Справа № 128/3170/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2026 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Шевчук Л.П.,

при секретарі судового засідання Нога Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

ПрАТ «Страхова компанія «Універсальна» звернулася до суду із позовом про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку суброгації.

В позовній заяві викладено наступну позицію.

20.08.2021 між ПрАТ «СК «Універсальна» та та ТОВ «ОТП Лізинг» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №3001/294/026000050. Предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користування та розпорядженням автомобілем «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_1 . У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 31.03.2021 року ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Renault», державний реєстраційний номер « НОМЕР_2 », допустив зіткнення з транспортним засобом «Peugeot», державний номерний знак « НОМЕР_1 ». Внаслідок вищевказаної ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанов, відповідача було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення. З заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку звернувся Страхувальник та надав всі необхідні документи. На підставі даної заяви та наданих потерпілою стороною документів було складено страхові акти. На підставі вищезазначеного страхового акту ПрАТ «СК «Універсальна» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 17 304,40 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом №AP7456042, то остання керуючись ст. ст. 22 та 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відшкодувала ПрАТ «СК «Універсальна» страхове відшкодування в розмірі 10319,33 грн. Отже, різниця між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням становить: 6 985,07 грн. Таким чином, в розумінні ст.ст. 993, 1187, 1194 ЦК України у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування страхувальнику останнього.

На підставі викладеного, просить стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер невідомий, ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» () завдані збитки у розмірі 6 985,07 грн.

Ухвалою суду від 04.09.2025 прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ПрАТ «СК «Універсальна», розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного повадження, призначено підготовче засідання (а.с. 41).

Ухвалою суду від 12.01.2026 закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті (а.с. 50).

В судове засідання представник позивача ПрАТ «СК «Універсальна» не з`явився, в прохальній частині позову міститься клопотання представника позивача про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги не визнає, в задоволенні позову просить відмовити, оскільки позивач не застосував заходів досудового врегулювання спору; з моменту виникнення страхового випадку пройшло більше 4,5 років, коли загальна позовна давність становить 3 роки; умови договору обов`язквого страхування не містили норми про так зване «відшкодування зі зносом», а лише зазначалася максимальна сума відшкодування, тому він не знав, що в майбутньому можуть виникнути такі проблеми; матеріали справи не містять доказів того, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» відшкодувало позивачу саме суму 10319,33 грн., а не якусь іншу суму (а.с. 45).

Підстав для відкладення розгляду справи, передбачених ст. 223 ЦПК України не вбачається, нез`явлення сторін не перешкоджає вирішенню спору, а відтак судом ухвалено проводити судове засідання у відсутність сторін.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу проводиться судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За вимогами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.76 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені позовні вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи та підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права.

Згідно ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Під час розгляду справи по суті судом було встановлено, що 06.06.2019 між ПАТ «Страхова Комапнія «Універсальна» (страховик) та ТОВ «»ОТП Лізинг» (страхувальник) укладено Додатковий договір №1 до Генерального договору №3001/394/000001 від 22.04.2019 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків (а.с. 15).

На а.с. 14 міститься копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 на автомобіль марки «Peugeot 301», VIN- НОМЕР_4 , д.н.з. НОМЕР_1 , що належить ТОВ «ОТП Лізинг».

На а.с. 16 міститься копія страхового сертифікату №3001/294/026000 до Генерального договору №3001/394/000001 від 22.04.2019 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 30.11.2020, де страховик ПрАТ «СК «Універсальна», а страхувальник ТОВ «ОТП Лізинг», домовилися про страхування транспортних засобів, що вказані в Додатку до даного Страхового сертифікату.

На а.с. 17-21 міститься Додаток №1 до страхового сертифікату №3001/294/026000 до Генерального договору №3001/394/000001 від 22.04.2019 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків від 30.11.2020, із переліком транспортних засобів та під порядковим номером 50 міститься транспортний засіб марки «Peugeot 301», VIN- НОМЕР_4 .

Постановою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 13.04.2021 (справа №127/9240/21) ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 22, reyestr.court.gov.ua/Review/96262110).

Відповідно до вказаної постанови водій ОСОБА_1 31.03.2021 року о 17-55 год. в м. Вінниці, по вул. Київська, 156, керуючи транспортним засобом «Renault Mеgane» д.н.з. НОМЕР_5 , не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з транспортним засобом «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , який зупинився попереду. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.

Вказане підтверджується відповідю від НПУ (а.с. 23).

Актом огляду тарнспортного засобу від 01.04.2021 та фототаблицею до нього зафіксовано пошкодження автомобіля «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 24-25).

Відповідно до копії рахунку на оплату №АВП-000489 від 14.04.2021 вартість відновлювального ремонту автомобіля «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 , становала 17304,40 грн. (а.с. 26).

Згідно копії страхового акту №103758/1 від 15.06.2021, на підставі наданих документів, відповідно до діючих правил страхування ПрАТ «СК «Універсальна» та до умов договору страхування, подія ДТП 31.03.2021 визнана страховим випадком, а збитки, яких зазнав страхувальник ТОВ «ОТП Лізинг», підлягають відшкодуванню в сумі 17304,40 грн., з правом регресу до страховика ОСОБА_1 ТОВ «Страхова Компанія «Альфа-Гарант» (а.с. 27).

З копії платіжної інструкції №7563 від 16.06.2021 вбачається, що платник ПрАТ «СК «Універсальна» сплатило на користь ТОВ «ОТП Лізинг» кошти в сумі 17304,40 грн., як страхове відшкодування за ТЗ «Peugeot 301» д.н.з. НОМЕР_1 (а.с. 28).

Згідно копії роздруківки з сайту МТСБУ поліс №АР7456042, страхова компанія ТДВ «СК «Альфа-Гарант», транспортний засіб «Renault Megane», д.н.з. НОМЕР_6 , станом на 31.03.2021 був діючий (а.с. 29).

Інших доказів сторонами суд не надавалося.

Вказаний спір регулюється положеннями Цивільного кодексу України та Законами України «Про страхування» і «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

За статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування (постанова Верховного Суду від 27 березня 2019 року в справі № 754/1108/15-ц).

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

Щодо обраного позивачем способу захисту суд зазначає наступне.

Відповідно до частин другої, п`ятої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно з положеннями пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим замість завдавача шкоди в передбаченому Законом порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

При цьому згідно з положеннями статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно зі статтею 993 ЦК України та статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

За змістом частини першої статті 28, статті 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Таким чином, обов`язком страховика є відшкодування витрат потерпілого, пов`язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, у межах страхового відшкодування.

Згідно з пунктом 36.1 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 на момент ДТП була застрахована у ТДВ «СК «Альфа-Гарант». ПрАТ «СК «Універсальна» здійснило виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «ОТП Лізинг» на підставі акту №103758/1 в сумі 17304,40 грн..

Звертаючись до суду, ПрАТ «СК «Універсальна» посилається на те, що страховиком відповідача ОСОБА_1 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було частково відшкодовано кошти в сумі 10319,33 грн., внаслідок чого у позивача виникло право на звернення до суду із даним позовом.

Однак, матеріали справи не містять жодного доказу того, що страховиком відповідача ОСОБА_1 ТДВ «СК «Альфа-Гарант» було відшкодовано позивачу саме таку суму грошових коштів.

Так само матеріали справи не містять доказів того, що позивач звертався до страховика відповідача із вимогою про відшкодування коштів у повному розмірі та отримав відмову у такій виплаті, внаслідок чого вимушений звернутися із даним позовом до суду та просити стягнути вказані кошти саме з винуватця ДТП, цивільно-правова відповідальність якого на момент ДТП була застрахована.

Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №916/2040/20).

Враховуючи викладене, суд вважає, що позивачем не доведено порушення його прав відповідачем, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Понесені позивачем судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід залишити за позивачем.

Відповідно до ст.ст. 979, 980, 993, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст. 1, 7, 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 6, 22, 28, 29, 30, 36, 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1, 10, 141, 258, 259, 263-265, 273, 354, 417 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Сторони по справі:

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», адреса: 01133, м. Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 9 ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП невідомий, мешканець АДРЕСА_1 .

Суддя Л.П. Шевчук