Справа № 350/1565/25
Номер провадження 2/350/101/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 березня 2026 року селище Рожнятів

Рожнятівський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Пулика М.В.,

секретаря судового засідання Юречко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

установив:

Стислий виклад позицій сторін:

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» заборгованість за договором позики №66524 від 02.04.2019 у розмірі 25104,50 грн, а також судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 02.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №66524 в електронній формі, відповідно до умов якого відповідачці надано грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути позику, проценти та комісійну винагороду у порядку та строки, визначені договором. Договір позики укладено в електронній формі через організований ним сервіс з надання онлайн-позик, а акцепт умов договору та його підписання відбувались шляхом вчинення відповідачкою послідовних дій в інформаційній системі, у тому числі підтвердження даних банківської картки, натискання відповідної кнопки та введення коду-підпису, який є електронним підписом одноразовим ідентифікатором у розумінні Закону України «Про електронну комерцію». На виконання умов договору ним було ініційовано платіжну операцію, в результаті якої на картковий рахунок відповідачки було перераховано 5000,00 грн. Відповідачка належним чином зобов`язання за договором не виконала, у зв`язку з чим станом на дату звернення з позовом утворилася заборгованість у розмірі 25104,50 грн, з яких: 5000,00 грн - заборгованість за позикою; 20104,50 грн - заборгованість за процентами та комісією за користування позикою. Термін повернення кредиту у повному обсязі настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була погашена, у зв`язку з чим товариство вимушене звернутись із даним позовом до відповідачки про стягнення заборгованості у судовому порядку з метою захисту та поновлення порушених прав, а саме повернення кредитних коштів, відсотків у зв`язку із неналежним виконанням позичальником зобов`язання за кредитним договором.

Заяви та клопотання сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 24.10.2025 відкрито провадження в справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Представник позивача у судове засідання не прибув.

Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про час розгляду справи судом повідомлялася у встановленому законом порядку, відзиву на позовну заяву не надала, тому суд вважає за можливе і доцільне розглянути справу у її відсутності з ухваленням заочного рішення та при наявних матеріалах справи, яких достатньо, щоб вирішити питання про права та обов`язки сторін.

За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ст. 247 ч. 2 ЦПК України, з ухваленням заочного рішення.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин:

Судом встановлено, що 02.04.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ГЕЛЕКСІ» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи було укладено договір позики №66524 в електронній формі. Відповідно до умов зазначеного договору позивач надав відповідачці грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, а відповідачка зобов`язалася повернути позику, проценти та комісійну винагороду у строки й на умовах, визначених договором. Відповідачка свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів у встановлені договором строки належним чином не виконала, у зв`язку з чим, утворилась заборгованість у розмірі 25104,50 грн, з яких:5000,00 грн - заборгованість за основною сумою позики; 20104,50 грн - заборгованість по процентах та комісії за користування позикою.

Зазначені обставини, у тому числі факт укладення договору, умови договору, ідентифікація відповідачки, розрахунок заборгованості, а також документи щодо переходу права вимоги, підтверджуються електронними доказами, поданими позивачем через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, які містяться в матеріалах справи в електронному вигляді та були досліджені судом під час розгляду справи.

Таким чином, між сторонами виник спір щодо належного виконання умов кредитного зобов`язання, непогашення відповідачкою заборгованості за ним, що є порушенням прав та законних інтересів позивача.

Оцінка суду:

Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд зобов`язаний поважати честь і гідність усіх учасників судового процесу і здійснювати правосуддя на засадах їх рівності перед законом і судом незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних та інших ознак ( ст.6 ЦПК України).

Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст.205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Поняття договору позики наведене у ст. 1046 ЦК України, відповідно до ч.1 якої за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За приписами ч. 1 та 3 ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

За змістом ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону.

У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала.

Відповідачка, незважаючи на вимоги ст. 81 ЦПК України, не надала суду доказів на спростування обставин укладення між сторонами кредитного договору в електронній формі, погодження його істотних умов, отримання кредитних коштів, переходу права вимоги до позивача, а також доказів належного виконання зобов`язання.

Аналізуючи подані позивачем електронні докази, подані через підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та долучені до матеріалів справи в електронній формі, суд приходить до висновку про їх належність, допустимість та доказове значення, оскільки вони подані у встановленому процесуальним законом порядку, узгоджуються між собою та підтверджують обставини, на які посилається позивач як на підставу позову.

Суд враховує, що відповідно до положень Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом використання інформаційно-телекомунікаційних систем та підписаний електронним підписом одноразовим ідентифікатором, має таку ж юридичну силу, як і договір, укладений у письмовій формі, а тому є належною правовою підставою для виникнення у сторін цивільних прав та обов`язків.

З огляду на встановлені обставини та відсутність доказів належного виконання відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню повністю.

Розподіл судових витрат:

Щодо вимоги про стягнення з відповідачки судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України інші судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Відповідно до статті 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач поніс витрати на професійну правничу допомогу на підставі договору про надання правничої допомоги від 09.07.2025, що підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг та детальним описом наданих послуг. Зазначені документи подані позивачем до суду, у тому числі в електронній формі через підсистему «Електронний суд», та досліджені судом.

Враховуючи характер спору, обсяг підготовлених процесуальних документів, значення справи для позивача, а також підтверджені документально витрати на правничу допомогу, суд вважає їх співмірними та такими, що підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача.

Таким чином, з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 2422,40 грн, а також витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Керуючись ст.ст.247, 259, 263 - 265, 268, 273, 274, 280 - 282, 284 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , жительки АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «ГЕЛЕКСІ» (, місцезнаходження: 01054, м. Київ, вул. В`ячеслава Липинського, буд. 10/1) заборгованість за договором позики №66524 від 02 квітня 2019 року у розмірі 25104 (двадцять п`ять тисяч сто чотири) гривні 50 копійок, а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя