Ухвала

Іменем України

27 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 553/4654/24

провадження № 61-2456ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крат В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощоков Є. В., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 січня 2026 року в складі колегії суддів: Чумак О. В., Дряниці Ю. В., Пилипчук Л. І., у справі за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулося з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 30 червня 2025 року зустрічний позов ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про зобов`язання вчинити дії прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

У грудні 2025 відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 звернувся з заявою про відвід судді Ткачука Ю. А.

Заява мотивована тим, що суддя Ткачук Ю. А. при розгляді цивільної справи № 553/3501/23 провадження № 2/553/109/2025 не виконав обов`язку щодо справедливого та неупередженого суду, а саме допустив службове підроблення правових норм, порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Конституції України, ігнорував клопотання про необхідність розгляду в судовому засіданні наданих ним доказів, порушив ряд інших нормативних актів та не розуміє інтересів держави в умовах стрімкого закінчення запасів природного газу.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 12 грудня 2025 року заяву відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1 про відвід головуючого у справі визнано необґрунтованою та передано для вирішення іншому судді.

Ухвалою Подільського районного суду міста Полтави від 17 грудня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді відмовлено.

Не погодившись з ухвалами суду першої інстанції від 12 грудня 2025 року та від 17 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив визнати обґрунтованими доводи відводу судді Подільського районного суду м. Полтави Ткачука Ю. А., постановити рішення про відвід судді Подільського районного суду м. Полтави Ткачука Ю. А.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвали Подільського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2025 року та від 17 грудня 2025 року повернуто.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що:

статтею 353 ЦПК України визначено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, на які можуть бути подані апеляційні скарги окремо від рішення суду. Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 ЦПК України, окремо від рішення суду не допускається;

перелік ухвал, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду, встановлений в частині першій статті 353 ЦПК України, є вичерпним і не містить оскарження ухвали про визнання необґрунтованим відводу судді та про відмову у задоволенні заяви про відвід;

відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду. З огляду на наведене апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвали Подільського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2025 року та від 17 грудня 2025 року не може бути прийнята до розгляду апеляційного суду та підлягає поверненню особі, що її подала.

25 лютого 2025 року ОСОБА_1 через Електронний суд подав до Верховного Суду касаційну на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 січня 2026 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить:

скасувати оскаржену на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 січня 2026 року;

визнати обґрунтованими доводи відводу судді Подільського районного суду м. Полтави Ткачука Ю. А.,

постановити рішення про відвід судді Подільського районного суду м. Полтави Ткачука Ю. А.

Касаційна скарга мотивована тим, що:

підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права;

підставою для подання заяви про відвід судді ПРС м. Полтава є системне та свідоме порушення ним правових норм та службове підроблення суддею правових норм;

порушення норм права є безумовною підставою для заяви про відвід судді ПРС м. Полтава але судді апеляційної інстанції неправомірно посилаючись на частину першу статті 353 ЦПК України та з порушенням частини четвертої статті 367 ЦПК України ухвалили про повернення апеляційної скарги;

відповідно до частини другої статті 19 Конституції України суддя Ткачук Ю. А. не має повноважень порушувати статтю 6 Закону України «Про теплопостачання», здійснювати службове підроблення правових норм права (пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), порушувати статті 227-241 ЦПК України (З`ясування обставин справи та дослідження доказів).

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Європейський суд з прав людини вказав, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду. «Право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленого метою (VOLOVIK v. UKRAINE, 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що неможливо припустити, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції детально описував процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, - і водночас не гарантував сторонам, що спір щодо їх прав та обов`язків цивільного характеру буде остаточно вирішено (BALATSKYY v. UKRAINE, № 34786/03, § 30, ЄСПЛ, від 25 жовтня 2007 року). Також Суд неодноразово наголошував, що це роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (SHULGA v. UKRAINE, № 16652/04, § 28, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року) і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (MUSIYENKO v. UKRAINE, № 26976/06, § 24, ЄСПЛ, від 20 січня 2011 року).

У частині першій статті 353 ЦПК України передбачений перелік ухвал суду першої інстанції, які можна оскаржити в апеляційному порядку окремо від рішення суду. Відсутня у цьому переліку ухвала суду першої інстанції про задоволення заяви про відвід (або відмова у задоволенні заяви про відвід).

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина друга статті 353 ЦПК України).

Апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду (пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду вже неодноразово звертала увага на те, що тлумачення та застосування положень статті 353 ЦПК України має відбуватися із урахуванням можливості/неможливості поновити свої права особою, яка подає апеляційну скаргу, в інший спосіб, аніж шляхом оскарження в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду. При цьому будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку окремо або разом з рішенням суду (див: постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 2-41/2006 (провадження № 61-12703сво21), постанову Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 01 листопада 2021 року у справі № 520/14132/18 (провадження № 61-13531сво21)).

Касаційний суд вже зауважував, що:

у переліку, визначеному частиною першою статті 353 ЦПК України, відсутня ухвала місцевого суду про відмову у задоволенні заяви про відвід судді (див. ухвалу Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 серпня 2018 року в справі № 369/7776/18-ц (провадження № 61-41604ск18);

можливість оскарження в апеляційному порядку ухвали про задоволення заяви про відвід (або відмова у задоволенні заяви про відвід)та задоволення заяви про перегляд заочного рішення окремо від рішення суду цивільно-процесуальним законом не передбачена (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 лютого 2019 року у справі № 127/1788/16-ц (провадження № 61-42019св18), постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 березня 2020 року в справі № 756/11634/18 (провадження № 61-19850св19);

положення пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України можуть бути застосовані до ухвали суду першої інстанції, яка не підлягає окремому апеляційному оскарженню від рішення суду першої інстанції. Для застосування пункту 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга має бути подана саме на ухвалу суду першої інстанції, яка не підлягає окремому апеляційному оскарженню від рішення суду першої інстанції (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 жовтня 2024 року в справі № 758/2750/23 (провадження № 61-6163св23)).

З урахуванням того, що ухвали про визнання необґрунтованим відводу судді та про відмову у задоволенні заяви про відвід не підлягають апеляційному оскарженню окремо від рішення суду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано повернув апеляційну скаргу.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Аналіз змісту касаційної скарги та оскарженої ухвали апеляційного суду свідчить, що правильне застосовування судом норм права є очевидним, а касаційна скарга - необґрунтованою.

У разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення (частина четверта статті 394 ЦПК України).

Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 січня 2026 року у справі за позовом ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» про зобов`язання вчинити дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: В. І. Крат

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков