Провадження № 2/201/1938/2026
УХВАЛА

02 березня 2026 року Соборний районний суд

міста Дніпра

у складі: судді Федоріщева С.С.,

за участю: секретаря судового засідання Максимової О.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Рожок Лідії Петрівни про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

30 грудня 2025 року до Соборного районного суду міста Дніпра 30 грудня 2025 року надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору таким, що не укладений належним чином, а 05 січня 2026 року від представника позивача до суду надійшла уточнена позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним.

12 січня 2026 року відкрито провадження в цивільній справі, та призначено підготовче засідання.

23 лютого 2026 року до суду надійшло клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Рожок Лідії Петрівни про передачу даної справи за підсудністю до Герцаївського районного суду Чернівецької області, у якому вона послалася на те, що предметом спірного договору є зобов`язання сторін об`єднати зусилля, майно, фінансові можливості з метою проекту, який приносить прибуток, а саме: одна із сторін вносить майно для реалізації проекту, інша сторона свої зусилля та кошти задля реалізації проекту. Зокрема сторони узгодили створення організації спеціалізованої на виробництві, перероблення та продажу м`ясо-ковбасних продуктів від іменні новоствореного Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАЧНЕ М`ЯСНЕ», та внесення обов`язкових платежів за участь в реалізації проекту. При укладенні Договору про співпрацю сторони зафіксували основну мету із якою укладався договір, а саме продаж м`ясо-переробного комплексу Приватного підприємства «Колос» (ідентифікаційний код 14257808, адреса с. Марморниця, вул. Пам`яті Героям, 2А) що включає нерухоме майно, обладнання та торгівельні марки. Отже, Позивач формувавши позовні вимоги обрав спосіб захисту свого права як «Визнати недійсним Договір про співпрацю від 11 листопада 2022 року укладений між ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 . Даний спір стосується договірних відносин Сторін, відповідно до укладеного договору місцем виконання є потужності м`ясо-переробного комплексу Приватного підприємства «Колос» яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , а також обладнання, необхідне для здійснення виробництва. Зокрема, як вбачається із Договору про співпрацю від 11.11.2022 року в положенні п.п. 1.2.1., Сторони зобов`язуються: укласти договір оренди майна, зазначеного у п.п. 1.2.1.1, 1.1.2.3. Договору між ТОВ «СМАЧНЕ М`ЯСНЕ» та Підприємством строком не менше 3 років. Як вказано у вищезазначених п.п. сторони мають укласти Договори оренди, комплексу будівель, та споруд м`ясо-переробного заводу а також обладнання, мебель та інвентарю м`ясопереробного заводу. На виконання п. 3.2.1. Договору про співпрацю від 11.11.2022 року сторонами укладено Договір оренди нежитлового приміщення від 22.12.2022 № 1, відповідно до умов якого передано в строкове платне користування нежитлові приміщення комплекс будівель та споруд м`ясо-переробного заводу, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , а також обладнання, необхідне для здійснення виробництва. Враховуючи вказане, місцем виконання Договору про співпрацю від 11.11.2022 року є АДРЕСА_1 . Договір про співпрацю укладався із місцем виконання АДРЕСА_1 (місце знаходження м`ясо-переробного комплексу ПП «Колос» відповідно до п. 1.1.2 Договору про співпрацю). Отже враховуючи зазначене, дана справа підсудна Герцаївському районному суду Чернівецької області. Крім того, заявниця вказує на те, що позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 є пов`язаними особами, та їх дії свідчать про створення фіктивного спору та передання його до розгляду судом, зокрема про це свідчить їх спільна діяльність в реалізації Договору про співпрацю від 11.11.2022 року, та їх довірливі відносини, які підтверджуються зокрема Довіреністю від 17.07.2024 року виданої ОСОБА_5 на ім`я ОСОБА_4 , також Довіреність від 01.12.2022 року виданої ОСОБА_4 на ім`я ОСОБА_5 , які стосуються реалізації проекту визначеного Договором співпраці від 11.11.2022 року та свідчать про зловживання своїми процесуальними правами.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Рожок Л.П. підтримала своє клопотання про передачу справи за підсудністю, представник позивача ОСОБА_4 адвокат Кім Г.В. проти його задоволення заперечувала, відповідач ОСОБА_5 до суду не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань до суду не надіслав.

Вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи в частині, що стосуються поданого клопотання, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень статті 125 Конституції України, судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Європейський суд з прав людини зауважував, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а також про те, що сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (DIYA 97 v. UKRAINE, №19164/04, § 47, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2010 року).

Правила щодо загальної територіальної підсудності визначені статтею 27 ЦПК України, за якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Водночас, позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходження одного з відповідачів за вибором позивача (частина 15 статті 28 ЦПК України).

За сталою практикою Верховного Суду, у справах за позовом про визнання недійсним договору як відповідачі мають залучатись всі сторони правочину, і належними відповідачами є сторони оспорюваного договору, а не одна із них (зокрема, постанова Верховного Суду від 30.07.2020 у справі №670/23/18, від 19.08.2020 у справі №201/16327/16-ц, від 27.01.2021 у справі № 463/1540/14-ц).

Згідно частини 8 статті 28 ЦПК України позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Особливості підсудності за місцем виконання договору неодноразово були предметом розгляду Верховним Судом, та він дійшов висновку про те, що відповідно до положень наведеної правової норми за місцем виконання договору можуть пред`являтися позови за наявності однієї з таких умов: у договорі зазначене місце виконання; вимоги, заявлені на підставі договору, який можна виконувати тільки в певному місці, про що йдеться, зокрема, у постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року у справі №127/30671/18.

Відповідно до статті 532 ЦК України місце виконання зобов`язання встановлюється у договорі. Якщо місце виконання зобов`язання не встановлено у договорі, виконання провадиться:

1) за зобов`язанням про передання нерухомого майна - за місцезнаходженням цього майна;

2) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі договору перевезення, - за місцем здавання товару (майна) перевізникові;

3) за зобов`язанням про передання товару (майна), що виникає на підставі інших правочинів, - за місцем виготовлення або зберігання товару (майна), якщо це місце було відоме кредиторові на момент виникнення зобов`язання;

4) за грошовим зобов`язанням - за місцем проживання кредитора, а якщо кредитором є юридична особа, - за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника, зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання;

5) за іншим зобов`язанням - за місцем проживання (місцезнаходженням) боржника. Зобов`язання може бути виконане в іншому місці, якщо це встановлено актами цивільного законодавства або випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

В даному випадку спірний договір про співпрацю не містить чіткого визначення місця його виконання. Зокрема, у п.1.1.2, про який згадує представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Рожок Л.П. у своєму клопотанні про передачу справи за підсудністю, відсутня певна адреса м`ясо-переробного комплексу Приватного підприємства «Колос», та навіть обов`язок з передання такого майна, а згадані нею договори оренди нерухомого майна не є предметом спору в даній справі, що свідчить про правомірність вирішення спору за місцем проживання одного з відповідачів.

За таких умов, альтернативна підсудність, встановлена частиною 8 статті 28 ЦПК України (за місцем виконання договору), в даному випадку застосуванню не підлягає.

Більш того, ст.28 ЦПК України, про яку згадує представник відповідача ОСОБА_3 адвокат Рожок Л.П. у своєму клопотанні про передачу справи за підсудністю, визначає підсудність справ за вибором позивача, а не відповідача, яким у даній справі є ОСОБА_3 , тому він позбавлений права обирати підсудність із варіантів, визначених цією процесуальною нормою.

Що стосується доводів заявниці про зловживання позивачем своїми правами, то суд звертає увагу на те, що із позову, з яким позивач звернувся до суду випливає, що він залучив до участі в якості відповідачів всіх сторін правочину, та керувався загальними правилами підсудності з урахуванням частини 15 статті 28 ЦПК України, що спростовує доводи сторони відповідача ОСОБА_3 про зловживання правами та створення штучного спору. Крім того, з позову та доданих до нього матеріалів вбачається, що даний спір є реальним та зумовлений наявністю підстав, на які посилається позивач, стверджуючи про недійсність спірного Договору, та він має порушувати це питання перед судом з огляду на вищезгадані приписи ч.1 ст.4 ЦПК України.

Згідно положень статті 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо: 1) справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду; 2) після задоволення відводів (самовідводів) чи з інших підстав неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи; 3) ліквідовано або з визначених законом підстав припинено роботу суду, який розглядав справу.

В даному випадку умови для передачі справи за підсудністю, визначені статтею 31 ЦПК України, відсутні, тому клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Рожок Лідії Петрівни про передачу даної цивільної справи за підсудністю задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 27, 28, 31, 258-260 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника ОСОБА_3 адвоката Рожок Лідії Петрівни про передачу за підсудністю цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , ОСОБА_3 про визнання договору недійсним відмовити.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Суддя С.С. Федоріщев