У Х В А Л А

"06" лютого 2026 р.

м. Київ

справа № 755/1858/26

провадження № 2/755/3270/26

суддя Дніпровського районного суду м. Києва Галаган В.І., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, надання дозволу на вивезення неповнолітньої дитини без згоди батька,

УСТАНОВИВ:

До Дніпровського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, надання дозволу на вивезення неповнолітньої дитини без згоди батька.

Підсудністю у цивільному судочинстві визначено розмежування компетенції між окремими ланками судової системи і між судами однієї ланки щодо розгляду і вирішення підвідомчих їм цивільних справ.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 27 Цивільного процесуального кодексу України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

На виконання вимог ч. 6 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України судом здійснено запит до органу реєстрації місця проживання позивача та відповідача, та встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що належить до юрисдикції Шевченківського районного суду м. Запоріжжя, відповідач зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , що наразі належить до юрисдикції Апостолівського районного суду Дніпропетровської області.

Згідно постанови Верховного Суду від 24 червня 2024 року у справі № 554/7669/21, в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

Таким чином, ураховуючи, що предмет спору становлять вимоги позивача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, надання дозволу на вивезення неповнолітньої дитини без згоди батька, що є вимогами альтернативної та загальної підсудності, тому позовна заява підлягає до розгляду судом у порядку загальної підсудності, та за наявності відомостей про зареєстроване місце проживання потенційного відповідача - розгляд даної справи підлягає визначенню за правилами підсудності, встановленими ч. 1 ст. 27 ЦПК України за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання чи перебування відповідача в Україні.

Згідно ч. 9 ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 ЦПК України, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. (ст. 32 Цивільного процесуального кодексу України)

З огляду на викладене, дана справа не підсудна Дніпровському районному суду міста Києва, а тому підлягає передачі до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області (53802, Дніпропетровська обл., м. Апостолове, вул. Визволення, 66), до територіальної юрисдикції якого у порядку ч. 1 ст. 31 ЦПК України належить розгляд вищезазначеної позовної заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 27, 31, 32, 187, 258-261, 353 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, надання дозволу на вивезення неповнолітньої дитини без згоди батька, - передати до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області, за територіальною підсудністю.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Позивач має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення даної ухвали суду.

Суддя: В.І. Галаган