ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Фастів

Суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Анапріюк С.П., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ,) про встановлення факту народження дитини,

установила:

У лютому 2026 року ОСОБА_1 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області із зазначеною заявою.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.02.2026, справа надійшла у провадження судді Анапріюк С.П.

Фастівський міськрайонний суд Київської області ухвалою від 16.02.2026 залишив заяву без руху з підстав її невідповідності вимогам ст. 175, 177 ЦПК України та надав строк для усунення її недоліків.

Одночасно суд роз`яснив заявнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали, зазначена заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

У вказаній ухвалі суд зазначив про те, що з метою усунення недоліків заяви заявнику необхідно надати до суду документ, що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі, доказ сплати судового збору у розмірі 532,48 грн та докази направлення копії заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Згідно з довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету користувача підсистеми «Електронний суд», ухвала про залишення заяви без руху доставлена до електронного кабінету представника заявника 17.02.2026.

26.02.2026 від представника заявника адвоката Гнатюк Т.В. на адресу суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Перевіривши подані до суду документи, приходжу до таких висновків.

Звертаючись до суду з цією заявою, заявник просить встановити факт народження дитини чоловічої статі ОСОБА_3 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Скадовськ, Херсонська область, у матері ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, заявник просить при державній реєстрації народження дитини батьком зазначити в порядку ч. 1 ст. 126 СК України ОСОБА_2 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2

На виконання вимог ухвали суду про залишення заяви без руху представник заявника подала до суду квитанцію про сплату судового збору, докази направлення копії заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи, а також заяву від імені ОСОБА_2 , за змістом якої він просить задовольнити заяву ОСОБА_1 .

Суд бере до уваги, що вказана заява надіслана до суду представником заявника через підсистему «Електронний Суд» та оформлена у вигляді PDF-файла з паперового документа. Ця заява не містить будь-яких ідентифікаторів чи додатків, які б надали суду можливість переконатись у тому, хто є її дійсним автором.

Водночас, в ухвалі про залишення заяви без руху суд зазначив про необхідність надання до суду документу, що підтверджує факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у шлюбі.

Представник заявника та заявник не надали до суду документ, який би посвідчував факт перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі чи рішення суду, яким би був встановлений факт перебування у шлюбних стосунках та/чи реєстрації шлюбу між ними.

За таких обставин суд зазначає, що вказані вимоги ухвали суду не виконані. Надана представником заявника заява від імені ОСОБА_2 не свідчить про реєстрацію шлюбу між вказаними особами.

Отже, під час встановлення факту народження дитини суд має встановити походження дитини від батьків, для чого потрібно з`ясувати чи перебувають батьки дитини у шлюбі, з`ясувати їх громадянство, дати народження, зареєстровані та фактичні місця проживання. Вказані дані можливо встановити лише шляхом дослідження паспортів батьків дитини, свідоцтва про шлюб батьків, тобто доказів кровної спорідненості між батьками та дитиною.

З огляду на вказане зазначаю про таке.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 272 ЦПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 11 ст. 272 ЦПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до ст. 120 ЦПК України, строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Строк для виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху закінчився 27.02.2026 року.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (з протоколами) (Європейська конвенція з прав людини), ратифікованої Законом № 475/97-ВР від 17.07.97 року, передбачено, що кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Рішеннями Європейського суду визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Реалізуючи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Правосуддя має бути швидким. Тривала невиправдана затримка процесу практично рівнозначна відмові в правосудді (рішення суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16 грудня 1992 року (Judgement of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France).

У своїй практиці Європейський суд неодноразово наголошував, що право на доступ до суду не є абсолютним з точки зору його практичного забезпечення: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання, шляхом застосування національного законодавства (Golder v. the United Kingdom від 21.02.1975 року, Osman v. the United Kingdom від 28.10.1998 року, та Kreuz v. Poland від 19.06.2001 року). Суд приймає рішення щодо дотримання вимог Конвенції, переконавшись у тому, що право доступу до суду не обмежується таким чином чи такою мірою, що сама суть права буде зведена нанівець. Крім того, подібне обмеження не буде відповідати ст. 6 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимної мети та не існує розумної пропорційності між використаними засобами та поставленою метою.

Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Відповідно до ч. 1 ст. 12, ч. 1 ст. 20 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд, у тому числі, реалізовує своє право на захист.

В контексті викладеного суд зазначає, що приписами ЦПК України чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом.

Для цього учасник справи як особа, зацікавлена у поданні й прийнятті до розгляду судом позовної заяви, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Заявник звернулася з цією заявою до суду, тому саме вона зобов`язана із розумним інтервалом часу добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами упродовж усього періоду після подання та самостійно цікавитись провадженням у справі.

Відповідно до другого речення ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

З огляду на те, що представник заявника та заявник у встановлений судом строк не усунули недоліки заяви, вважаю наявними правові підстави вважати її неподаною та повернути заявнику.

Керуючись ст. 158, 185, 258, 354 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Фастівський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Фастівському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ,) про встановлення факту народження дитини вважати неподаною та повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення.

Суддя Сніжана АНАПРІЮК