КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/824/5167/2026 Доповідач: Шебуєва В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача Шебуєвої В.А.,

суддів Кафідової О.В., Оніщука М.І.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року в справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и в:

В жовтні 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» (далі - ТОВ «Євро-Реконструкція») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначало, що ТОВ «Євро-реконструкція» здійснює надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 . Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем вказаних послуг. Відповідачі не виконували свої зобовязання по оплаті житлово-комунальних послуг. ТОВ «Євро-Реконструкція» просило стягнути солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 заборгованість за отримані послуги з централізованого опалення/постачання теплової енергії та за послуги гарячого водопостання 59875,37 грн., з яких: 23 256,15 грн. - заборгованість за послугу з постачання теплової енергії, 22 963,57 грн. - заборгованість за послугу з постачання гарячої води, 10499,70 грн. - інфляційна складова боргу, 3155,95 грн. - три відсотки річних.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року позов ТОВ «Євро-Реконструкція» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води у розмірі 44136,07 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 9362,27 грн., та три проценти річних у розмірі 2804,76 грн.

Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 2684,00 грн.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції, а у разі залишення в силі рішення суду в частині стягнення заборгованості розстрочити виконання судового рішення на 12 місяців, починаючи з дати набрання рішенням законної сили. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне встановлення обставини, що мають значення для справи. Суд не встановив правовий режим квартири АДРЕСА_1 , хто є власником або наймачем, членом сім`ї наймача квартири, у зв`язку з чим дійшов безпідставного висновку про солідарне стягнення заборгованості з усіх відповідачів. Також суд неправильно застосував положення ЦК України щодо перебігу позовної давності та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості з 12 березня 2017 року, не перевірив правильність розрахунків трьох процентів річних і інфляційної складової з урахуванням строків позовної давності. Дійшовши висновку про часткове задоволення позову ТОВ «Євро-Реконструкція», суд безпідставно стягнув з відповідачів сплачену позивачем суму судового збору у повному обсязі. Звертає увагу на те, що в період розгляду справи вони з відповідачами здійснювали часткову оплату поточних нарахувань та погашення спірної заборгованості, які мали бути враховані судом при ухваленні рішення.

ТОВ «Євро-реконструкція» подало відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 . Просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України справа призначена до розгляду судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи за наявними в матеріалах справи документами.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого додаткового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води за вказаною адресою. Надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в будинку АДРЕСА_1 здійснюється ТОВ «Євро-реконструкція».

Відповідачі неналежним чином виконували свої зобов`язання по оплаті послуг постачання теплової енергії та постачання гарячої води, в зв`язку з чим утворилась заборгованість. Згідно розрахунку ТОВ «Євро-реконструкція» за період з грудня 2015 року по серпень 2023 року заборгованість становить: 23 256,15 грн. -за послугу з постачання теплової енергії, 22 963,57 грн. -за послугу з постачання гарячої води. Крім наявної заборгованості ТОВ «Євро-реконструкція» просило стягнути з відповідачів інфляційну складову боргу та три проценти річних, нарахованих по 23 лютого 2022 року в сумі 10499,70 грн. та 3155,95 грн. відповідно.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_1 серед іншого, заявив про застосування позовної давності до позовних вимог ТОВ «Євро-реконструкція». З урахуванням заяви ОСОБА_1 ТОВ «Євро-реконструкція» подало суду новий розрахунок, відповідно до якого заборгованість відповідачів в межах загальної позовної давності за період з 12 березня 2017 року по 31 серпня 2023 року становить: 44136,07 грн. - заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, інфляційна складова боргута три проценти річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 9362,27 грн. та 2804,76 грн. відповідно.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція». З урахуванням заяви відповідача ОСОБА_1 про застосування позовної давності суд стягнув солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 12 березня 2017 року по 31 серпня 2023 року у розмірі 44136,07 грн., інфляційну складову боргу та три проценти річних за період з 12 березня 2017 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 9362,27 грн. і 2804,76 грн. відповідно.

Колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція».

Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний, оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що ТОВ «Євро-реконструкція» є надавачем послуг з централізованого опалення/постачання теплової енергії та постачання гарячої води. Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_1 та є споживачем вказаних послуг за зазначеною адресою. Відповідачі не спростовували розрахунку заборгованості ТОВ «Євро-Реконструкція».

Суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення із ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь позивача заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в межах позовної давності у розмірі 44136,07 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 9362,27 грн., та трьох процентів річних у розмірі 2804,76 грн.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на безпідставність стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води в солідарному порядку, оскільки солідарна відповідальність відповідачів прямо передбачена ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до відомостей з електронного реєстру територіальної громади м. Києва ОСОБА_2 зареєстрована за вказаною адресою з 08 червня 1993 року, ОСОБА_3 - 24 червня 2016 року, ОСОБА_1 - з 24 червня 2016 року. Відповідачами не надали суду доказів того, що вони не є співвласниками чи користувачами вказаної квартири.

Колегія суддів відхиляє посилання ОСОБА_1 на те, що суд першої інстанції неправильно застосував положення ЦК України щодо перебігу позовної давності та не перевірив правильність розрахунків трьох процентів річних і інфляційної складової з урахуванням строків позовної давності.

Відповідно до положень ст. ст. 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу «COVID-19», із подальшими змінами, на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року до 31 липня 2020 року. Дію карантину, встановленого цією Постановою, продовжено згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 392 від 20 травня 2020 року, № 500 від 17 червня 2020 року, № 641 від 22 липня 2020 року, № 760 від 26 серпня 2020 року, № 956 від 13 жовтня 2020 року, № 1236 від 09 грудня 2020 року, № 104 від 17 лютого 2021 року, № 405 від 21 квітня 2021 року, № 611 від 16 червня 2021 року.

30 березня 2020 року був прийнятий Закон України № 540-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», яким доповнений Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України п. 12, яким визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу строки продовжуються на строк дії такого карантину.

Законом № 2120-IX від 15 березня 2022 року Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено п. 19, яким було визначено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Пункт 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України було виключено на підставі Закону № 4434-IX від 14 травня 2025 року.

Відтак, суд першої інстанції дійшов законного і обґрунтованого висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» нарахованої з 12 березня 2017 року заборгованості.

ОСОБА_1 посилався на те, що ТОВ «Євро-Реконструкція» не мало право на стягнення заборгованості, нарахованої до 2020 року. Проте такі посилання апелянта не узгоджуються із наведеними вище нормами.

З наданих ТОВ «Євро-Реконструкція» розрахунків вбачається, що стягнуті судом суми трьох процентів річних та інфляційної складової також були нараховані в межах позовної давності.

Суд критично ставиться до доводів ОСОБА_1 щодо неврахування при визначенні заборгованості сплачених відповідачами сум за час розгляду справи.

Заперечуючи проти позову, відповідач надав суду копії платіжних інструкції про оплату послуг ТОВ «Євро-Реконструкція» з постачання теплової енергії та постачання гарячої води. З наданих суду розрахунків вбачається, що вказані оплати були враховані ТОВ «Євро-Реконструкція» під час формування заборгованості за спірний період з 01 грудня 2015 року по 31 серпня 2023 року.

До апеляційної скарги ОСОБА_1 також долучив копії платіжних доручень від 07 жовтня 2025 року та 03 листопада 2025 року, які не надавалися суду першої інстанції та не були предметом його оцінки. Відтак, вони не можуть бути прийняті апеляційним судом. Крім того платіжні доручення стосуються внесення ОСОБА_3 плати за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за серпень і вересень 2025 року, ще не відповідає періоду стягнення в даній справі.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися із висновками суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судового збору в сумі 2684,00 грн.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відтак, питання про розподіл судових витрат підлягає вирішенню судом за наслідком розгляду справи пропорційно до задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до заявлених вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» просило стягнути з відповідачів заборгованість у загальному розмірі 59 875,37 грн. За подання позовної заяви ТОВ «Євро-Реконструкція» сплатило 2684,00 грн. судового збору.

За наслідком розгляду справи суд першої інстанції дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ТОВ «Євро-Реконструкція» та стягнув з відповідачів заборгованість в загальному розмірі 56 303,10 грн., що становить 94% від заявленої.

Відтак, суд першої інстанції мав стягнути з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судовий збір в сумі 2522,96 грн.(2684,00 грн. х 94%), по 840,98 грн. з кожного. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року підлягає зміні в частині стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ТОВ «Євро-Реконструкція» судового збору за подання позовної заяви. В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року змінити в частині стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція» судового збору за подання позовної заяви в сумі 2684,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»840,98 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»840,98 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Євро-Реконструкція»840,98 грн. судового збору за подання позовної заяви.

В іншій частині рішення Дарницького районного суду міста Києва від 29 жовтня 2025 року підлягає залишенню без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Шебуєва В.А.

Судді Кафідова О.В.

Оніщук М.І.