ст. 141 ЦПК України. Із заявлених 22840,00 грн підлягає задоволенню 19340,00 грн (7000,00 грн тіло кредиту, 10450,00 грн проценти, 630,00 грн комісія за надання кредиту, 1260,00 грн комісія за обслуговування), що становить 85 % від загальної суми позовних вимог.

Розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача пропорційно задоволеним вимогам, становить: 2 422,40 грн ? 85 % = 2059,00 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2059,00 грн, а в решті судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 268, 272-273, 351-352, 354-355 ЦПК України,

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором в розмірі 19340,00 грн., витрати по сплаті судового збору в розмірі 2059,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр», , місцезнаходження: 01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя С.В. Олійник