Провадження №2-зз/523/10/26
У Х В А Л А

"03" березня 2026 р. м. Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Мурманової І.М.

за участі секретаря судового засідання Сивак К.С.

представника позивача Одеської міської ради Танасійчука І.М.

розглянувши в судовому засіданні в залі суду №6 в місті Одесі заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мазуренко Сергія Сергійовича про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 23 липня 2012 року, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду 05.02.2026 року (вх. №5652) через систему «Електронний суд» надійшла заява за підписом представника відповідача/заявника ОСОБА_1 адвоката Мазуренко Сергія Сергійовича про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 23 липня 2012 року.

В обґрунтування заяви представник зазначив, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2012 року у справі №1527/11340/12, з метою забезпечення позову, було накладено арешт на об`єкт нерухомого майна земельну ділянку з кадастровим номером :21:008:0011. Цей захід був обґрунтований необхідністю унеможливити відчуження чи приховування спірного майна на період розгляду справи та мав на меті забезпечити реальне виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Арешт було накладено на підставі статей 151153 ЦПК України в редакції 2012 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду. Ч. 1 ст. 152 ЦПК України прямо передбачає можливість накладення арешту на майно як виду забезпечення позову. Забезпечення позову має тимчасовий характер, обумовлений періодом розгляду справи по суті. Його правова природа зводиться до запобігання порушенню прав сторін та фіксації юридичного статусу об`єкта спору до моменту набрання рішенням законної сили. Після остаточного вирішення спору потреба в такому заході відпадає, оскільки ризик недосягнення цілей судового розгляду втрачається. У справі №1527/11340/12 спір по суті було вирішено 23 серпня 2012 року, коли суд ухвалив відповідне рішення. Рішення набрало законної сили та не оскаржувалося. Отже, з моменту набрання законної сили судовим рішенням відпала правова підстава для подальшого існування арешту.

З урахуванням викладеного представник позивача просить: визнати захід забезпечення позову у вигляді арешту нерухомого майна, накладений ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23.07.2012 у справі №1527/11340/12, таким, що втратив чинність; постановити ухвалу про скасування вказаного арешту як заходу забезпечення позову; надіслати копію ухвали про скасування арешту до відповідного органу державної реєстрації прав для зняття запису про обтяження з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження: 12832191, номер перенесеного запису: 22897977, кадастровий номер: :21:008:0011).

На адресу суду 17.02.2026 року (вх. №7555) надійшла заява за підписом представника заявника ОСОБА_1 адвоката Мазуренко Сергія Сергійовича про розгляд справи за відсутності сторони заявника.

Представник позивача Одеської міської ради Танасійчук І.М. суду пояснив, що заява задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду є виконаним не в повному обсязі, а саме реєстрація права власності на земельну ділянку за Одеською міською радою не проведена, а тому не можна говорити про повне виконання судового рішення, просив відмовити в задоволенні заяви з підстав, що викладені у запереченнях на заяву, які подані до суду в письмові вигляді.

Заслухавши пояснення представника позивача, який просив відмовити в задоволенні заяви, дослідивши матеріали справи на предмет доцільності скасування заходів забезпечення позову, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч1 ст. 158 ЦПК України - суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Згідно ч. 2 цієї статті - клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні не пізніше п`яти днів з дня надходження його до суду.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1ст.158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Судом встановлено, що ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 23 липня 2012 року у справі № 1527/11340/12 вжито заходи по забезпеченню позову заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та Відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області, треті особи - Одеська регіональна філія ДП «Центр державного земельного кадастру» та Управління земельних ресурсів у м. Одесі, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання неправомірним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, звільнення та повернення земельної ділянки, якою: - накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером: :21:008:0011;

- заборонено Відділу Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області видавати державні акти на право власності на земельну ділянку, яка зареєстрована за кадастровим номером: :21:008:0011;

- заборонено Управлінню Держкомзему у м. Одесі видавати державні акти на право власності на земельну ділянку, яка зареєстрована за кадастровим номером: :21:008:0011.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 23.08.2012 року позов заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради задоволено та вирішено:

- визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29.09.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2000 га, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , за кадастровим номером: :21:008:0011);

- визнано неправомірним та скасовано державний акт серії ЯЖ № 709495 на право власності на земельну ділянку, який видано ОСОБА_1 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 38;

- зобов`язано Відділ Держкомзему у Комінтернівському районі Одеської області скасувати державну реєстрацію державного акту серії ЯЖ № 709495 на право власності на земельну ділянку, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 ( АДРЕСА_2 , за кадастровим номером: :21:008:0011);

- зобов`язано ОСОБА_1 звільнити та повернути Одеській міській раді земельну ділянку загальною площею 0,2000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , ( АДРЕСА_2 ).

Судом встановлено, що в матеріалах справи № 1257/11340/12 знаходиться постанова старшого державного виконавця першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Прібилова Андрія Володимировича про закінчення ВП № 36718506 про зобов`язання ОСОБА_1 звільнити та повернути Одеській міській раді земельну ділянку загальною площею 0,2000 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 ( АДРЕСА_2 ). Закінчення ВП відбулось у зв`язку із тим, що вимоги виконавчого документа виконано у повному обсязі. Вказана земельна ділянка передана представнику Одеської міської ради за довіреністю.

Разом з цим, суд погоджується з доводами представника позивача з приводу того, що закінчення вказаного виконавчого провадження не свідчить про виконання рішення суду в повній мірі, а отже відсутні підстави для скасування заходів забезпечення позову у даній справі.

Суд зазначає, що згідно ухвали Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 року у справі № 504/2457/15-ц, судове рішення про задоволення позову стосується особи щодо якої ухвалено це рішення і не визначає права чи обов`язки інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу, що однією з підстав державної реєстрації права власності на нерухоме майно є рішення суду, яке набрало законної сили, щодо права власності на це майно (пункт 9 частини першої статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Задоволення віндикаційного позову, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння, є таким рішенням і передбачає внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Такий висновок наведений, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11 2018 року у справі № 183/1617/16. Водночас такий запис вноситься виключно у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою (пункт 98 постанови Великої Палати Верховного Суду від 7.112018 року у справі № 488/5027/14-ц (провадження № 14-256цс18).

Відповідно рішення суду про задоволення негаторного позову передбачає внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності позивача, але за умови, що право власності на нерухоме майно зареєстроване за відповідачем, а не за іншою особою.

Отже, у разі задоволення позову про повернення земельної ділянки належним та остаточним його виконанням є внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про право власності позивача.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо земельної ділянки з кадастром номером: :21:008:0011, вбачається, що право власності ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку скасовано, проте реєстрація права власності за Одеською міською радою на неї досі не проведено, а отже, зазначена обставина свідчить про те, що рішення суду не виконано в повному обсязі.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься відкритий спеціальний розділ, щодо наявності обтяження на земельну ділянку з кадастровим номером: :21:008:0011, отже, погашення такого запису призведе до звільнення вказаного розділу з під обтяження, який у свою чергу, може бути використаний для реєстрації права власності на земельну ділянку з кадастровим номером: :21:008:0011 за третіми особами, а отже право власності Одеської міської ради на цю земельну ділянку залишиться незахищеним від протиправних посягань.

Згідно досліджених доказів, доводи представника заявника спростовані матеріалами справи, та є такими, що прямо суперечать встановленим обставинам.

З даного приводу слід зазначити, що нормами ч. 8 ст. 158 ЦПК України передбачено, якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 № 753/22860/17 наведено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Тому розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Конкретний захід забезпечення позову буде помірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Суд погоджується з доводами представника позивача, що скасування заходів забезпечення позову судом, який їх застосував, можливе, якщо відпали підстави, з яким закон пов`язує можливість застосування таких заходів або змінилися обставини, що зумовили його застосування.

Отже, скасування заходів забезпечення позову діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Суд зазначає, що представником заявника ОСОБА_1 в заяві про про скасування заходів забезпечення позову, не доведено підстав для скасування вжитих заходів забезпечення позову, не зазначено, яким чином наявність арешту впливає на права ОСОБА_1 , оскільки, як встановлено судом, право власності ОСОБА_1 щодо земельної ділянки з кадастром номером: :21:008:0011, скасовано, рішення суду набрало законної сили.

Заявником не доведено порушення його прав даним заходом забезпечення позову.

З урахуванням того, що права власності на земельну ділянку станом на час розгляду справи за Одеською міською радою, як територіальною громадою не зареєстровано, судом не встановлено, що потреба у забезпеченні позову не відпала. Скасування таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, що є неприпустимим.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав у задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 158, 258, 260, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Мазуренко Сергія Сергійовича про скасування заходів забезпечення позову вжитих ухвалою суду від 23 липня 2012 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя: