Справа №: 398/2254/25
провадження №: 2-др/398/8/26
"27" лютого 2026 р. м. Олександрія
Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді Шинкаренко І.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні без повідомлення сторін заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Відповідно до положень ч. 3 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення ухвалюється без повідомлення учасників справи.
Ознайомившись із поданою заявою, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
З тексту мотивувальної частини рішення суду вбачається, що суд при розподілі судових витрат, з урахуванням переліку наданих послуг адвокатом, позиції відповідача, виходячи з принципів розумності та справедливості, часткового задоволення позову, вважав за необхідне зменшити понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу до 5000,00 грн. Разом з тим, представник відповідача також просив суд стягнути з позивача, понесені відповідачем витрати в сумі 5000,00 грн на професійну правничу (правову) допомогу. Тож суд, враховуючи часткове задоволення позовних вимог за взаємним зарахування дійшов висновку щодо залишення витрат сторін на професійну правничу допомогу як фактично понесені.
Разом з тим, резолютивна частина рішення не містить висновку суду щодо розподілу судових витрат на професійну правову допомогу.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За положеннями ч.ч. 3,4 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення в цивільній справі» зазначено, що додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ЦПК, воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. Додаткове рішення може ухвалити лише той склад суду, що ухвалив рішення в даній справі. В іншому разі особа має право звернутися до суду з тими ж вимогами на загальних підставах.
Додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 липня 2023 року у справі 911/3312/21 дійшла висновку, що термін «ухвалення» додаткового судового рішення, а не термін «розгляд» законодавцем застосовано з метою, щоб підкреслити необхідність буквального тлумачення такого поняття відповідно до статті 259 ЦПК України. Таке тлумачення є релевантним для з`ясування змісту положення другого речення частини третьої статті 270 ЦПК України, коли йдеться про усунення неповноти судового рішення, тобто відсутності у резолютивній частині рішення висновків щодо результатів розгляду справи. При цьому презюмується, що позовні вимоги та заперечення, докази, подані на їх обґрунтування, судом розглянуті згідно з вимогами статей 209 - 246 ЦПК України, а розгляд справи належним чином відображений в описовій та мотивувальній частинах рішення. У протилежному випадку неповнота судового рішення може бути усунута шляхом його перегляду в апеляційному (касаційному) порядку, а не через ухвалення додаткового рішення.
Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з положеннями частин першої-п`ятої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Таким чином, оскільки сторонами було документально доведено, що ними понесено витрати на правову допомогу, суд у мотивувальній частині рішення зазначив про необхідність розподілу судових витрат шляхом взаємного зарахування, водночас у резолютивній частині судового рішення зазначене не відображено.
Наведене у сукупності свідчить про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення, а тому заява представника позивача підлягає задоволенню.
Враховуючи викладене, керуючись ст. 270, 353 ЦПК України, суд
Заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення суду задовольнити.
Ухвалити додаткове рішення в цивільній справі № 398/2254/25 (провадження № 2/398/225/26) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «КЕШ ТУ ГОУ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Витрати сторін на професійну правничу допомогу за взаємним зарахування залишити як фактично понесені сторонами.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на додаткове рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено 27 лютого 2026 року.
Суддя І.П. Шинкаренко