РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

судді Борєйко О.М.

за участю секретаря судового засідання Чорнуцької І.Ю,

заявника ОСОБА_1

представника заявника адвоката Колотило Л.М.

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулась до Соснівського районного суду з вказаною заявою.

В обгрунтування заявлених вимог зазначає, що ОСОБА_3 ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .

В шлюбі у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 народили діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ОСОБА_2 постійно вчиняє сварки в родині, висловлюється нецензурною лайкою, завдає заявниці тілесних ушкоджень та ображає її, що змушує останню викликати працівників поліції.

13 січня 2026 року ОСОБА_2 вчинив фізичне і психологічне насильство відносно заявниці, а також психологічне насильство відносно їх малолітніх дітей, що підтверджується трьома протоколами про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 173-2 КУпАП, розгляд яких здійснюється Соснівським районним судом м. Черкаси ( адміністративні справи № 7ґ12/544/26, 712/545/26, 712/547/26).

Крім того, 13 січня 2026 року відносно ОСОБА_2 складений терміновий заборонний припис строком на 10(десять) діб, який діяв до 23 січня 2026 року.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 лютого 2026 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання.

Заявник та представник заявника - адвокат Колотило Л.М. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити з викладених в позовній заяві підстав.

Заявниця зазначила, що ОСОБА_2 і раніше вчиняв домашнє насильство, разом з тим, доказів на підтвердження вказаних доводів матеріали справи не містять і заявницею та її представником суду не надано.

Крім того, заявниця в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_2 умов термінового заборонного припису не порушувались; після 13 січня 2026 року останнім домашнє насильство відносно заявниці та її з ОСОБА_2 малолітніх дітей не вчинялось.

Крім того, заявниця повідомила, що вона звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Зазначив, що його дії є наслідком дій заявниці, яка вчиняє відносно нього дії, які є психологічним насильством (сварки, образи тощо). Повідомив, що проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 , наміру повертатись до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він не зареєстрований і яка є власністю матері заявниці, не має. Також повідомив, що раніше до адміністративної чи кримінальної відпвідальності не притягувався. Від заявниці в судовому засіданні дізнався про звернення останньої з позовом ро розірвання шлюбу, проти задоволення якого не заперечує, наміру повертатись до заявниці не має.

Заслухавши заявницю, заінтересовану особу та представника заявниці, дослідивши матеріали заяви, надані учасниками справи докази, дослідивши їх всебічно, повно, обєктивно, безпосередньо в судовому засіданні, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала, а також погрози вчинення таких діянь.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис стосовно кривдника належить до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

В своїй заяві ОСОБА_6 зазначає про систематичне вчинення ОСОБА_7 фізичного насильства.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», фізичне насильство форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч.1 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно грунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обгрунтованим.

Відповідно до ч.5 ст. 263 ЦПК України, огрунтованим є рішення,ухвалене на піставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторонни посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені безпосередньо в сдуовому засіданні.

Згідно ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», психологічне насильство форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.

13 січня 2026 року ОСОБА_3 звернулася з повідомленням до про вчинення домашнього насильства.

Поліцейським взводу 2, роти 1 батальйону 1 УПП в Черкаській області молодшим лейтенантом поліції Кузьмінським В.В. 13 січня 2026 року за вищевказаним фактом вчинення домашнього насильства були складені протоколи про адміністративне правопорушення серії ВАД № 286942, серії ВАД № 286942 та серії ВПД № 286943 від 13.01.2026р., а також термінові заборонні приписи серії ЕТ № 102280, серії ЕТ 102279 серії ЕТ № 102283 стосовно кривдника ОСОБА_2 строком на 10 діб з 13 січня 2026 року по 23 січня 2026 року.

Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2026 року у справі № 712/544/26 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених за ч.1 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП, та застосовано адміністративне стягнення в межах санкції ст. 173-2 ч.2 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятьсот десять ) грн.

В постанові Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2026 року у справі № 712/544/26 судом встановлені наступні факти і обставини:

«Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 286943 від 13.01.2026р.:

ОСОБА_2 13.01.2026 р. близько 18 год. 40 хв. перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно своєї неповнолітньої доньки гр. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , котре виразилось у словесних образах відносно своєї дружини, що завдало шкоди психологічному здоров`ю доньки.

Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 286942 від 13.01.2026р.: 13.01.2026 р. близько 18 год. 40 хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство психологічного характеру відносно свого неповнолітнього сина гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , котре виразилося у словесних образах відносно своєї дружини, що завдало шкоди психологічному здоров`ю сина.

Він же, згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 286941 від 13.01.2026р.: 13.01.2026 р. близько 18 год. 40 хв. перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_9 , психологічного та фізичного характеру, а саме завдав удару в область обличчя, образливо чіплявся, висловлювався нецензурною лайкою в її бік, чим завдав шкоди психологічному та фізичному здоров`ю дружини.

ОСОБА_2 в судовому засіданні вину визнав.

Вина ОСОБА_2 підтверджується матеріалами справи, а саме:

- даними протоколів про адміністративне правопорушення серії ВАД № 286943, серії ВАД № 286942, серії ВАД № 286941 від 13.01.2026р.; копією ТЗПСК; копією форми оцінки ризиків; поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ; рапортом інспектора поліції; відеозаписами з бодікамери працівників поліції .

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Враховуючи вищевикладене, суддя вважає, що в діях ОСОБА_2 вбачається склад адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст.173-2 ч.2, 173-2 ч.1 КУпАП, в зв`язку з чим необхідно застосувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в межах, передбачених санкцією ст.173-2 ч.2 КУпАП».

В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що раніше до адміністартивної та кримінально відповідальності не притягувався.

Крім того, в термінових заборонних приписах серії ЕТ № 102280, серії ЕТ 102279 серії ЕТ № 102283 від 13 січня 2026 року також зазначено, що ОСОБА_2 раніше до адміністративної або кримінальної відповідальності не вчинявся.

В судовому засіданні заявниця зазначила, що ОСОБА_2 і раніше вчиняв домашнє насильство, разом з тим, доказів на підтвердження вказаних доводів матеріали справи не містять і заявницею та її представником суду не надано.

Крім того, заявниця в судовому засіданні повідомила, що ОСОБА_2 умов термінового заборонного припису не порушувались; після 13 січня 2026 року останнім домашнє насильство відносно заявниці та її з ОСОБА_2 малолітніх дітей не вчинялось.

Також, заявниця в судовому засіданні повідомила, що вона звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей.

ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Зазначив, що його дії є наслідком дій заявниці, яка вчиняє відносно нього дії, які є психологічним насильством (сварки, образи тощо), доказів на підтвердження вказаних фактів і обставин суду не наддав. Повідомив, що проживає окремо за адресою: АДРЕСА_2 , наміру повертатись до квартири за адресою: АДРЕСА_1 , в якій він не зареєстрований і яка є власністю матері заявниці, не має. Також повідомив, що раніше до адміністративної чи кримінальної відпвідальності не притягувався. Від заявниці в судовому засіданні дізнався про звернення останньої з позовом ро розірвання шлюбу, проти задоволення якого не заперечує, наміру повертатись до заявниці не має.

Таким чином. Згідно матеріалів справи ОСОБА_2 13 січня 2026 року був вчинений факт домашнього насильства, за вчинення якого постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 30 січня 2026 року у справі № 712/544/26 останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності та застосовано стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 гривень.

ОСОБА_2 офіційно працевлаштований. Доказів порушення останнім умов термінових заборонних приписів або вчинення останнім інших фактів домашнього насильства маеріали справи не містять і учасниками справи суду не надано.

Судом встановлено, що квартира за адресою: АДРЕСА_1 , на підставі договору купілві-продажу від 16 серпня 2018 року, належить на праві власності матері заявниці. ОСОБА_2 у вказаній квартирі не зареєстрований. Останній зареєстрований за адресю: АДРЕСА_3 ; фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні заявниця повідомила, що вона звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання двох малолітніх дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_2 повідомив, що він від заявниці в судовому засіданні дізнався про звернення останньої з позовом ро розірвання шлюбу, проти задоволення якого не заперечує, наміру повертатись до заявниці не має.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враовує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правового висновку Верховного Суду в постанові від 06 лютого 2020 року у справі № 753/8626/19, «сам факт неодноразового звернення особи до різних органів з підстав вчинення щодо неї психологічного та фізичного домашнього насильства… не підтверджує факту вчинення домашнього психологічного насильства, що є необхідною умовою для можливості застосування судом до відповідної особи спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству, які визначені Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству».

Згідно матеріалів справи, досліджених судом безпосередньо, ОСОБА_2 був вчинений один раз факт домашнього насильства 13 січня 2026 року, за вчинення якого останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1, ч.2 ст. 173-2 КУпАП постановою Соснівського районного суду м. Черкаси та видано термінові заборонні приписи,умови яких ОСОБА_2 не порушувались, фактів вчинення домашнього насильства останнім після 13 січня 2026 року або раніше матеріали справи не містять і заявницею суду не надано; останній раніше до адміністративної або до кримінальної відповідальності не притягувався; в квартирі,в якій проживає заявниця, ОСОБА_2 не зареєстрований і фактично проживає за іншою адресою.

На піставі вищевикладеного, керуючись ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.ст. 13, 76 - 81, 83, 89, 95, 263, 265, 268, 350 -2, 350 - 3, 350-5, 350 - 6, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису - відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а якщо рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складений 06 лютого 2026 року.

Сторони справи:

Заявник: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Заінтересована особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , адреса: АДРЕСА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Суддя О.М. Борєйко