РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 293/628/25

Провадження № 2/293/34/2026

05 лютого 2026 рокуселище Черняхів

Черняхівський районний суд Житомирської області у складі судді Лось Л.В.

за участі секретаря судового засідання Тишкевич К.Б.

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Черняхів справу за позовом ОСОБА_1

до Оліївської сільської ради Житомирського району Житомирської області

про право на завершення приватизації земельної ділянки в порядку спадкування

ВСТАНОВИВ:

04.06.2025 представник позивача, адвокат Товянська І.О., в інтересах ОСОБА_1 звернулась до Черняхівського районного суду Житомирської області з позовною заявою до Оліївської сільської ради, за змістом якої просить визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :07:006:0004, та земельну ділянку загальною площею 0,5 га (нуль цілих п`ять десятих га), яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Вільськ, кадастровий номер :07:006:0003.

Ухвалою від 11.06.2025 суд позовну заяву ОСОБА_1 , залишив без руху та надав позивачу 7-денний строк з дня отримання цієї ухвали для усунення недоліків заяви, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

19.06.2025 на адресу суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою від 24.06.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначив на 05.08.2025.

Одночасно п.9 даної ухвали суд, в порядку ст. 84 ЦПК України, витребував у приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Слюсар Людмили Анатоліївни належним чином засвідчену копію спадкової справи, що заведена до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

Згідно з довідкою секретаря судових засідань Тишкевич К.Б. від 05.08.2025 розгляд справи не здійснювався, в зв`язку з перебування головуючої судді Лось Л.В. в колегіальному розгляді справи № 279/513/21. Підготовче засідання призначено на 17.09.2025.

Ухвалою від 17.09.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав підготовче засідання на 21.10.2025.

10.10.2025 на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 38/2024, що заведена після смерті ОСОБА_2 та інформаційна довідка із Спадкового реєстру відносно ОСОБА_2 .

Ухвалою від 21.10.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав розгляд справи на 04.11.2025.

Ухвалою від 04.11.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав підготовче засідання на 10.12.2025.

Ухвалою від 10.12.2025, занесеною до протоколу судового засідання у порядку ч.5 ст. 259 ЦПК України, суд відклав підготовче засідання на 12.01.2026.

Ухвалою від 12.01.2026 суд постановив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 05.02.2026.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 .

Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої, увійшли, зокрема, земельні ділянки, а саме: земельна ділянка площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:006:0004, та земельна ділянка загальною площею 0,5 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с.Вільськ, кадастровий номер :07:006:0003.

Позивач пояснює, що за життя ОСОБА_2 розпочала приватизацію спірних земельних ділянок на підставі рішення Вільської сільської ради Черняхівського району Житомирської області № 724 від 25.09.2020, яким надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку площею 0,75 га в т.ч для обслуговування житлового будинку - 0,25 га та 0,50 га для ОСГ за адресою АДРЕСА_1 , які перебували у неї в користуванні з 2002 року. У подальшому після розробленої технічної документації з землеустрою, сформовані земельні ділянки із присвоєнням відповідних кадастрових номерів.

Однак за життя ОСОБА_2 не завершила приватизацію земельних ділянок через раптову смерть.

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Слюсар Л.А. від 18.12.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:006:0004, та земельну ділянку загальною площею 0,5 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Вільськ, кадастровий номер :07:006:0003, через відсутність документів, що підтверджують право власності на такі земельні ділянки.

Позивач доводить, що він як спадкоємець померлої матері набув право в порядку спадкування на завершення приватизації спадкових земельних ділянок.

Відтак, позивач за захистом своїх прав звернувся з позовом до суду за місцем знаходження спадкового майна.

05.02.2026 сторони в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином.

У додаткових поясненнях, які надійшли до суду від 06.01.2026 (а.с.157-159), сторона позивача на підтвердження викладених у позові обставин, а саме для підтвердження права користування спадкодавцем земельними ділянками надає копії по господарської книги Вільської сільської ради, яка підтверджує, що ОСОБА_2 отримала в користування земельні ділянки загальною площею 0,25 га для обслуговування будинку та загальною площею 0,5 га для ведення особистого підсобного господарства станом на 2001 рік, а також копію рішення, яким за позивачем визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок, що розташований на спадковій земельній ділянці за кадастровим номером :07:006:0004.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив. В матеріалах справи має місце заява від 26.11.2025, згідно якої відповідач просить проводити розгляд справи без його участі. Щодо вирішення справи покладаються на розсуд суду (а.с. 141).

Відповідач у порядку ст. 178 ЦПК України у визначений строк відзиву на позовну заяву не подав.

Як визначено ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ч.1ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, позицію щодо виниклих спірних правовідносин сторонами висловлено у поданих ними заявах, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

В ході розгляду справи, суд відповідно до п. 4 ч. 5 ст.12 ЦПК України, створив сторонам всі умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строків, встановлених ЦПК України.

У судовому засіданні від 05.02.2026 відповідно до ч.6 ст. 259, ст. 268 ЦПК України, суд підписав скорочене (вступну та резолютивну частину) рішення суду.

Згідно із ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі міського типу Черняхів Житомирського району Житомирської області померла мати позивача ОСОБА_2 , що стверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 06.06.2024, виданого Черняхівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), актовий запис №175 (а.с.39).

Родинні відносини позивача ОСОБА_1 та померлої ОСОБА_2 підтверджуються копією свідоцтва про народження позивача серії НОМЕР_2 , виданного від 11.05.1988 (а.с.40), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження (а.с.24-26), де батьками позивача зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

Позивач доводить, що до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 увійшли земельні ділянки: площею 0,25 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:006:0004, та площею 0,5 га, розташованої за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Вільськ, кадастровий номер :07:006:0003, щодо яких померла за життя розпочала процедуру приватизації, однак не встигла належним чином зареєструвати право власності.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №38/2024, спадкоємцем за законом після ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 є син ОСОБА_1 , який спадщину прийняв шляхом подання заяви до нотаріальної контори (а.с.88/зворотна сторона/). Інших спадкоємців, які прийняли спадщину не має.

Відповідно до змісту копії свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за №№68,69,70 від 28.03.2025, виданого на ім`я ОСОБА_1 до спадкового майна ОСОБА_2 , ОСОБА_1 є спадкоємцем до майна померлої ОСОБА_2 відповідно до ст. 1261 ЦК України (а.с.119,121/звортна сторона/,123/зворотна сторона/).

За даними витягів про реєстрацію в Спадковому реєстрі за №№ 80640600, 80640772, 80640714 від 28.03.2025 до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію видачі свідоцтва про право на спадщину за датою видачі 28.03.2025/спадкова справа №38/2024 за номерами у спадковому реєстрі 73867476,73867540,73867518/спадкодавець ОСОБА_2 , спадкоємець - ОСОБА_1 (а.с. 120,122,124).

Постановою приватного нотаріуса Житомирського районного нотаріального округу Слюсар Л.А. від 18.12.2024 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :07:006:0004, та земельну ділянку загальною площею 0,5 га, яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Вільськ, кадастровий номер :07:006:0003, у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право власності на такі земельні ділянки.

Факт належності спірних земельних ділянок ОСОБА_2 , підтверджується копією по господарської книги №1 за 2001-2005 Вільської сільської ради Черняхівського району Жиитомирської області, згідно з якою у приватній власності ОСОБА_2 перебуває земельна ділянка загальною площею 0,75 га, у тому числі для будівництва, обслуговування житлового будинку і господарських будівель 0,25 га та для ведення особистого підсобного господарства 0,50 га (а.с.161-163).

Відповідно до копії витягу з рішення сорокової сесії VII скликання від 25.09.2020 за №724 "Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості)" наданий дозвіл гр. ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельну ділянку орієнтовно площею 0,75 га, в т.ч. для ОЖБ 0,25 га та 0,50 га для ОСГ за адресою АДРЕСА_1 , яка була в користуванні до 2002 (а.с.38).

Згідно із витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за датою формування від 17.12.2021 та від 22.12.2021 на заяву ОСОБА_2 , у Державному земельному кадастрі мають місце загальні відомості про земельну ділянку 0,50 га/для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :07:006:0003, розташованої с. Вільськ Житомирський район Житомирська область (а.с.30-32) та відомості про земельну ділянку площею 0,25 га/для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по АДРЕСА_1 /кадастровий номер :07:006:0004 (а.с.33-35). Інформація про зареєстроване право в Державному земельному кадастрі відсутня.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за параметрами запиту нерухомого майна, розташованого за адресою АДРЕСА_1 та кадастровим номером земельної ділянки :07:006:0004 відомості відсутні (а.с.36,37).

Позивач також доводить, що на земельній ділянці площею 0,25 га, кадастровий номер :07:006:0004, побудований житловий будинок, який за життя належав ОСОБА_2 та право власності на який за рішенням суду визнаний за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 (а.с.165-172).

За даними листа Оліївської сільської ради від 04.03.2025 позивачу відмовлено у завершенні приватизації/затвердження проекту землеустрою з надання земельної ділянки у власність, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 (а.с.41-42).

Відтак, зважаючи на відмову у завершенні процедури приватизації земельної ділянки, розпочатої за життя спадкодавцем та відповідно відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, позивач, як спадкоємець за законом не може в позасудовому порядку реалізувати свої спадкові права на земельні ділянки після померлої матері.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Як передбачено ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України та ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до положень ч.2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Статтею 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

За приписами частини першої та частини другої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Частиною першою статті 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Як убачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 після смерті матері ОСОБА_2 прийняв спадщину у встановлений законом строк, та відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України є таким, що прийняв спадщину.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування зі збереженням її цільового призначення.

Згідно з пунктом "г" частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, або державних органів приватизації, або центрального органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів, в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, що передбачено пунктом "а" частини третьої статті 152 ЗК України.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами передбачений у статті 118 ЗК України.

Право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації (стаття 125 ЗК України).

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

З огляду на наведені норми закону, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено пунктом 1 частини третьої статті 152 ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду з позовами про визнання відповідного права у порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17, від 29 серпня 2019 року у справі № 554/1195/17 від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, що свідчить про сталість судової практики у вирішенні питання права на завершення приватизації земельної ділянки.

Таким чином, у випадку, якщо спадкодавець за життя із дотриманням вимог законодавства розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, проте не отримав на неї право власності у зв`язку зі смертю, спадкоємці у порядку спадкування набувають право на завершення приватизації. У разі відмови компетентного органу спадкоємцям, належним та ефективним способом захисту їх прав у судовому порядку є звернення із позовом про визнання права на завершення приватизації.

Про вказане, зокрема, резюмує і Верховний Суд у постанові від 23.11.2022 у справі № 692/769/21 (провадження № 61-6245св22).

Як встановлено судом та не спростовано стороною відповідача, спадкодавець ОСОБА_2 за життя з дотриманням норм чинного законодавства, розпочала процедуру приватизації земельних ділянок площею 0,50 га/для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер :07:006:0003, розташованої с. Вільськ Житомирський район Житомирська область та площею 0,25 га/для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка, розташованої по АДРЕСА_1 /кадастровий номер :07:006:0004, однак право власності на них не отримала у зв`язку із смертю.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 23.11.2022 у справі № 752/1229/21, право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, входить до складу спадщини.

За встановлених обставин, враховуючи, що право на завершення процедури приватизації земельної ділянки увійшло до складу спадщини після смерті ОСОБА_2 , позивач ОСОБА_1 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_2 , а також те, що позивачу компетентним органом відмовлено у завершенні приватизації, розпочатої за життя спадкодавцем, у інший позасудовий спосіб позивач не має можливості реалізувати свої спадкові права, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , права на завершення приватизації спірних земельних ділянок.

Відтак вимога позивача про визнання за ним права на завершення приватизації спірних земельних ділянок в порядку спадкування за законом після смерті матері та реєстрації прав власності на такі земельні ділянки є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, що мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно із ч. 2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Враховуючи викладені вище обставини суд дійшов висновку про задоволення вимог позивача.

Розподіл судових витрат.

Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується частиною дев`ятою статті 141 ЦПК України, яка передбачає, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Оскільки спір виник не з протиправних дій відповідача, судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 5, 12, 13, 79, 81, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) право на завершення приватизації та здійснення державної реєстрації речових прав на земельну ділянку загальною площею 0,25 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 кадастровий номер :07:006:0004, та земельну ділянку загальною площею 0,5 га (нуль цілих п`ять десятих га), яка розташована за адресою: Житомирська область, Житомирський район, с. Вільськ, кадастровий номер :07:006:0003, в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Відповідач: Оліївська сільська рада Житомирського району Житомирської області (вул. Леоніда Ступницького, 68, с. Оліївка, Житомирський район, Житомирська область, )

Повний текст рішення складений 12.02.2026.

Суддя Людмила ЛОСЬ