ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Ковалевської Л.М.,

та секретаря судового засідання Яковенко Д.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» про заміну стягувача та видачу дублікату виконавчого листа,-

в с т а н о в и в:

18.02.2026 через систему «Електронний суд» представник ТОВ «Капіталресурс» Шафігана В.Р. направила заяву про заміну стягувача та видачу дублікату виконавчого листа, у якій остання просить суд замінити стягувача АТ КБ «Приватбанк» на ТОВ «Капіталресурс» у виконавчому листі №381/4583/19 від 06.10.2020 Фастівського міськрайонного суду Київської області та видати дублікат виконавчого листа.

В обґрунтування вимог заяви посилається на те, що між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого останньому було надано грошові кошти на споживчі цілі та встановлений графік повернення. Відповідач свої зобов`язання за договором не виконував, у зв`язку з чим ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. В подальшому позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволено та на виконання рішення Фастівським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист №381/4583/19 від 06.10.2020 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» боргу за кредитним договором. Вказаний виконавчий лист було звернуто до примусового виконання.

22 серпня 2025 року між АТ КБ «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс» укладено Договір факторингу №8-22-08/2025, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором відповідача. Таким чином кредитора по договору було змінено з АТ КБ «Приватбанк» на ТОВ «Капіталресурс». Окрім того, кредитний договір відповідача на момент звернення Заявника з даною заявою є дійсними та не оскаржувались сторонами по справі.

Щодо видачі дубліката виконавчого листа зазначає, що 20.04.2021 державним виконавцем ВДВС ВП №63613859 було завершено, оригінал вищевказаного виконавчого листа направлено стягувачу.

Станом на теперішній час оригінал вищевказаного виконавчого листа на адресу стягувача не надходив, згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження жодних відкритих виконавчих проваджень про стягнення боргу з боржника на підставі вищевказаного виконавчого листа немає.

Заявник стверджує, що ТОВ «Капіталресурс» на даний час у зв`язку з відсутністю виконавчого документу не може реалізувати свої права, як стягувача, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з даною заявою.

Сторони в судове засідання не з`явились, що в порядку ст. 442 ЦПК України не перешкоджає подальшому розгляду заяви та не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить наступного висновку.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням порушуються їхні права, свободи чи інтереси.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно з частиною першою статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 513 ЦК України).

Підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто, процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, внаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

З цього випливає, що у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження та її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

У відповідності до правової позиції, яка сформульована у постанові Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №10/56-08, якщо заявник звернувся із заявою про зміну сторони виконавчого провадження - стягувача поза межами відкритого виконавчого провадження стосовно боржника, то це не позбавляє його права звернутися із заявою про зміну сторони у виконавчому провадженні та не є підставою для відмови судом у задоволенні такої заяви, у разі якщо судом не встановлено обставин закінчення виконавчого провадження у справі належним виконанням судового рішення.

Вирішуючи вимоги щодо заміни стягувача у виконавчому провадженні, суд виходить з наступного.

У заяві про заміну сторони виконавчого провадження заявник посилається на те, що Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» набуло право вимоги до ОСОБА_1 за рішенням суду про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, оскільки на підставі договору факторингу №8-22-08/2025від 22.08.2025 заявник є правонаступником АТ КБ «Приватбанк».

Так, судом встановлено, що 22.08.2025 між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» було укладено договір факторингу №8-22-08/2025, відповідно до якого АТ КБ «Приватбанк» відступає належні йому права грошової вимоги до позичальників, зазначених у Реєстрі боргових зобов`язань, а ТОВ «КАПІТАЛРЕСУРС» здійснює фінансування шляхом купівлі у нього прав вимоги та сплачує АТ КБ «Приватбанк» грошові кошти (купівельну ціну) у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с.190).

Однак, заявником не додано належних, допустимих, достатніх та переконливих доказів на підтвердження того, що відповідно до Договору факторингу №8-22-08/2025 від 22.08.2025 АТ КБ «Приватбанк», дійсно, відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» свої права вимоги саме за кредитним договором, в якому боржником є ОСОБА_1 .

Як слідує із неповного тексту Договору факторингу № 8-22-08/2025 від 22.08.2025, моментом (днем) переходу до Фактора Прав вимоги (у відповідній частині) є день підписання Сторонами відповідного Акту приймання-передачі відповідного Реєстру боргових зобов`язань (за формою, що наведена у Додатку №2 до цього договору), що відповідає частині Основних договорів за відповідним етапом відступлення Прав вимоги, як зазначено у попередньому абзаці цього Договору, який підписується сторонами на паперових носіях і в електронному вигляді шляхом підписання кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників Сторін.

Разом з тим, заявником не надано копії Акту приймання-передачі відповідного Реєстру боргових зобов`язань (за формою, що наведена у Додатку №2 до цього договору), які є невід`ємними частинами Договору факторингу №8-22-08/2025 від 22.08.2025. Окрім цього, не надано і копії Додатку №2 до договору факторингу № 8-22-08/2025, а вказаний договір долучено лише частково (із 16 сторінок заявником додано лише 4 з них), що позбавляє суд можливості дослідити його зміст.

Отже, вказані документи не підтверджують факт правонаступництва за кредитним договором за яким боржником є ОСОБА_1 .

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).

При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Подання заявником доказів на підтвердження обставин правонаступництва є обов`язковим для вирішення заяви про заміну стягувача у виконавчому провадженні.

За таких обставин суд вважає, що заявником не доведено факту відступлення АТ КБ «Приватбанк» своїх прав вимоги за кредитним договором, в якому боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до п.17.4, розділу XIIІ перехідних положень ЦПК України, суд, який розглядав справу, як суд першої інстанції, який видав виконавчий документ може видати його дублікат, якщо стягувач звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Оскільки Товариство з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛРЕСУРС" не є стягувачем у виконавчому документі №381/4583/19 виданому Фастівським міськрайонним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Приват банк» заборгованості за кредитним договором б/н, заява про видачу дубліката виконавчого листа задоволенню не підлягає.

Таким чином, враховуючи наведене, а також положення ст. 512 ЦК України, суд вважає, що заява Товариства з обмеженою відповідальністю "КАПІТАЛРЕСУРС" про заміну сторони у виконавчому провадженні та видачу дубліката виконавчого листа не підлягає задоволенню.

На підставі ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 512, 514 ЦК України, та керуючись ст.ст.55, 442 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «КАПІТАЛРЕСУРС» про заміну сторони виконавчого провадження, стягував: Акціонерне товариство КБ «Приватбанк», боржник: ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фастівський відділ державної виконавчої служби у Фастівському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, - відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України. Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Київського апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя Леся КОВАЛЕВСЬКА