Справа № 502/2640/25
УХВАЛА

04 березня 2026 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Березнікова О.В.,

за участю секретаря судового засідання Нанєвої А.В.,

розглянувши заяву представника заявника про роз`яснення рішення суду, у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Кілійська міська рада Ізмаїльського району Одеській області, про встановлення факту неправильності в актовому записі,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця звернулася до Кілійського районного суду з заявою в якій просить встановити факт неправильності запису в актовому записі про смерть № 105 від 27.10.2005 року (виправленого відповідно до запису № 1 від 18.07.2024 року реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), складеного виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області відносно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині запису дати його народження, зазначивши дату народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість помилково вказаного 1963 року.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 09.01.2026 року по справі № 502/2640/25, заяву задоволено, встановлено факт неправильності запису в актовому записі про смерть № 105 від 27.10.2005 року (виправленого відповідно до запису № 1 від 18.07.2024 року реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), складеного виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області відносно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині запису дати його народження, зазначивши дату народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість помилково вказаного 1963 року.

02.03.2026 року за вх. № 1994/26 до Кілійського районного суду Одеської області від заявника надійшла заява про роз`яснення судового рішення по справі № 502/2640/25 від 09.01.2026 року, в якій вказано, що з метою внесення відповідних відомостей до актового запису № 105 від 27.10.2005 року відносно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині запису дати народження його народження, зазначивши дату народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість помилково вказаного 1963 року, заявник звернулась до Кілійського відділу державної реєстрації актів цивільного стану в Ізмаїльському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Між тим заявнику було відмовлено оскільки, наявність вказаного рішення, на думку представника відділу ДРАЦС, не є підставою для внесення відповідних відомостей та відсутнє зобов`язання відповідного органу щодо внесення. У зв`язку з відсутністю вищезазначених відомостей ускладнюється виконання відповідного рішення суду.

На підставі вищевикладеного, заявник просить надати письмове роз`яснення щодо виконання рішення Кілійського районного суду за заявою ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 271 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності сторін по справі.

Дослідивши заяву, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

У п.32 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що всі судові рішення повинні бути зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою (необхідна передумова розуміння рішення сторонами та громадськістю).

Відповідно до положень статті 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення. Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

При цьому не підлягають роз`ясненню судові рішення, ухвалені судом у межах наданих йому повноважень з процесуальних питань, які вказують на вчинення тієї чи іншої процесуальної дії.

В ухвалі Великої Палати Верховного Суду від 06 жовтня 2020 року у справі №233/3676/19 вказано, що необхідність роз`яснення судового рішення може бути зумовлена його нечіткістю в резолютивній частині, коли воно є неясним та незрозумілим для осіб, стосовно яких воно ухвалене, або які будуть здійснювати його виконання. Тобто це стосується випадків, коли рішення містить положення, які викликають суперечки щодо його розуміння та під час його виконання. Отже, в ухвалі про роз`яснення судового рішення суд викладає більш повно та зрозуміло ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не змінюючи при цьому суті рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду. Водночас суд, роз`яснюючи рішення, не вносить зміни в існуюче рішення.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку, що незрозумілим є рішення суду, в якому припускається декілька варіантів тлумачення. Отже, приводом для роз`яснення рішення суду є утруднення чи неможливість його виконання.

Якщо фактично порушено питання про зміну рішення або внесення в нього нових даних, у тому числі й роз`яснення мотивів ухваленого рішення, суд ухвалою відмовляє в роз`ясненні рішення.

Отже, роз`ясненню підлягають лише ті судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню у випадку, якщо вони не виконані або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання.

Порядок внесення змін до актових записів регулюється Законом України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793 (далі - Правила № 96/5).

Згідно з частинами 1, 4 статті 6 Закону України від 01.07.2010 № 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" (далі по тексту - Закон № 2398-VI) відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану.

Приписами ч.ч. 1, 2, 3 ст.9 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" встановлено, що державна реєстрація актів цивільного стану проводиться з метою забезпечення реалізації прав фізичної особи та офіційного визнання і підтвердження державою фактів народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану. Актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану.

Відповідно до частини 1 статті 22 Закону № 2398-VІ, внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Частинами 3 та 4 статті 22 Закону № 2398-VІ передбачено, що заява про внесення змін до актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника, а у випадках, передбачених законодавством, - за місцем зберігання актового запису цивільного стану. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Відповідно до п. 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 № 96/5 (далі- Правила № 96/5) внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану міжрегіонального управління Міністерства юстиції України у випадках, передбачених чинним законодавством.

У разі відмови у внесенні змін до актових записів цивільного стану у висновку відділу державної реєстрації актів цивільного стану вказуються причини відмови та зазначається про можливість оскарження його у судовому порядку.

Підпунктами 2.13.1, 2.13.2 пункту 2.13 розділу ІІ Правил визначено, що підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про встановлення неправильності в актовому записі цивільного стану, постанова адміністративного суду.

Отже, органи державної реєстрації актів цивільного стану за заявою громадян можуть вносити зміни до актових записів на підставі рішень суду, якими встановлено неправильність таких записів та зазначено про внесення до них конкретних змін.

Між тим, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до інформації з відділу ДРАЦС та відповідно до Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № від 17.10.2025 вбачається, що ОСОБА_2 , 1963 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відповідно до свідоцтва про шлюб із заявником та інших письмових доказів по справі, ОСОБА_2 народився - ІНФОРМАЦІЯ_2 , а не як зазначено у відповідному витязі у 1963 році.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з ст.129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

З огляду на принцип загальнообов`язковості судових рішень, судові рішення є обов`язковими для виконання, зокрема, посадовими особами, від яких залежить реалізація прав особи, підтверджених судовим рішенням.

Окрім того, суд звертає увагу, що кримінальний кодекс України в статті 382 детально регламентує санкції щодо осіб, які допустили невиконання судового рішення. Так, умисне невиконання вироку, рішення, ухвали, постанови суду, що набрали законної сили, або перешкоджання їх виконанню карається штрафом від п`ятисот до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до трьох років. Ті самі дії, вчинені службовою особою, караються штрафом від семисот п`ятдесяти до однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк до п`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років.

З метою захисту порушених прав заявника та реалізації виконання судового рішення по справі, суд приходить до висновку про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 260, 271 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення задовольнити.

Роз`яснити, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 09.01.2026 року по справі № 502/2640/25 є підставою для внесення змін до актового запису № 105 від 27.10.2005 року (виправленого відповідно до запису № 1 від 18.07.2024 року реєстратором відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції), складеного виконавчим комітетом Шишацької селищної ради Шишацького району Полтавської області відносно ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині запису дати народження його народження, зазначивши дату народження ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , замість помилково вказаного 1963 року та є обов`язковим до виконання на підставі ст. 129-1 Конституції України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її повного складення.

Суддя О.В. Березніков