Провадження № 22-з/801/33/26
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Панасюк О. С.
УХВАЛА

05 березня 2026 рокуСправа № 127/10374/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Панасюка О. С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького апеляційного суду Голоти Л. О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Харківської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, прокурор Харківської обласної прокуратури Касяненко А. І. про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області у складі судді Романюк Л. Ф. від 13 січня 2026 року,

встановив:

16 лютого 2026 року до Вінницького апеляційного суду надійшла ця апеляційна скарга.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 лютого 2026 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

27 лютого 2026 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшла заява ОСОБА_1 про відвід суддів, зокрема ОСОБА_2 , яка обґрунтована тим, що у заявника є сумніви щодо неупередженості і об`єктивності судді під час розгляду справи.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 березня 2026 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Голоти Л. О.; питання про відвід передане на вирішення судді, який не входить до складу суду, що розглядає зазначену справу.

Відповідно до частин першої та другої статті 40 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) питання про відвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Суд вирішує питання про відвід без повідомлення учасників справи (частина восьма статті 40 ЦПК України).

Вивчивши матеріали справи та перевіривши доводи заяви про відвід апеляційний суд прийшов до наступних висновків.

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Згідно з пунктами третім, п`ятим частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини другої статті 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді може бути заявлено відвід учасниками справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика цього суду свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. При вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункти 45-50 рішення ЄСПЛ у справі «Морель проти Франції»; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі «Пескадор Валеро проти Іспанії») або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі «Лука проти Румунії»), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії»; пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі «Пабла Кю проти Фінляндії»; пункт 96 рішення ЄСПЛ у справі «Мікалефф проти Мальти»).

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Особа, яка подала заяву про відвід судді, повинна довести на підставі доказів факт упередженості судді у розгляді справи. Водночас відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу.

Зі змісту заяви про відвід вбачається, що ОСОБА_1 висловлено припущення щодо заінтересованості у результаті розгляду справи та упередженості судді Голоти Л. О. Проте наведені доводи не свідчать про наявність підстав для відводу, передбачених статтею 36 ЦПК України, та не відповідають меті цивільного судочинства.

Жодних конкретних обставин, які б могли свідчити про заінтересованість, упередженість чи необ`єктивність судді, заява не містить.

Інші обставини, які б виключали можливість участі судді Голоти Л. О. у розгляді вказаної справи, в ході розгляду заяви про відвід не встановлені.

На підставі викладеного, керуючись статтями 36, 39 41 ЦПК України суд

постановив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді Вінницького апеляційного суду Голоти Л. О. у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі Харківської обласної прокуратури, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, прокурор Харківської обласної прокуратури Касяненко А. І. про компенсацію моральної шкоди, заподіяної протиправною тривалою бездіяльністю за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 січня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О. С. Панасюк