печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Соколова О.М.,

при секретарі судового засідання - Ляшенко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2025 року адвокат Цвєтков Глєб Олександрович в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з скаргою на просив суд, визнати поважними пропущення строку на оскарження дій приватного виконавця Гненного Д.В. та постанови про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1. Поновити строк для оскарження дій приватного виконавця Гненного Дмитра Анатолійовича у виконавчому провадженні НОМЕР_1 від 15 березня 2024 року. Визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, зокрема:- неналежне повідомлення моєї довірительки про відкриття провадження; порушення права на захист; неврахування часткового погашення боргу; бездіяльність у прийнятті та встановленні факту відсутності майна боржника при відкритті провадження;- відкриття провадження без наявності нових об`єктивних обставин. Визнати незаконною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 від 15 березня 2024 року як таке, що винесене внаслідок незаконних дій приватного виконавця. Зобов`язати приватного виконавця Гненного Дмитра Анатолійовича припинити виконавче провадження НОМЕР_1 у зв`язку з відсутністю майна для стягнення.

У обгрунтування вказано, що 15 березня 2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Гненним Дмитром Анатолійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 на підставі виконавчого листа № 757/30515/15-ц від 04.12.2019 року, виданого Печерським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_1 , заборгованості на користь АТ «Альфа-Банк» (наразі та в подальшому - АТ «Сенс Банк»).

Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження та вчиненими діями приватного виконавця Гненного Д.А. за допомогою застосування ідентифікатора доступу, вважає дії приватного виконавця Гненного Д.А. незаконними, та вказану постанову незаконною та такою, що підлягає скасуванню, з наступних підстав: належного повідомлення приватним виконавцем Гненним Д.А. про відкриття виконавчого провадження та порушення процедури повідомлення про відкриття виконавчого провадження; через неналежне повідомлення приватним виконавцем Гненним Д.А. про відкриття 15 березня 2024 року виконавчого провадження НОМЕР_1, скаржник був позбавлений можливості вчасно подати декларацію про майно, оскаржити постанову про відкриття виконавчого провадження, та вжити інших процесуальних дій за захист своїх прав, гарантованих, зокрема, але не виключно, статтею 55 Конституції України; приватний виконавець Гненний Д.А., відкриваючи нове, повторне провадження, не врахував часткове погашення боргу за рахунок продажу з торгів майна боржника, чим порушив вимоги законодавства та права боржника.

Вказав, що бездіяльність приватного виконавця щодо не врахування факту встановлення відсутності майна боржника при відкритті повторного провадження, є порушенням прав боржника та Закону України «Про виконавче провадження»

26.05.2025 року на адресу суду від приватного виконавця надійшли заперечння на скаргу, вказує, що всі дії приватного виконавця Гненного Д.А. є законними та не порушують прав боржника, зокрема: 1) приватними виконавцем здійснено належне повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження»; 2) при відкритті виконавчого провадження приватним виконавцем враховано суму боргу, що була сплачена в межах попереднього виконавчого провадження; 3) постанова про відкриття виконавчого провадження є законною, так як у приватного виконавця були відсутні підстави для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання. На підставі викладеного, просив відмовити у задоволенні скарги.

29.05.2025 року на адресу суду від представника скаржника надійшло клопотання про долучення доказу.

29.05.2025 року на адресу суду від представника скаржника надійшла відповідь на заперечення.

11.02.2026 року на адресу суду від представника скаржника надійшли додаткові пояснення.

Скаржник та представник скаржника у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином.

На адресу суду від представника скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, з урахуванням можливості участі представника скаржника.

З урахуванням того, що від представників скаржника на адресу суду неодноразово подавалися клопотання про відкладення розгляду справи та з урахуванням того, що у матеріалах справи міститься клопотання про проведення судового засідання без участі представника, суд розцінює вказані дії, як недобросовісну процесуальну поведінку, яка спрямована на затягування розгляду справи.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях. Відтак в кожному випадку заявник при зверненні до суду повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду скарги повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Від представника стягнувача на адресу суду надійшла заява, в якій остання просила розглянути справу без участі представника стягувача та відмовити у задоволенні скарги в зв`язку з її безпідставністю.

З урахуванням тривалого перебування справи у суді, суд, вважає за можливе розглянути справу за наявними в матеріалах справи доказами.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 450 Цивільного процесуального кодексу України (далі- ЦПК України), неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду, суд ухвалив розглядати скаргу у відсутність учасників справи.

Дослідивши матеріали скарги, вивчивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає, враховуючи наступне.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Гненного Дмитра Анатолійовича, перебуває відкрите виконавче провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа виданого суддею Печерського районного суду міста Києва Литвиновою І.В. у справі № 757/30515/15-ц від 04.12.2019 року про: стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/5502 від 28 лютого 2008 року у загальному розмірі 422 492, 77 доларів США; заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10 29/5887 від 21 березня 2008 року у загальному розмірі 248 520,57 доларів США, а всього стягнути заборгованість на суму 671 013 (шістсот сімдесят одна тисяча тринадцять) доларів США 34 (центи).

Станом на момент відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 залишок заборгованості боржника за виконавчим листом складав 648 846,47 доларів США.

Згідно частини першої статті 28 Законі України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Відповідно до матеріалів справи, 15.03.2024 року приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Копію постанови про відкриття виконавчого провадження, з ідентифікатором для доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням, у тому числі боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому документі - 01014, м. Київ, пров. Вільшанський, буд. 13 (№ рекомендованої кореспонденції 939). Боржнику постанова про відкриття виконавчого була направлена цінним листом з описом вкладення.

20.06.2024 року на електронну адресу приватного виконавця надійшла заява в якій стягувач повідомляв фактичне місце проживання боржника ( АДРЕСА_1 ).

З метою належного забезпечення прав боржника приватним виконавцем додатково було 21.06.2024 року направлено боржнику за даною адресою копію постанови про відкриття виконавчого провадження з ідентифікатором для доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження рекомендованим поштовим відправленням (з описом вкладення) боржнику за адресою, зазначеною у заяві стягувача (№ рекомендованої кореспонденції 142).

Враховуючи всі вищенаведені факти, боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішення.

Крім того, що 15.10.2024 року за вих. № 10927 на адресу реєстрації (м.Київ, пров. Вільшанський, буд. 13) та за можливим місцем фактичного проживання ( АДРЕСА_1 ) ОСОБА_1 надіслано рекомендованими листами виклик приватного виконавця, яким зобов`язано з`явитися до офісу приватного виконавця 29.10.2024 року об 11:00 год., для надання відомостей та пояснень щодо сплати боргу.

За даними з веб-сайту УДППЗ «Укрпошта» лист з викликом приватного виконавця (ШКІ № 514), який було відправлено за можливим місцем фактичного проживання боржника, яке було повідомлено стягувачем , 22.10.2024 року було отримано боржником за довіреністю.

Боржник за викликом приватного виконавця не з`явився, письмових пояснень за фактом невиконання вимог виконавчого документа, декларації про доходи та майно за формою встановленою Міністерством юстиції України, інших документів та відомостей (інформації), перелік яких визначений у виклику виконавця, боржником виконавцю не надав, заяв та/або клопотань про перенесення дати та/або часу прийому не надходило, про що було складено відповідний акт приватного виконавця.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 знала про відкрите виконавче провадження задовго до подачі адвокатського запиту Цвєтковим Г.О. та свідомо ухиляється від виконання зобов`язань.

У скарзі скаржник посилаєтесь на той факт, що ОСОБА_1 не проживає ні за адресою своєї реєстрації - АДРЕСА_2 (житловий будинок за вказаною адресою знищено у 2016 році ), ні за адресою, повідомленою стягувачем у заяві - АДРЕСА_1 .

Разом з тим, у декларації про доходи та майно боржника фізичної особи, поданою ОСОБА_1 18.04.2025 року, міститься інформація, що фактичним місцем її проживання є наступна адреса: АДРЕСА_2 .

У своїй скарзі представник скаржника посилається на те, що сума боргу у виконавчому провадженні є некоректною.

Згідно відомостей, що містяться у виконавчому документі встановлено, що загальна сума заборгованості за виконавчим листом від 04.12.2019 року, виданим Печерським районним судом міста Києва у справі № 757/30515/15-ц, становить 671 013, 48 доларів США.

Згідно відмітки приватного виконавця Ляпіна Д.В. від 07.02.2024 року, що міститься на зворотній стороні виконавчого листа, залишок боргу за виконавчим листом від 04.12.2019 року, виданим Печерським районним судом міста Києва у справі № 757/30515/15-ц, становить 648 846, 47 доларів США.

Інформація про погашення боргу боржником напряму стягувачу за період 07.02.2024 по 15.03.2024 року у заяві про примусове виконання рішення була відсутня

Враховуючи викладене, виконавче провадження № НОМЕР_1 від 15.03.2024 року було відкрите на суму 648 846, 47 доларів США.

Згідно частини 2 статті 533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З огляду на це, при відкритті виконавчого провадження приватним виконавцем здійснено розрахунок суми боргу у гривневому еквіваленті згідно курсу НБУ станом на день відкриття виконавчого провадження - 15.03.2024 року.

У своїй скарзі представник скаржника зазначає, що приватним виконавцем при відкриття виконавчого провадження не було враховано платіж у сумі 1 857 156,93 гривень, на підтвердження чого додає копію платіжної інструкції № 261 від 25 травня 2023 року.

Так, платіжна інструкція, на яку посилається боржник, є платіжною інструкцією, що направляється державними та приватними виконавцями до банківських установ з метою списання коштів з рахунків боржників.

Дана платіжна інструкція не є платіжною інструкцією, яка підтверджує факт зарахування коштів на рахунок державного чи приватного виконавця.

До того ж, платіжна інструкція, яку долучає боржник, була сформована попереднім виконавцем в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 та не має відношення до виконавчого провадження № НОМЕР_1, що перебуває на виконанні у приватного виконавця Гненного Д.А.

У випадку, якщо у боржника чи його представника є претензії щодо неврахування того чи іншого платежу, що були сплачені в межах виконавчого провадження № НОМЕР_2 та не були враховані приватним виконавцем Ляпіним Д.В. при проставленні на звороті виконавчого листа відмітки про залишок боргу, вони не позбавлені можливості оскаржити дії приватного виконавця Ляпіна Д.В. в цій частині.

Отже, приватний виконавець Гненний Д.А. при відкритті виконавчого провадження НОМЕР_1 врахував попередні стягнення за виконавчим листом № 757/30515/15-ц від 04.12.2019, які були здійснені приватним виконавцем Ляпіним Д.В., та відкрив виконавче провадження в межах суми залишку боргу - 648 846, 47 доларів США .

У своїй скарзі представник скаржника зазначає, що приватний виконавець Гненний Д.А. не мав права відкривати виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 04.12.2019 року, виданим Печерським районним судом міста Києва у справі № 757/30515/15-ц, так як у боржника відсутнє майно, на яке можна звернути стягнення.

Відповідно до матеріалів справи, виконавчий лист від 04.12.2019 року, виданим Печерським районним судом міста Києва у справі № 757/30515/15-ц перебував на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Ляпіна Дмитра Валентиновича у період з 05.11.2020 по 07.02.2024 року. Постановою від 05.11.2020 року приватним виконавцем Ляпіном Д.В. було відкрито виконавче провадження НОМЕР_2.

Постановою від 07.02.2024 року виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно частини 5 статті 37 Законі України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Встановлення нових фактичних обставин при прийняття рішення про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого документа, який був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження», чинним законодавством України не вимагається.

Отже, повторне відкриття виконавчого провадження на підставі документу, який був повернутий стягувачу на підставі пункту 2 частини першої статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» НЕ суперечить положенням Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено вичерпний перелік підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, зокрема наступні: 1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); 2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; 3) боржника визнано банкрутом; 4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) юридичну особу - боржника припинено; 6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; 7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; 8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; 9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; 10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю; 11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку; 12) відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню, незалежно від дати укладення такої угоди.

Жодної обставини, передбаченої частиною четвертою статті 4 Закону України «Про виконавче провадження», при прийнятті рішення про відкриття виконавчого провадження НОМЕР_1 не існувало, а тому приватним виконавцем Гненним Д.А. було прийнято правомірне рішення про відкриття виконавчого провадження відносно ОСОБА_3 .

Враховуючи вищевикладене, постанова про відкриття виконавчого провадження є законною та не підлягає скасуванню.

У своїй скарзі представник скаржника просить зокрема зобов`язати приватного виконавця Гненного Дмитра Анатолійовича припинити виконавче провадження № НОМЕР_1 у зв`язку з відсутністю майна для стягнення.

Разом з тим, суд не має права зобов`язувати приватного виконавця до вчинення тих дій, які згідно із Законом можуть здійснюватися лише виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Суд не може підміняти державний орган або приватного виконавця, рішення якого оскаржується, приймаючи замість рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень. Питання прийняття рішення про завершення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа стягувачу належить до дискреційних повноважень приватного виконавця, тому суд позбавлений процесуальної можливості перебирати на себе повноваження приватного виконавця.

Наведене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 березня 2023 року у справі № 2/1522/7718/11 та постанові від 30 квітня 2025 року у справі № 752/12890/21.

За таких обставин суд дійшов висновку, що дії (бездіяльність) державного виконавця відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», а скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Згідно ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1 ст 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.»

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Керуючись: ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 352, 353, 355, 447-449, 451, 452 ЦПК України суд,-

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду з скаргою на дії приватного виконавця.

У задоволені скарги ОСОБА_1 про визнання дій приватного виконавця незаконними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя Соколов О.М.