Провадження № 2/466/293/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2026 року м. Львів

Шевченківський районний суд м.Львова

у складі головуючого судді Невойта П.С.,

секретарів с/з Пукшина А.В., Пришляк А.Я.,

справа 466/13183/24,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в режимі відеоконференції в порядку загального провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ТОВ «Єврольвів», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «СІТІ ЛЬВІВ ДЕВЕЛОПМЕНТ», про визнання майнових прав на об`єкти, -

за участю: представників позивача адвокатів Плиска А.К., Рубля О.С.,

представника відповідача адвоката Маланій І.Я.,

представника третьої особи адвоката Оприско М.В.,

в с т а н о в и в:

30.12.2024 адвокат Яковенко Ольга Миколаївна в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», та просила визнати за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , майнових прав на:

об`єкт незавершеного будівництва - незавершену будівництвом 3-х (трьох) кімнатну житлову квартиру в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, надана для будівництва та обслуговування багато- квартирного житлового будинку, кадастровий номер: 070040024), що знаходиться в 1 (першому) під`їзді на 16 (шістнадцятому) поверсі, за будівельним номером 88 (вісімдесят вісім), загальна проектна площа 98,97 (дев`яносто вісім цілих дев`яносто сім сотих) кв.м.;

об`єкт незавершеного будівництва - незавершене будівництвом паркомісце № 24 (двадцять чотири) у підземному паркінгу будинку (багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 070040024);

об`єкт незавершеного будівництва незавершене будівництвом паркомісце № 25 (двадцять п`ять) у підземному паркінгу будинку (багатоквартирний житловий будинок з вбудованими приміщеннями громадського призначення та підземним паркінгом за адресою: АДРЕСА_1 , будівництво якого здійснюється на земельній ділянці, що надана для будівництва та обслуговування багатоквартирного житлового будинку, кадастровий номер: 070040024).

Ухвалою від 03.02.2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає на те, що 03.06.2019 ОСОБА_1 підписав попередій договір кіпівлі-продажу квартири з ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» (надалі Попередній договір) посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим № 246.

05.11.2021 року позивачем був укладений Договір переуступки прав та про внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 03.06.2019 з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», відповідно до якого усі права та обовязки за договором перейшли до ТОВ «ЄвроЛьвів». Сторони повинні були укласти Основний договір протягом 4 кварталу 2022 року.

Квартира повинна передатись ТОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів. Відтак, на виконання розділу 4 Попереднього договору всього Позивачем сплачено Відповідачу повну суму забезпечувального платежу.

31.08.2020 ОСОБА_1 підписав попередій договір кіпівлі-продажу паркомісця №24 з ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» (надалі Попередній договір) посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим № 1234.

17.01.2022 року позивачем був укладений Договір про внесення змін та заміну сторони до Попереднього договору купівлі-продажу паркомісця від 31.08.2020 з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», відповідно до якого усі права та обовязки за договором перейшли до ТОВ «ЄвроЛьвів». Сторони повинні були укласти Основний договір протягом 4 кварталу 2022 року.

Паркомісце повинно передатись ТОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів. Відтак, на виконання розділу 4 Попереднього договору всього Позивачем сплачено Відповідачу повну суму забезпечувального платежу.

31.08.2020 ОСОБА_1 підписав попередій договір кіпівлі-продажу паркомісця №25 з ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» (надалі Попередній договір) посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим № 1235.

17.01.2022 року позивачем був укладений Договір про внесення змін та заміну сторони до Попереднього договору купівлі-продажу паркомісця від 31.08.2020 з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», відповідно до якого усі права та обовязки за договором перейшли до ТОВ «ЄвроЛьвів». Сторони повинні були укласти Основний договір протягом 4 кварталу 2022 року.

Паркомісце повинно передатись ТОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів. Відтак, на виконання розділу 4 Попереднього договору всього Позивачем сплачено Відповідачу повну суму забезпечувального платежу.

Позивач неодноразово звертався до ТОВ «ЄвроЛьвів» з пропозицією укласти Основний договір на придбання квартири та паркомісць, т.я. він повністю сплатив за них кошти, однак Товариство відмовляється укладати такі договори, тому змушений звернутися до суду за захистом свої порушених прав.

21.02.2025 року представник Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів» адвокат Маланій І.Я. подала відзив на позовну заяву та просила відмовити в задоволенні позовних вимог і зазначає, що підставою виникнення майнових прав на зазначену вище квартиру і паркомісця сторона позивача вважає Попередній договір купівлі-продажу квартири від 03.06.2019 року зі змінами та паркомісць від 31.08.2020 зі змінами, Позивач просить визнати за ним майнові права на квартиру на тій підставі, що ним були укладені попередні договори купівлі-продажу квартири та паркомісць, однак відповідач у встановлений строк ухилився від укладення основного договору. Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення (том 2 арк.спр. 1-3).

27.02.2025 року представник позивача - адвокат Пальчик М.О. подав відповідь на відзив, посилаючись на практику ВС зазначає, що ними правильно обраний спосіб захисту визнання майнових прав. З урахуванням принципів цивільного права, зокрема добросовісності, справедливості та розумності, сумніви щодо дійсності, чинності та виконуваності договору (правочину) повинні тлумачитися судом на користь його дійсності, чинності та виконуваності. ТОВ "ЄвроЛьвів" ухиляється від виконання своїх обовязків, тобто від укладення основного договору, не заважаючи на те, що Позивачем направлено до Відповідача вимогу про укладення такого. Небажання або неможливість виконати договрі не можуть бути підставою його розірвання. Відмова однієї сторони від пропозицій іншої, що суперечать умовам Попереднього договору, не є відповідно до розділу 7 підставою для одностороннього розірвання Попереднього договору.

В подальшому представником додатково подавалися письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, просив задовольнити позовні вимоги в повному об`ємі (том 2 арк.спр. 31-36).

21.02.2025 представник ТзОВ ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент» Оприско М.В. подав клопотання про залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» до справи третьою особою, оскільки відповідно до договору №01-26/03-24 щодо організації та фінансування будівництва об`єкта укладеного 26.03.2024 року ТОВ"Єврольвів" "замовник будівництва та ТОВ"Сіті Львів Девелопмент - девелопер будівництва" зобов`язується передати виключно девелоперу право забудови земельної ділянки та відповідні функції замовника будівництва об`єкта на земельній ділянці разом з усіма виконаними та/або незавершеними роботами, а девелопер зобов`язується забезпечити організацію/фінансування будівництва, інвестування та прийняте рішення по справі може вплинути на його права та обов`язки (том 2 арк.спр. 4,5, 6-27).

Ухвалою суду від 27.02.2025 р. залучено до участі у даній справі третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент», (том 2 арк.спр. 39).

20.06.2025 року представник третьої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент» адвокат Оприско М.В. подав на адресу суду письмові пояснення щодо позовної заяви.

Заперечуючи позовні вимоги зазначає, шо ТзОВ «ЄвроЛьвів» є неналежним відповідачем у справі та йому не належать майнові права на спірну квартиру, оскільки на даний час майнові права на всі результати будівельної діяльності передані за Договором №01-26/03-24 від 26.03.2024 року ТзОВ «Сіті Львів Девелопмент», з яким у позивачки відсутні правовідносини та до якого не заявлено конкретних самостійних позовних вимог.

Відповідно до ч.3 ст.635 ЦК України зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Згідно з ч.2 цієї ж статті сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого Попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Тобто, у зв`язку із тим, що у визначений попереднім договором строк між сторонами не був укладений основний договір купівлі-продажу квартири, то зобов`язання із укладення основного договору припинилося і в позивача виникло лише право на відшкодування збитків, завданих невиконанням попереднього договору. Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного суду від 24.07.2019 у справі № 200/14946/16-ц.

Всупереч наведеним законодавчим положенням позивач просить визнати за ним на підставі попереднього договору майнові права на об`єкт нерухомого майна, по суті підміняючи попередній договір основним та вважаючи його інвестиційним договором у спосіб укладення якого він вклав кошти в житлове будівництво.

Однак поняття «інвестиційний договір» є родовим та не відображає правової природи конкретного такого договору та його умов. Інвестиційні договори укладаються шляхом купівлі-продажу пайових цінних паперів, придбання деривативів, навіть договір управління майном може бути інвестиційним. Більше того, попередній договір як такий також може мати характер інвестиційного.

Позивачем не враховано, що згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність Позивачкою не враховано, що згідно з ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про інвестиційну діяльність» в редакції, яка діяла на момент укладення попередніх договорів інвестування та фінансування будівництва об`єктів житлового будівництва з використанням недержавних коштів, залучених від фізичних та юридичних осіб, у тому числі в управління, може здійснюватися виключно через фонди фінансування будівництва, фонди операцій з нерухомістю, інститути спільного інвестування, а також шляхом емісії цільових облігацій підприємств, виконання зобов`язань за якими здійснюється шляхом передачі об`єкта (частини об`єкта) житлового будівництва. Інші способи фінансування будівництва таких об`єктів визначаються виключно законами. Тобто, позивач просить суд застосувати до його правовідносин норми права у спосіб, заборонений законом.

Представник позивача адвокат Рубля О.С. 22.10.2025 року подав додаткові пояснення щодо відсутності заборгованості зі сплати платежів, де зазначив, що представником не подано нових доказів на спростування позовних вимог. Позивач стверджує, що не відбулося передачі майнових прав до третьої особи. Оскільки Позивач їх набув скоріше, коли повністю сплатив забезпечувальний платіж, а також обгрунтував позовні вимоги як підставні, застосовуючи судову практику (том 2 арк.спр. 76-101).

Представник ТОВ "ЄвроЛьвів" адвокат Маланій І.Я. 24.11.2025 року подала клопотання про стягнення судових витрат у розмірі 40 000,00 грн.

Ухвалою суду від 31.07.2025 року закрите підготовче судове засідання та призначно розгляд справи по суті.

В судовому засіданні представник позивача адвокат Рубля О.С., який діє на підставі Договору про надання правової допомоги від 23.08.2024 року та ордеру серія ВН № 158004 від 22.09.2025 р. позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві та відповіді на відзив, обгрунтовуючи право на звенення за захистом порушеного права у спосіб визнання майнових прав на квартиру, доведення про повну сплату позивачем забезпечувального внеску за Попереднім договором, при цьому посилаючись на діючу практику ВС.

Представник відповідача адвокат Маланій І.Я., яка діє на підставі ордеру серія ВС №1297098 від 18.07.2024 р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечила з підстав, наведених у відзиві.

Представник третьої особи адвокат Оприско М.В., який діє на підставі ордеру серія ВС № 1313127 від 25.09.2024 р. в судовому засіданні позовні вимоги заперечив з підстав, наведених у письмових поясненнях.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача та третьої особи, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд установив таке.

Згідно з ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

У статті 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини другої статті 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси особи, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або про відмову в їх задоволенні.

Судом встановлено, що 03.06.2019 ОСОБА_1 підписав попередій договір кіпівлі-продажу квартири з ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» (надалі Попередній договір) посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим № 246.

Предметом Договору згідно п.2.1 є укладення Сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу Об`єкту (далі Основний договір) на умовах встановлених цим Договором.

Згідно п.2.4. зазначено, що Сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим Договором, протягом ІУ кварталу 2020 року, але не пізніше 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Строною-1 на Об`єкт та за умови виконання Стороною -2 вимог розділу 4 Договору.

Розділом 4 Договору передбачено забезпечення виконання Договору та порядок розрахунків.

Згідно п.4.2. Договору сума коштів буде після її належної сплати Стороною-2 за даним Договором, зарахована до платежів за Основним договором у момент укладення такого Основного договору.

Пунктом 4.3. та 4.4. визначено розмір забезпечувального платежу, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 1 598 365, 50 грн. без ПДВ, що становить 59519, 03 дол. США. Такий платіж вноситься двома частинами на банківський раханок Сторони-1 (при цьому сума забезпечувального платежу може бути збільшена на коефіцієнт корегування вартості (Ккв) на момент сплати кожного окремого платежу: перший у розмірі 1 438 528,95 грн., що за курсом НБУ становить 53 567,13 дол. США а решта 2-ий до 15 грудня 2020 у розмірі 159836,55 грн., що за курсом НБУ становить 5951,90 дол. США. Такі внески ОСОБА_1 вніс на рахунок ТзОВ «КУА «Оптимум» «Львівська Мрія-Інвест».

Згідно п.7.2 Попереднього договору за порушення строків виконання грошових зобовязань за цим Договором Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму заборгованості, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних, нарахованих на суму боргу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочки (том 1 арк.спр.183-192).

25.11.2021 року позивачем був укладений Договір переуступки прав та про внесення змін до Попереднього договору купівлі-продажу квартири від 03.06.2019 з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», відповідно до якого усі права та обовязки за договором перейшли до ТОВ «ЄвроЛьвів». Сторони повинні були укласти Основний договір протягом 4 кварталу 2022 року (том 1 арк.спр.193-196).

Квартира повинна передатись ТОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів. Відтак, на виконання розділу 4 Попереднього договору всього Позивачем сплачено Відповідачу повну суму забезпечувального платежу.

Цим же договором змінено п.4.9. Попереднього договору та викладено в іншій редакції. Встановлено вартість 1 кв.м. площі Об`єкту у розмірі 18650,00 грн., що на день укладення такого становить 692,61 дол. США. Курс гривні по відношенню до дол. США враховується на момент здійснення оплати.

Також погодили, що на момент підписання сума недоплаченої частини забезпечувального платежу становить 246 976,30 грн. без ПДВ. Знову ж таки зазначено, що платіж вноситься на банківський рахунок Сторони-1 (при цьому сума забезпечувального платежу може бути збільшена на коефіцієнт корегування вартості (Ккв) на момент сплати кожного окремого платежу.

Додатковим договором встановлено оплату сімома рівними частками до 15 числа щомісяця у розмірі 35 282,33 грн. за курсом НБУ на день укладення цього Договору становить 1310,24 дол. США. Також визначено порядок розрахунку коефіцієнту коригування вартості.

Згідно п.2.1. розділу 2 встановлено, що перехід прав і обов`язків, що є предметом даного Договору, здійснюється шляхом зміни сторони в Попередньому договорі купівлі-продажу квартири, з усіма правовими наслідками для сторін.

З долучених стороною позивача копії меморіальних ордерів вбачається, що ОСОБА_1 здійснив оплату 7-ти платежів (том 1 арк.спр. 225-234). При цьому не було порушення у строках сплати.

31.08.2020 ОСОБА_1 підписав два попередіх договори кіпівлі-продажу паркомісця №24 та паркомісця №25 з ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест» (надалі Попередній договір) посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу за реєстровим № 1234 і № 1235 (том 1 арк.спр. 197-206, 211-220).

Предметом Договору згідно п.2.1 є укладення Сторонами в майбутньому договору купівлі-продажу Об`єкту (далі Основний договір) на умовах встановлених цим Договором.

Згідно п.2.5. зазначено, що Сторони укладають Основний договір на умовах, передбачених цим Договором, протягом І кварталу 2021 року, але не пізніше 60 днів з моменту проведення державної реєстрації в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за Строною-1 на Об`єкт та за умови виконання Стороною -2 вимог розділу 4 Договору.

Розділом 4 Договору передбачено забезпечення виконання Договору та порядок розрахунків.

Згідно п.4.2. Договору сума коштів буде після її належної сплати Стороною-2 за даним Договором, зарахована до платежів за Основним договором у момент укладення такого Основного договору.

Пунктом 4.3. та 4.4. визначено розмір забезпечувального платежу, що дорівнює сумі коштів, яка у національній валюті України гривні складає 192 000, 00 грн. без ПДВ, що становить 6987, 94 дол. США. Такий платіж вноситься двома частинами на банківський раханок Сторони-1 (при цьому сума забезпечувального платежу може бути збільшена на коефіцієнт корегування вартості (Ккв) на момент сплати кожного окремого платежу: перший у розмірі 172 800,00 грн., що за курсом НБУ становить 6289,15 дол. США а решта 2-ий до 15 березня 2021 у розмірі 19200,00 грн., що за курсом НБУ становить 698,79 дол. США. Такі внески ОСОБА_1 вніс на рахунок ТзОВ «КУА «Оптимум» «Львівська Мрія-Інвест».

Згідно п.7.2 Попереднього договору за порушення строків виконання грошових зобовязань за цим Договором Сторона-2 сплачує Стороні-1 суму заборгованості, з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, три відсотки річних, нарахованих на суму боргу, а також пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від простроченої суми за кожен день прострочки.

17.01.2022 року позивачем було також укладено два Договори про внесення змін та заміну сторони до Попереднього договору купівлі-продажу паркомісця від 31.08.2020 з ТОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», відповідно до якого усі права та обовязки за договором перейшли до ТОВ «ЄвроЛьвів». Сторони повинні були укласти Основний договір протягом 4 кварталу 2022 року. Паркомісце повинно передатись ТОВ «ЄвроЛьвів» ОСОБА_1 у власність виключно після здійснення усіх платежів. Відтак, на виконання розділу 4 Попереднього договору всього Позивачем сплачено Відповідачу повну суму забезпечувального платежу (том 1 арк.спр. 207-210, 221-224).

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одно- стороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У частині першій статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно зі статтею 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Частинами першою - третьою статті 635 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (укладення між ОСОБА_2 та ТзОВ «Компанія з управління активами «Оптимум» в інтересах Пайового недиверсифікованого венчурного інвестиційного фонду закритого типу «Львівська Мрія-Інвест», а в подальшому з ТзОВ «ЄвроЛьвів») встановлено, що попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Аналіз вказаної норми права свідчить про те, що відсутні будь-які обмеження щодо виду або предмета договору, який можуть зобов`язатися укласти сторони у майбутньому на підставі попереднього договору, тому така домовленість може бути досягнута сторонами щодо будь-яких договорів: про відчуження нерухомого чи рухомого майна, об`єкта незавершеного будівництва, майбутніх об`єктів нерухомості, надання послуг, виконання робіт, надання майна в оренду тощо.

Сутність попереднього договору полягає у виконанні таких функцій:

спонукання до укладення в майбутньому основного договору шляхом встановлення відповідного обов`язку;

фіксація умов основного договору.

Отже, попередній договір створює для сторін одне основне зобов`язання: укласти протягом узгодженого терміну певний тип цивільно-правового договору на заздалегідь узгоджених умовах.

Одним із завдань попереднього договору є те, що він повинен забезпечити відносини між сторонами до укладення основного договору, гарантувати реальну можливість через певний час набути відповідні права на тих самих умовах, які існували в момент укладення попереднього договору, навіть у тому разі, коли одна із сторін втратить інтерес до цих правовідносин.

За змістом статей 655, 656 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав.

Відповідно до статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

У частині першій статті 179 ЦК України надано визначення речі як предмета матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки.

До нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення (частина перша статті 181 ЦК України).

У статті 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Стаття 190 ЦК України визначає майно особливим об`єктом, яким вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Окремо вказано, що майнові права є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами.

З аналізу вказаних норм права можна зробити висновок, що у ЦК України визначення майнового права відсутнє, оскільки у статті 190 ЦК України міститься вказівка лише про те, що майнові права є неспоживчою річчю і визнаються речовими правами. При цьому не викликає сумніву, що майнові права є об`єктом цивільних правовідносин.

Майновими правами визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги (абзац третій частини другої статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»).

Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений деякими, але не всіма правами власника майна, і яке свідчить про правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно або інше речове право на певне майно в майбутньому.

Згідно з частиною першою статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

У частині другій статті 331 ЦК України вказано, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Між тим, відповідно до умов Попереднього договору майновими правами на об`єкт нерухомості володіє ТзОВ «ЄвроЛьвів», а сторони лише погодили укладання в майбутньому договору купівлі-продажу квартири в строк та на умовах, визначених цим договором.

З огляду на те, що відповідно до умов попереднього договору покупець набуває право власності на майнові права після підписання ним акту прийому-передачі майнових прав, передача та приймання майнових прав між сторонами договору не відбулася, тому слід дійти висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки саме по собі укладання Попереднього договору купівлі-продажу квартири не породжує переходу до Позивача майнових прав на квартиру.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15 та частина перша статті 16 ЦК України).

Тлумачення пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України свідчить, що по своїй суті такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися тільки тоді, коли суб`єктивне цивільне право виникло і якщо це право порушується (оспорюється або не визнається) іншою особою.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Не виконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки, встановлені договором або законом, які настають у разі порушення зобов`язання, а саме: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 40 000 грн., суд зазначає наступне.

Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

У відповідності до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.12,46,56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 року у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвокатом, окрім Договору про надання професійної правничої допомоги від 01.05.2024 року, додано платіжну квитанцію на суму 40 000грн.

З урахуванням принципу співмірності, складності справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, пояснень та значимості таких дій у справі, пропорційність витрат до предмету спору та обсягу фактично наданих послуг і результатів розгляду справи, суд дійшов висновку, що вартість фактично наданих послуг у вигляді професійної правової (правничої) допомоги складає суму, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, в розмірі 20 000,00грн.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 3, 12, 13, 77, 81, 141, 259, 263-266, 268 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

у задоволенні позовних вимог про визнання за ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва - незавершену будівництвом трьохкімнатну житлову квартиру, два паркомісця № 24 та № 25 в будинку (багатоквартирний житловий комплекс, що складається з житлових приміщень за будівельною адресою: АДРЕСА_1 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», 20 000,00 (двадцять тисяч гривень 00 коп.) за надання професійної правової (правничої) допомоги.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЄвроЛьвів», , юридична адреса: 76018, м.Івано-Франківськ, вул. Незалежності, буд. 44,

Третя особа: Товариство з обмеженою відповідальністю «Сіті Львів Девелопмент», , юридична адреса: 79000, м. Львів, вул. О. Новаківського, буд. 14.

Суддя П. С. Невойт