Провадження2/153/20/26-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2026 р. м.Ямпіль

Ямпільський районний суд Вінницької області у складі головуючого судді Швеця Р.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором,

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором, в якому просить стягнути із відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за договором №77795141 від 23.09.2021 в розмірі 40165,63, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 16000 гривень. Свої вимоги мотивує тим, що 23.09.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір №77795141. Вказаний договір укладений у вигляді електронного документа та підписано електронним цифровим підписом. Відповідно до вказаного договору загальний розмір наданої позики становить 13000 гривень, строк позики 15 днів, дата повернення 08.10.2021, процентна ставка (базова) 1,99 %, яка нараховується за кожен день користування позикою. 22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено договір №22/02/2022 відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило на користь ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за договором №77795141. 10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» укладено договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі договором №77795141. На сьогоднішній день заборгованість за договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються. Загальний розмір заборгованості за договором №77795141 від 23.09.2021 становить 40165,63 грн., з яких: заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту) 13000 гривень; заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 27163,50 грн.; нараховані 3 % річних в сумі 2,13 грн. Добровільно сплатити вказану заборгованість відповідач не бажає. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Відповідно до ухвали Ямпільського районного суду Вінницької області від 14.01.2026 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідачу ОСОБА_1 надіслано копію ухвалу про відкриття провадження у справі на адресу реєстрації рекомендованим листом з повідомленням, яку відповідач отримав 14.01.2026.

19.01.2026 за вх.№322 відповідач ОСОБА_2 подав відзив. У відзиві відповідач ОСОБА_1 посилається на те, що згідно умов укладеного договору №77795141 від 23.09.2021 ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало йому позику в розмірі 13000 грн. на строк 15 днів. Вказаним договором передбачено сплату відсотків за користування грошовими коштами в розмірі 0,6965 % за один день користування грошовими коштами. Таким чином, відповідно до умов договору за час користування коштами він мав сплатити відсотки у розмірі 1358,18 грн. (13000грн. х 0,6965% х 15 днів = 1358,18 грн.). Вважає, що з нього підлягає стягненню заборгованість в сумі 14358,18 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 13000 грн. та заборгованості за нарахованими процентами згідно кредитного договору в сумі 1358,18 грн. У задоволенні вимоги про стягнення з нього заборгованості за процентами в розмірі 25805,32 грн. необхідно відмовити, оскільки вказана заборгованість була нарахована позивачем поза межами строку кредитування, передбаченого п.7 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», (з якими він не ознайомлювався та не підписував), оскільки доказів того, що договір про споживчий кредит №77795141 від 23.09.2021 був пролонгований позивачем, не надано. Враховуючи, що Правила надання грошових коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту за умовами програми ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», які наявні в матеріалах справи, не містять його підпису, тому він вважає, що такі Правила не можна розцінювати, як частину кредитного договору. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді обов`язок нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку користування кредитом, що встановлений тривалістю у 15 днів. Належних доказів того, що він, як позичальник, вчинив певні дії, які б об`єктивно свідчили про його волю і бажання здійснити пролонгацію кредиту, до матеріалів позову не додано. Просив частково задовольнити позовні вимоги, а саме: в розмірі 14358,18 грн., з яких 13000 грн. тіло кредиту, та 1358,18 грн. прострочена заборгованість за сумою відсотків. В іншій частині позову просив відмовити. Також просив витрати по справі покласти пропорційно розміру задоволених позовних вимог та стягнути з позивача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 грн. (а.с.79-80).

23.01.2026 за вх.№435 представником позивача подано відповідь на відзив, в якій вказав, що відзив на позовну заяву є необґрунтованим і таким, що не спростовує підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач не заперечує факт укладання договору, отримання грошових коштів та виникнення зобов`язань між сторонами. Відповідач належним чином ознайомився з умовами договору, підписав його, а відтак всі умови договору є погодженими. Відповідачем не надано доказів, що під час укладення договору він не був ознайомлений зі всіма його умовами. Крім цього, відповідач не був позбавлений можливості відмовитися від договору протягом 14 календарних днів від дати його укладення шляхом повідомлення кредитора в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно з цим договором та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором. Підписанням цього договору позичальник підтвердив, що він ознайомився на сайті в мережі Інтернет з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг, а також з Правилами надання грошових коштів у позику, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі. На момент укладення договору позики з відповідачем, діяли Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» в редакції, затверджені директором товариства №12/08/21 від 12.08.2021 і саме ця редакція була розміщена на сайті позикодавця станом на дату укладення договору позики з відповідачем 23.09.2021, та була доступна для безперешкодного ознайомлення в особистому кабінеті відповідача. Як вбачається з розрахунку заборгованості, складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в якому детально відображені усі проведені за договором надання позики операції та нарахування процентів і формування заборгованості відповідача за період з 23.09.2021 по 06.01.2022, тобто, мало місце продовження строку користування позикою саме за ініціативою позичальника/відповідача, та, відповідно, продовжувалось нарахування процентів за користування позикою. За понадстрокове користування позикою нарахування процентів здійснювалось на підставі п.6.5. Правил виключно в межах передбаченого строку 90 днів, з дати спливу визначеного строку 15 днів, тобто з 08.10.2021 по 06.01.2022. Договором передбачено та погоджено сторонами орієнтовний строк користування кредитними коштами 15 днів, в межах якого було здійснено нарахування відсотків за пільговою процентною ставкою 0,697 % за період з 23.09.2021 по 08.10.2021. Однак. оскільки позичальник не скористався своїм правом щодо повернення кредитних коштів у рекомендований (пільговий) строк, тобто у строк найнижчої відсоткової ставки за користування, подальше нарахування процентів було проведено за базовою процентною ставкою 1,99 % в межах строку понадстрокового користування кредитними коштами протягом 90 днів. Відповідно до погоджених умов договору. Крім того, долучений до позовної заяви розрахунок заборгованості відповідача, складений ТОВ «Вердикт Капітал» містить додатково нарахування % річних, проведений на підставі ч.2 ст.625 ЦК України за період з 22.02.2022 по 23.02.2022 включно, що також повністю відповідає вимогам чинного законодавства. ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість не нараховував, а звернувся до суду з позовом до боржника виключно з сумою, яка була передана в рамках підписаного договору про відступлення права вимоги. Стосовно заявлених вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу зазначив, що вони підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. На підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт, а також їх вартості, до позовної заяви було надано достатні, належні та достовірні докази для підтвердження витрат на правову допомогу. Відповідач не наводить обґрунтування не співмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. З урахуванням норм чинного законодавства України відсутні будь-які підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача. Вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки сам відзив на позовну заяву є необґрунтованим та суперечливим. Просив у задоволенні витрат на правничу допомогу відмовити у повному обсязі (а.с.85-89).

Враховуючи вищевикладене та положення 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов частково обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 23.09.2021 між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №77795141 (на умовах повернення позики в кінці строку позики). За умовами цього договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» зобов`язалось передати ОСОБА_1 у власність грошові кошти (позику) на погоджений умовами договору строк шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а ОСОБА_1 зобов`язався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики або достроково та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (п.1 Договору). Сума позики становить 1300,00 грн., строком на 15 днів - по 08.10.2021 включно зі сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,99 % в день (п. 2 Договору). Згідно п. 3 Договору, проценти нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики.

Договір позики №77795141 укладений у вигляді електронного документа з використанням інформаційно-телекомунікаційної системи згідно Закону України «Про електронну комерцію», із застосуванням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.5 Договору) (а.с.6).

Із змісту Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», слідує, що у них зазначено умови кредитування (а.с.7-12).

Згідно довідки ТОВ «Фінансова компанія «Фінекспрес» №КД-000066274/ТНПП від 23.10.2025, підтверджує прийняття до виконання платіжної інструкції та завершення платіжної операції від 23.09.2021, номер платежу №7e84blcb-80cf-4241-a72c-823f726e5681 в сумі 1300,00 грн., отримувач ОСОБА_3 ЕПЗ № НОМЕР_1 (а.с.13).

Відповідно до розрахунку заборгованості складеного ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» загальна сума заборгованості за кредитним договором №77795141 від 23.09.2021 станом на 22.02.2022 складала 40163,50 грн. (а.с.16-17).

22 лютого 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» укладено Договір факторингу №22-02/22, відповідно до якого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» відступило ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» прийняло належні ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» права вимоги до боржників, вказаних у Реєстрі прав вимог право вимоги до позичальників (а.с.21-30).

22 лютого 2022 року між ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» підписано акт приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором Факторингу №22-02/22 (а.с.31).

Відповідно до Реєстру боржників №1 до Договору факторингу №22/02/2022 від 22.02.2022 ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77795141 від 23.09.2021, в сумі 40163,5 грн., з яких: 13000 грн. сума заборгованості за тілом кредиту, 27163.5 грн. сума заборгованості по процентах за користування кредитом (а.с.31 на звороті - 34).

Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» за період з 22.02.2022 по 10.01.2023 заборгованість ОСОБА_1 становить 40165,63 грн., з яких: 13000 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 27163,5 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 2,13 грн. 3 % річних (а.с.19).

10 січня 2023 року ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» уклали договір №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, за умовами якого останнє набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №77795141 від 23.09.2021 (а.с.35 - 40).

10 січня 2023 року між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» підписаний акт прийому-передачі Реєстру Боржників (а.с.47).

Відповідно до Реєстру боржників до договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10 січня 2023 року до ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» перейшло право вимоги за договором позики між ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» та ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» боржник ОСОБА_1 у розмірі 40165,63 грн., з яких: 13000 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 27163,5 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами; 2,13 грн. відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно ст.625 ЦК України (а.с.48-50).

Відповідно до розрахунку заборгованості здійсненого ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» заборгованість ОСОБА_1 станом на 05.11.2025 становить 40165,63 грн., з яких: 13000 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням, 27163,5 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами, 2,13 грн. 3 % річних (а.с.20).

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, суд враховує наступне.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

В силу ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Із положень ч.1 ст.634 ЦК України слідує, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Суд враховує, що Закон України «Про електронну комерцію» передбачає можливість укладення електронних договорів. При цьому, згідно ст.12 вказаного Закону якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом.

Згідно п.12 ч.1 ст.3 ЗУ «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Надані позивачем письмові докази, свідчать про те, що ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до відповідача за договором позики №77795141 від 23.09.2021.

Таким чином, ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за вищезазначеним договором позики перед новим кредитором ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Враховуючи факт підписання відповідачем ОСОБА_1 електронного договору шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, суд вважає, що укладення договору позики №77795141 від 23.09.2021 відбулось, що узгоджується зі ст.ст. 6, 627 ЦК України та ст.ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», та останньому перераховано суму позики в розмірі 13000,00 грн. на банківську картку.

При цьому, факт отримання ОСОБА_1 позики в сумі 13000,00 грн. підтверджується довідкою №КД-000066274/ТНПП від 23.10.2025 ТОВ «ФК «ФІНЕКСПРЕС» та не заперечується самим відповідачем.

З розрахунку заборгованості за договором позики №77795141 від 23.09.2021 за період з 23.09.2021 по 23.02.2022 вбачається, що ОСОБА_1 отримані грошові кошти у визначений договором позики строк не повернув, а тому вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основною сумою боргу, які доведені належними та допустимими доказами, ґрунтуються на законі та договорі позики, підлягають задоволенню, відтак з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути заборгованість за основною сумою боргу в розмірі 13000,00 грн.

Що стосується розміру відсотків за користування позикою за вищезазначеним договором позики, то суд зважає на наступне.

Як вбачається із вищевказаного розрахунку, заборгованість ОСОБА_1 за договором позики №77795141 від 23.09.2021 складає 40163,50 грн., з яких: 13000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 27163,50 грн. - сума заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами.

За умовами укладеного між сторонами договору ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» надало відповідачу позику в розмірі 13000 грн., на строк 15 днів. Процентна ставка (базова) - 1,99 % за один день користування грошовими коштами.

Відсотки нараховувались протягом строку, на який надавалась позика, а саме, протягом 15 днів (по 07.10.2021 включно), та після закінчення цього строку ще 90 днів, тобто по 06.01.2022 включно.

Договір також містить відомості про знижену процентну ставку 0,6965% та про процентну ставку за понадстрокове користування позикою 2,70 %. Втім, у договорі не визначено умов застосування вказаних процентних ставок.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі №444/9519/12 (пункти 53, 54), від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19) та вважає, що підстав для відступу від таких висновків немає.

Велика Палата Верховного Суду підкреслює, що зазначене в цьому розділі постанови не означає, що боржник не повинен у повному обсязі виконувати свій обов`язок за кредитним договором. Боржник не звільняється від зобов`язань зі сплати нарахованих у межах строку кредитування, зокрема до пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, процентів за «користування кредитом». Установлений кредитним договором строк кредитування лише визначає часові межі, в яких проценти за «користування кредитом» можуть нараховуватись, не скасовуючи при цьому обов`язок боржника щодо їх сплати.

Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Велика Палата Верховного Суду зауважує, що підхід, за якого проценти за «користування кредитом» могли нараховуватися та стягуватися за період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, не тільки не відповідає правовій природі таких процентів, а й призводить до вочевидь несправедливих результатів. Так, неможливо розумно пояснити, чому, наприклад, замовник робіт або послуг, який прострочив їх оплату, має сплачувати проценти річних за статтею 625 ЦК України, розмір яких може бути зменшений судом, якщо він надмірно великий порівняно зі збитками кредитора, а за прострочення повернення кредиту в такій самій сумі позичальник має додатково сплачувати ще й проценти як плату за «користування кредитом», розмір якої не може бути зменшений судом.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з частиною другою статті 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за «користування кредитом»). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Договором позики №77795141 від 23.09.2021 передбачено, що позика в сумі 13000,00 грн. надається ОСОБА_1 на строк 15 днів під 1,99 % в день. Отже, за цим договором проценти за користування грошовими коштами можуть бути нараховані лише протягом 15 днів, тобто терміну, на який були надані кредитні кошти, а тому розмір заборгованості по відсоткам за користування позикою, з урахуванням умов договору щодо розміру денного відсотку за користування коштами, складає 3880,50 грн. (13000,00 грн. х 1,99% х 15 : 100 = 3880,50 грн.).

Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3880,50 грн. відсотків за договором позики №77795141 від 23.09.2021, а тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню на вказану суму.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що відсотки нараховано відповідно до п. 5.2 договору позики, який передбачає умови щодо пролонгації та автопролонгації строку користування позикою, та п. 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», в редакції, що діяла на час укладання договору позики, який передбачав, що у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, товариство на неповернуту суму позики має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Так, договір позики №77795141 від 23.09.2021 не містить конкретних умов щодо пролонгації строку користування позикою та нарахування відсотків після закінчення строку, на який було надано позику, тобто після 08.10.2021.

Пункт 6.5 Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), затверджених наказом директора ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» №12/08/2021 від 12.08.2021, дійсно передбачає можливість нарахування відсотків у разі неповернення або несвоєчасного повернення позики та процентів, у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування до повернення позики, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.

Проте вказані Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не підписані відповідачем, а матеріали справи не містять підтверджень, що саме з цими Правилами ознайомився ОСОБА_1 та погодився з ними, підписуючи договір позики №77795141 від 23.09.2021.

Отже, за відсутності достатніх підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Правила надання грошових коштів у позику, відсутності у договорі позики №77795141 від 23.09.2021 домовленості сторін про сплату відсотків за користування позикою після закінчення строку, на який позика була надана, надані позивачем Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору позики, оскільки цей документ достовірно не підтверджує вказаних обставин.

У зв`язку з цим, до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч.1 ст.634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року (справа №342/180/17, провадження №14-131цс19), яка згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України має враховуватися нижчестоящими судами при застосуванні норм права.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача нараховані 3 % річних в сумі 2,13 грн., суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Встановлені ст.625 ЦК України проценти підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за ч.2 ст.625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що ТОВ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» вправі нарахувати 3% річних за період з 22.02.2022 (дати набуття права вимоги) по 23.02.2022 включно, що становить 2,13 грн.

Таким чином, з ОСОБА_1 на користь ТОВ «КОЛЕКТ ЦЕНТР» слід стягнути заборгованість за договором позики №77795141 від 23.09.2021 в сумі 16882,63 грн., з яких: 13000,00 грн. - сума заборгованості за основним зобов`язанням (за тілом кредиту); 3880,50 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами; 2,13 грн. нараховані 3 % річних.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволено частково, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору і документально підтверджені платіжною інструкцією № від 21.11.2025, за правилами ст.141 ЦПК України покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, підлягає стягненню із відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 1272,74 грн., розрахованої за правилами простої математичної пропорції (3028 грн. х 16882,63 грн. / 40165,63 грн. = 1272,74 грн.).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить із наступного.

В позовній заяві представником позивача заявлено вимогу про стягнення з відповідача витрат за надання професійної правничої допомоги в розмірі 16000,00 грн.

У своєму відзиві відповідач вказав, що позов є шаблонним і не потребує значного часу, не відповідає часу затраченому на підготовку та обсягу виконаних робіт, ці витрати не є співмірними зі складністю справи, представник позивача в судовому засіданні участі не брав, фактично послуги адвоката складаються лише з надання консультацій та складення позовної заяви, яка є шаблонним, тому на його думку в задоволенні цих витрат має бути відмовлено.

Також у своєму відзиві відповідач просив стягнути з відповідача на його користь понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 6000 гривень.

У своїй відповіді на відзив, вх.№435 від 23.01.2026, представник позивача вказав, що відповідач не наводить обгрунтування неспівмірності витрат із складністю справи та не надає суду будь-яких доказів на підтвердження такої позиції. Твердження представника відповідача не підтверджується наявними в матеріалах справи доказами. Зазначив, що спір виник внаслідок протиправної поведінки відповідача, пов`язаної з тривалим невиконанням умов договору, що не заперечується відповідачем по справі, тому відсутні підстави щодо відмови у стягненні витрат на правничу допомогу на користь позивача.

Вимоги відповідача про стягнення витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню, оскільки розмір витрат є необгрунтованим, недоведеним та значно завищеним. Стягнення витрат на правничу допомогу з позивача на користь відповідача не можна вважати розумним, справедливим та таким, що відповідає засадам цивільного судочинства. Просив відмовити у задоволенні вказаної вимоги у повному обсязі.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з приписами ч.ч.1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч.2 ст.141 ЦПК України. Разом із тим, у частині 3 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям, суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

При визначенні суми відшкодування вказаних витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 року в справі N362/3912/18 (провадження №61-15005св19), у додатковій постанові Верховного Суду від 30.09.2020 року в справі №201/14495/16-ц (провадження №61-22962св19).

В обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу у розмірі 16000 гривень до матеріалів справи надано наступні документи: копію договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024; копію заявки на надання юридичної допомоги №359 від 01.10.2025; прайс-лист АО «Лігал АССІСТАНС»; копію витягу з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025, з якого вбачається, що адвокатом АО «ЛІГАЛ АССІСТАНС» надано ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наступні юридичні послуги:

- надання усної консультації з вивченням документів 2 години, вартістю 2000 грн. за одну годину, всього 4000 грн;

- складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду 4 години, вартістю 3000 грн. за одну годину, всього 12000 грн. Загальна вартість 16000 грн.

В обґрунтування розміру понесених відповідачем витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 гривень до матеріалів справи надано наступні документи: розрахунок суми гонорару за надання правничої допомоги, з якого вбачається, що адвокат Вовк Е.П. надала ОСОБА_1 наступні юридичні послуги: зустріч з клієнтом, надання консультації на протязі всього часу розгляду справи, кількість витраченого часу в год. 4, розрахунок вартості 4х500, вартість 2000 грн.; складання відзиву на позовну заяву про стягнення заборгованості, кількість витраченого часу в год. 4, розрахунок вартості 4х1000, вартість 4000 грн; підлягає оплаті 6000 грн., фактично оплачено станом на 19.01.2026 6000 грн.

Досліджуючи надані представником позивача та представником відповідача докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів достатньо для встановлення факту надання сторонам професійної правничої допомоги у даній справі.

Разом з тим, надання доказів про факт та розмір витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

У постанові Верховного Суду від 24.10.2019 у справі №905/1795/18 визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 постанови).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.

Суд враховує критерії, які застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Велика Палата Верховного Суду від 07 липня 2021 року в справі №910/12876/19.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Аналогічні висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 04.10.2021 №640/8316/20, від 21.10.2021 у справі №420/4820/19, від 17.01.2024 у cправі №910/2158/23.

При вирішенні питання стягнення витрат на правову допомогу, суд бере до уваги зазначений в заяві обсяг виконаних адвокатами робіт.

Водночас, суд враховує, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) та не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, відзиву на позов та відповіді на відзив з огляду на сталу практику національних судів зі спірних правовідносин. Дана категорія справ є поширеною.

Переважна більшість тексту позову, відзиву та відповіді на за відзив містять перелік норм чинного законодавства, використання яких є типовим для даного виду цивільно-правових спорів.

Отже, враховуючи, що предмет спору відноситься до справ незначної складності (справа є малозначною) і не потребує значних витрат часу на виконання відповідних робіт щодо підготовки позовної заяви, відзиву, відповіді на відзив, характер виконаної адвокатами роботи, частковість задоволення вимог позову, виходячи із встановленої реальності правничої допомоги та її необхідності, а також з урахуванням очевидної неспівмірності заявленого сторонами розміру витрат на правничу допомогу та беручи до уваги принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу позивача до 4000 гривень та зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідача до 3000 гривень, що і буде становити співрозмірні і розумні витрати сторін на професійну правничу допомогу в цій справі.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором - задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», , заборгованість за договором позики №77795141 від 23.09.2021 в розмірі 16882 (шістнадцять тисяч вісімсот вісімдесят дві) гривні 63 (шістдесят три) копійки, з яких: 13000 (тринадцять тисяч) гривень - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3880 (три тисячі вісімсот вісімдесят) гривень 50 (п`ятдесят) копійок - сума заборгованості за нарахованими процентами; 2 (дві гривні) 13 (тринадцять) копійок нараховані 3 % річних.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», судовий збір в сумі 1272 (одна тисяча двісті сімдесят дві) гривні 74 (сімдесят чотири) копійки та 4000 (чотири тисячі) гривень витрат на професійну правову допомогу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР», на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , витрати на професійну правову допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» (01133, місто Київ, вулиця Мечнікова, буд.3, офіс 306), .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Повний текст рішення складено 09.03.2026 року.

Суддя Р.В. Швець