№ 207/5780/24
№ 2/207/50/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2026 року м.Кам`янське

Південний районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Бушанської О.В.

за участю секретаря судового засідання Мишалов О.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника 3-ої особи Леськів Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_4

про стягнення аліментів на дитину

та за зустрічним позовом ОСОБА_4

до ОСОБА_1

третя особа Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса)

про оспорювання батьківства

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Південного районного суду міста Кам`янського перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на дитину та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа Південний відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) про оспорювання батьківства.

26.02.2026 через систему "Електронний суд" представником відповідача подано клопотання про зупинення розгляду справи, в якому заявник просить зупинити провадження у даній справі на підставі п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України до припинення перебування ОСОБА_4 у складі Національної гвардії України.

Вказане клопотання обґрунтовано тим, що 13.04.2022 ОСОБА_4 був призваний на військову службу за призовом під час мобілізації до Національної гвардії України. ОСОБА_4 категорично заперечує доводи представника позивача про те, що на момент внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , йому було відомо про те, що він не є біологічним батьком дитини. ОСОБА_4 бажає надати суду особисті пояснення з даного питання.

26.02.2026 у судовому засіданні представник відповідача підтримала вказане клопотання та просила його задовольнити.

Інші учасники справи заперечували проти задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Представником позивача зазначено, що наявні у даній справі докази свідчать про те, що відповідач на момент внесення змін до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був обізнаний, що він не є біологічним батьком дитини. Тому, відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог про оспорювання батьківства.

Вирішуючи питання про наявність або відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, суд враховує таке.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 129 Конституції України однією із засад здійснення судочинства встановлено розумні строки розгляду справи судом.

За приписами п.10 частини третьої статті 2 ЦПК України, однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є розумність строків розгляду справи.

Дотримання розумних строків розгляду справи є важливим та одним з пріоритетних принципів цивільного судочинства. Поряд із цим існують обставини, за яких суд має право або ж зобов`язаний зупинити провадження у справі.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове припинення всіх процесуальних дій у справі, зумовлене настанням певних визначених законом обставин, що перешкоджають подальшому руху справи до їх усунення.

Зупинення провадження у справі не повинне розглядатися як невиправдане затягування строків розгляду справи і застосовується лише за обставин, визначених процесуальним законом в інтересах виконання завдань судочинства.

Дотримання судом процесуальних норм під час зупинення провадження у справі сприяє дотриманню принципу юридичної визначеності, оскільки сторони мають право очікувати, що ці норми будуть застосовані.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зазначені норми права забезпечують дотримання фундаментальних засад правосуддя, гарантованих як Конституцією України, так і статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), а саме: права на доступ до суду та права на справедливий розгляд справи. У цьому випадку це стосується реалізації процесуальних прав військовослужбовців у судочинстві. Особи, які мобілізовані на військову службу у період воєнного стану, виконують конституційний обов`язок із захисту України від збройної агресії. Військові формування у період воєнного стану діють у єдиній організаційній структурі з метою виконання завдань, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Отже, правила, визначені пунктом 2 частини першої статті 251 ЦПК України, мають для суду визначальний характер. Формулювання «суд зобов`язаний» не дозволяє суду діяти на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у п.117 постанови від 12.11.2025 у справі №513/475/24 дійшла висновку про те, що "під час застосування правил п.2 ч.1 ст.251 ЦПК України судам потрібно виходити з такого: з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»; упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі; якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні".

Згідно із ст.1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають взяттю на військовий облік; призовники - особи, які взяті на військовий облік; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період.

Статтею 1 Закону України «Про Національну гвардію України» визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначено для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та інших протиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпечення громадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами - із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припинення терористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройних формувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій.

Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

До складу Національної гвардії України входять, зокрема, військові частини (п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про Національну гвардію України»).

Відповідно до ч.3 ст.6-1 Закону України «Про Національну гвардію України» з введенням воєнного стану Національна гвардія України для виконання завдань з оборони держави приводиться в готовність до виконання завдань за призначенням і підпорядковується Головнокомандувачу Збройних Сил України, крім військових частин (підрозділів), які здійснюють конвоювання та охорону дипломатичних представництв.

Статтею 9 Закону України «Про Національну гвардію України» встановлено, що особовий склад Національної гвардії України складається з військовослужбовців та працівників. Національна гвардія України комплектується військовослужбовцями, які проходять військову службу за контрактом та за призовом.

Комплектування Національної гвардії України військовослужбовцями та проходження ними військової служби здійснюються відповідно до Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Положення про проходження військової служби громадянами України в Національній гвардії України, що затверджується Президентом України.

Згідно із ч.1 ст.20 Закону України «Про Національну гвардію України» військовослужбовець Національної гвардії України під час виконання покладених на нього службових обов`язків є представником влади і перебуває під захистом держави.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України №2102-IX від 24.02.2022 "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні", в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. На даний час строк дії режиму воєнного стану в Україні продовжений.

Відповідно до довідки від 01.11.2024 №1140, виданої начальником відділення кадрової роботи військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 підполковником ОСОБА_6 , солдат ОСОБА_4 з 23.06.2023 по теперішній час перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації на особливий період у військовій частині НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що факт проходження відповідачем військової служби в період дії воєнного стану є об`єктивною обставиною, що перешкоджає його участі в розгляді справи, а також відсутність беззастережної волі військовослужбовця щодо продовження розгляду справи без його участі, суд доходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі.

Згідно з п.2 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Керуючись ст.ст.252, 253, 258-261 ЦПК України

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Таліпової Альони Георгіївни про зупинення провадження у справі - задовольнити.

Зупинити провадження у справі до припинення перебування ОСОБА_4 у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Зобов`язати ОСОБА_4 та/або його представника - адвоката Таліпову Альону Георгіївну невідкладно повідомити суд про зміну обставин, що стали підставою для зупинення провадження у справі, відповідно до пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошену лише вступну та резолютивну частину ухвали, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту ухвали

Суддя О.В.Бушанська