ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 538/1205/25 Номер провадження 22-ц/814/1477/26Головуючий у 1-й інстанції Цімбота Л. Г. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді - доповідача Дорош А. І.

Суддів: Лобова О. А., Триголова В. М.

при секретарі: Коротун І. В.

переглянув у судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Менько Дмитра Дмитровича

на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року, ухвалене суддею Цімбота Л. Г., повний текст рішення складено 21 листопада 2025 року

у справі за позовом представника ОСОБА_1 адвоката Менька Дмитра Дмитрововича до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

30.06.2025 представник ОСОБА_1 адвокат Менько Д.Д. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, в якому просив суд: - змінити розмір аліментів, які утримуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 (після переміни прізвище - ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття; - виконавчий лист, виданий Лохвицьким районним судом Полтавської області від 06.11.2023 за попереднім рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткових мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 16.09.2022, і до досягнення дитиною повноліття, відкликати, після набрання рішення законної сили.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з березня 2021 і до червня 2022 перебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Через деякий час після народження дитини позивач перестав спілкуватись з відповідачем та припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, що змусило ОСОБА_2 звернутися до суду з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - задоволено. Визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски, Миргородського району Полтавської області. Внесено зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 22.02.2022 Виконавчим комітетом Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області за №06, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_6 ». Стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткових мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 16.09.2022, і до досягнення дитиною повноліття. Позивач оскаржив вищевказане рішення з підстав неврахування судом перебування на його утриманні ще однієї дитини, проте постановою Полтавського апеляційного суду від 25.03.2024 рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 - залишено без змін. На даний час позивач із додатку «Дія» дізнався, що його дружина ОСОБА_3 , з якою він на даний час перебуває у неприязних відносинах, звернулася до суду з позовом про стягнення з нього аліментів на утримання їх спільної повнолітньої дочки, яка продовжує навчатися, ОСОБА_8 у розмірі 1/4 частини усіх видів доходу відповідача щомісячно, до закінчення нею навчання. Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09.05.2025, і по закінчення навчання до 30.06.2028. Позивач в судове засідання не викликався і будь-які документи не отримував, оскільки вони направлялись за його зареєстрованою адресою проживання, в той час, як він знаходиться на військовій службі, у зв`язку із чим був позбавлений можливості надати свої заперечення. На даний час позивач змушений звертатися з апеляційною скаргою на рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 про зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини. Таким чином, на даний час сукупний розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 та рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 становить 58,3% (1/3+1/4), що перевищує розмір, встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». На даний час позивач дійсно є військовослужбовцем і розмір його заробітної плати становить 20 000 грн. Також він отримує додаткову виплату за участь у бойових діях, розмір якої коливається в залежності від складності виконання бойового завдання. Розмір доходу позивача за останні 6 місяців згідно довідки ОК5 становить 458 623,8 грн, що у перерахунку за один місяць у середньому складає 76 437,30 грн (458 623,8:6=76 437,3). Хоча його заробіток і є високим, проте більша частина коштів витрачається ним на спеціальний одяг та інші необхідні речі для перебування в зоні бойових дій під час захисту Батьківщини, а саме: шкарпетки, білизна, футболки, взуття, теплий одяг, інші побутові приладдя - на фронті все це «одноразове» і тому їх актуальність не втрачається. Окрім цього, за власні кошти йому доводиться купувати продукти харчування довготривалого зберігання, засоби гігієни, а також медикаменти, оскільки перебуваючи в зоні бойових дій в умовах несприятливих для організму, він має постійні проблеми із здоров`ям. Таким чином значна частина його доходу спрямована на забезпечення умов мого перебування на фронті.

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Менько Дмитро Дмитрович до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою, при цьому суд врахував, що постановою Полтавського апеляційного суду від 06.11.2025 зменшено розмір аліментів, що підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання ОСОБА_8 із 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Тобто за вищевказаних обставин розмір, встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», не перевищує 1/2 частини заробітку позивача. За вказаних фактичних обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 адвокат Менько Д.Д., посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що враховуючи обставини даної справи, а саме, що при визначенні рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 у справі №538/1251/22 розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 50% прожиткових мінімуму на одну дитину відповідного віку, не було враховано наявність на утриманні позивача неповнолітньої доньки. Після досягнення повноліття донька позивача ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , продовжує навчання і з позивача на її утримання постановою Полтавського апеляційного суду від 06.11.2025 стягуються аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 09.05.2025, і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2028, але не пізніше досягнення 23 років. З доходів відповідача проводяться відрахування у розмірі 50% на сплату аліментів. Аліменти на утримання сина позивача ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно буде достатнім для забезпечення належного утримання дитини і її гармонійного розвитку. Діти позивача мають мати рівні права на матеріальну допомогу від позивача. Позивач є військовослужбовцем, тобто має особливий статус та особливі потреби у своєму матеріально-технічному забезпеченні, наявні правові підстави для зменшення аліментів, які стягуються з позивача на утримання меншого сина до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Враховуючи вищенаведене, вважає, що суд першої інстанції належним чином не урахував норми матеріального права, не оцінив встановлені обставини та подані сторонами докази, дійшов необґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову та визначення розміру аліментів на утримання сина позивача у розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) позивача, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Установивши, що змінився матеріальний стан позивача, а саме стягнення з нього аліментів на утримання старшої доньки відповідно до судового рішення, суд першої інстанції дійшов необґрунтованого висновку про те, що вказана обставина не є самостійною підставою для зменшення розміру стягуваних із нього аліментів на користь ОСОБА_2 з 1/3 на 1/6 частину. Враховуючи інтереси обох дітей позивача, які мають право на належні умови для всебічного розвитку, освіти, виховання, на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів на утримання сина підлягають задоволенню, а саме зменшенню з 1/3 частки всіх видів доходів позивача до 1/6 частки його доходів. Крім того, саме по собі те, що згідно довідки №34 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді КНП Лохвицької міської лікарні від 16.06.2025, дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання 35; Д 50.9; перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитина-інвалід» з 07.04.2025, дата, з якої дитина (дитина-інвалід) потребує домашнього догляду 16.06.2025, та що ОСОБА_11 надано відпустку по догляду за дитиною до шести років, період відпустки з 16.06.2025 по 16.12.2025, не може бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки ОСОБА_11 є працездатною, нарівні з позивачем зобов`язана приймати участь в утриманні сина, а не забезпечувати своє особисте утримання за рахунок коштів, отримуваних як аліменти на утримання сина. Будь-яких доказів щодо понесення витрат на лікування сина, який потребує у домашньому догляді, відповідач ОСОБА_11 суду не надала. Крім того, суд першої інстанції послався у рішенні на те, що дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання 35; Д 50.9; перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитина-інвалід», проте належним чином не визначився, із якого року він не є дитиною-інвалідом. Крім того, за наявності додаткових витратах на дитину, такі витрати мають стягуватися окремо відповідно до положень статті 185 Сімейного кодексу України, а не враховуватися при визначенні розміру аліментів

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судове засідання апеляційного суду 02.03.2026 не з`явилися учасники процесу, вони належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення 20.01.2026 судових повісток про виклик до суду у цивільній справі на електронні адреси у порядку ч. 6 ст. 128 ЦПК України та засобами поштового зв`язку (а.с. 102-105), які були доставлені до електронних кабінетів та поштою. При цьому, колегія суддів враховує, що електронний варіант ухвали Полтавського апеляційного суду від 13.01.2026 (про призначення справи до апеляційного розгляду на 02.03.2026 о 10-00 год) розміщено в мережі Інтернет за адресою: https://reyestr.court.gov.ua/ та відповідно оприлюднено.Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Згідно матеріалів справи встановлено, що рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено; визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски, Миргородського району Полтавської області; внесено зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 22.02.2022 Виконавчим комітетом Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області за №06, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_6 »; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісяця, але не менше 50% прожиткових мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 16.09.2022, і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25.03.2024 рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 - залишено без змін (а.с. 7-9).

На виконання рішення суду був виданий виконавчий лист №2/538/17/23 від 17.12.2023 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №73623076 (а.с. 10-11).

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_8 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.05.2025, і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2028, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років (а.с. 12-14).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06.11.2025 рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 змінено; зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 09.05.2025, і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2028, але не пізніше досягнення 23 років (а.с. 64-65).

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2024 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 26.06.2024 по теперішній час (а.с. 15).

З індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 встановлено, що він отримував заробітну плату/грошове забезпечення за червень-грудень 2024 в сумі 680 933 грн, за січень- квітень 2025 - 288 037,50 грн (а.с. 19-21).

З довідки №34 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді КНП Лохвицької міської лікарні від 16.06.2025 вбачається, що дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання 35; Д 50.9; перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитина-інвалід» - з 07.04.2025; дата, з якої дитина (дитина-інвалід) потребує домашнього догляду - 16.06.2025 (а.с. 44).

Наказом №79-Т про надання відпустки ПрАТ «Склоприлад» від 16.06.2025, надано ОСОБА_11 відпустку по догляду за дитиною до шести років, період відпустки з 16.06.2025 по 16.12.2025 (а.с. 45).

З довідки ПрАТ «Склоприлад» від 11.08.2025 вбачається, що ОСОБА_11 є працівником ПрАТ «Склоприлад» з 22.10.2020, займає посаду шліфувальника по дереву 1 розряду, дохід за період з 01.02.2025 по 30.06.2025 склав 31 676,49 грн (а.с. 46).

Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу стягнення аліментів на утримання дитини та зменшення їх розміру.

Позивач зазначив, що проходить військову службу і його дохід за останні шість місяців склав 458 623,80 грн, що у середньому на місяць складає 76 437,30 грн.

Однак, доказів того, що у позивача погіршилося матеріальне становище з часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина та можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

При розгляді категорії справ про зменшення розміру аліментів до предмета доказування відносяться обставини, які свідчать про існування змін, що відбулися в матеріальному чи сімейному становищі платника аліментів, у стані його здоров`я, і що саме такі зміни вплинули на його здатність сплачувати аліменти в присудженому судовим рішенням розмірі. Такі обставини повинні бути встановлені судом на підставі сукупності доказів, що узгоджуються між собою, є належними, допустимими та достовірними.

Натомість, матеріалами справи підтверджується, що позивач офіційно працевлаштований, проходить військову службу, йому нараховується грошове забезпечення.

Таким чином, суд першої інстанції вважав, що в частині наявності правових підстав для зменшення розміру аліментів на утримання сина, позивач не надав суду належних, достовірних й достатніх доказів того, що його сімейний та майновий стан погіршились настільки, що не дозволяють йому платити аліменти на утримання сина у розмірі, який визначений судовим рішенням у справі №538/1251/22.

При цьому, приймаючи до уваги практику Верховного Суду, суд першої інстанції зазначив, що саме по собі утримання ще однієї дитини позивача, яка народилась в іншому шлюбі, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів, що стягуються з нього на утримання першої дитини, без підтвердження належними, допустимими та достатніми доказами погіршення майнового стану позивача. Більше того, з матеріалів цієї справи вбачається, що старша дитина позивача є повнолітньою.

При цьому, суд першої інстанції врахував, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають прикладати обидва з батьків для розвитку дитини. У справі такий тягар здебільшого лягає лише на матір.

Крім того, позивач у позові зазначає, що у зв`язку із проходженням військової служби несе відповідні витрати та частина доходу спрямована на забезпечення умов його перебування на фронті. Суд першої інстанції вважав, що зазначені обставини, жодним чином не звільняють його від обов`язку належним чином утримувати свого сина.

Також, суд першої інстанції прийняв до уваги, що саме батьки несуть конституційний обов`язок з утримання своїх дітей до досягнення ними повноліття, а розмір аліментів на дітей має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також виходячи з того, що матеріальне забезпечення дитини повинно мати регулярний характер.

Норми права, які застосував суд першої інстанції при вирішенні спору.

У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У відповідності до статті 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 (далі - Конвенція про права дитини) - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частинами першою та другою статті 27 Конвенції встановлено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст. 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Згідно зі ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Відповідно до положення частин першої та другої статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

За положеннями ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

В силу ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В порядку ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Також, за змістом ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати.

Суд також враховує, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини (ч. 8 ст. 7 СК України).

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 11.03.2020 у справі №759/10277/18, інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів.

У постанові Верховного Суду від 03.07.2024 у справі №552/2073/23 зазначено, що зменшення розміру аліментів у зв`язку з тим, що позивач має на утриманні дитину, яка народилась в іншому шлюбі, та дружину, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною, без доведення погіршення його майнового становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини, та суперечитиме її інтересам.

Апеляційний суд у складі колегії суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Предметом даного позову є зміна розміру аліментів, які стягуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 (після переміни прізвище - ОСОБА_6 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежною від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів.

Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду: від 14.12.2022 у справі №727/1599/22 (провадження №61-7814св22), від 10.10.2023 у справі №682/2454/22 (провадження №61-10748св23).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У постанові Верховного Суду України від 05.02.2014 у справі №6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Аналогічна права позиція викладена у постановах Верховного Суду від 07.06.2024 у справі №562/3422/23, провадження № 61-2463св24, від 03.07.2024 у справі №552/2073/23, провадження №61-1193св24, від 22.07.2024 у справі №688/4308/23, провадження №61-5168св24, від 16.09.2024 у справі №591/6388/22, провадження №61-153св24, від 12.03.2025 у справі №522/8836/23, провадження №61-9384св24.

З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому, суд, з урахуванням встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та не заперечується сторонами, рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання батьківства та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено; визнано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Піски, Миргородського району Полтавської області; внесено зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного 22.02.2022 Виконавчим комітетом Заводської міської ради Миргородського району Полтавської області за №06, зазначивши батьком дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянина України, змінивши прізвище дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_6 »; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, але не менше 50% прожиткових мінімуму на одну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 16.09.2022, і до досягнення дитиною повноліття.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 25.03.2024 рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 - залишено без змін (а.с. 7-9).

Постановою державного виконавця Лохвицького відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 19.12.2023 відкрито виконавче провадження №73623076 з примусового виконання виконавчого листа №2/538/17/23, виданого 07.12.2023 Лохвицьким районним судом Полтавської області (а.с. 10-11).

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 у справі №538/901/25 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_8 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.05.2025, і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2028, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років (а.с. 12-14).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06.11.2025 рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 - змінено, зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 09.05.2025, і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2028, але не пізніше досягнення 23 років (а.с. 64-65).

З довідки №34 про потребу дитини (дитини-інваліда) у домашньому догляді КНП Лохвицької міської лікарні від 16.06.2025 вбачається, що дитина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має захворювання 35; Д 50.9; перебуває на диспансерному обліку або має статус «дитина-інвалід» - з 07.04.2025; дата, з якої дитина (дитина-інвалід) потребує домашнього догляду - 16.06.2025 (а.с. 44).

Наказом №79-Т про надання відпустки ПрАТ «Склоприлад» від 16.06.2025, надано ОСОБА_11 відпустку по догляду за дитиною до шести років, період відпустки з 16.06.2025 по 16.12.2025 (а.с. 45).

З довідки ПрАТ «Склоприлад» від 11.08.2025 вбачається, що ОСОБА_11 є працівником ПрАТ «Склоприлад» з 22.10.2020, займає посаду шліфувальника по дереву 1 розряду, дохід за період з 01.02.2025 по 30.06.2025 склав 31 676,49 грн (а.с. 46).

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що доказів того, що у позивача погіршилося матеріальне становище з часу прийняття рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина та можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, позивачем не надано.

Проте, апеляційний суд у складі колегії суддів не може погодитися з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Обґрунтовуючи позовні вимоги про зменшення розміру аліментів, які стягуються, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що на час звернення до суду з позовом сукупний розмір аліментів, які стягуються з нього за рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 у справі №538/1251/22 та за рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 у справі №538/901/25, становить 58,3% (1/3+1/4), що перевищує розмір, встановлений ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження». Позивач дійсно є військовослужбовцем і розмір його заробітної плати становить 20 000 грн. Також він отримує додаткову виплату за участь у бойових діях, розмір якої коливається в залежності від складності виконання бойового завдання. Розмір доходу позивача за останні 6 місяців згідно довідки ОК5 становить 458 623,8 грн, що у перерахунку за один місяць у середньому складає 76 437,30 грн (458 623,8:6=76 437,3). Хоча його заробіток і є високим, проте більша частина коштів витрачається ним на спеціальний одяг та інші необхідні речі для перебування в зоні бойових дій під час захисту Батьківщини.

З довідки військової частини НОМЕР_1 від 27.09.2024 встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на військовій службі за призовом під час мобілізації у військовій частині НОМЕР_1 з 26.06.2024 по теперішній час (а.с. 15).

З індивідуальних відомостей про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 встановлено, що він отримував заробітну плату/грошове забезпечення за червень-грудень 2024 в сумі 680 933 грн, за січень- квітень 2025 - 288 037,50 грн (а.с. 19-21).

Рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 у справі №538/901/25 задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_8 , про стягнення аліментів на повнолітню дочку, яка продовжує навчання; стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) заробітку (доходу) платника аліментів, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.05.2025, і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2028, але не пізніше досягнення двадцяти трьох років (а.с. 12-14).

Постановою Полтавського апеляційного суду від 06.11.2025 рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 16.06.2025 - змінено, зменшено розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 , на утримання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із 1/4 до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 09.05.2025, і до закінчення навчання, а саме до 30.06.2028, але не пізніше досягнення 23 років (а.с. 64-65).

З урахуванням наведеного, беручи до уваги необхідність утримання батьком дитини, розмір заробітної плати позивача та розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з урахуванням встановлених обставин справи, колегія суддів вбачає підстави для зменшення визначеного рішенням Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023, розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_11 на утримання їх сина ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що рішенням суду було зменшено розмір аліментів, які стягуються на повнолітню доньку, яка продовжує навчання та мають встановлений період їх стягнення, а саме до 30.06.2028.

За таких обставин та виходячи з принципу рівного обов`язку сторін щодо матеріального забезпечення двох дітей позивача, колегія суддів приходить до висновку про скасування оскаржуваного рішення та визначення аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів на користь ОСОБА_2 на утримання малолітнього ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційний суд у складі колегії суддів вважає, що такий розмір аліментів є об`єктивним, відповідає встановленим судом обставинам справи, наданим доказам та вимогам СК України.

Колегія суддів апеляційного суду зазначає, що вимога про відкликання виконавчого листа задоволенню не підлягає, оскільки нормами цивільно-процесуального законодавства не передбачено відкликання судом виконавчого листа, який видано на виконання рішення суду.

Питання повернення виконавчого документу без виконання на вимогу суду урегульовано Законом України «Про виконавче провадження» та має наслідком закінчення виконавчого провадження.

Водночас, відмова суду у відкликанні виконавчого листа не має впливу на результати апеляційного перегляду справи, а також не змінює суті ухваленого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Відповідача ОСОБА_2 звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дитини в усіх судових інстанціях.

Згідно матеріалів справи, ОСОБА_1 сплатив 968,96 грн судового збору при подачі позову до суду першої інстанції (а.с. 1), при зверненні до суду апеляційної інстанції сплачено судовий збір у розмірі 1453,44 грн за подачу апеляційної скарги, а всього 2422,40 грн (а.с. 90).

З врахуванням часткового задоволення апеляційної скарги та часткового задоволення позовних вимог, ОСОБА_1 слід компенсувати судовий збір у розмірі 50% від розміру сплаченого ним, тобто у розмірі 1211,20 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно п. 3,4 ч.1, ч. 2 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст. ст. 367 ч.1,2, 368 ч.1, 374 ч.1 п.2, 376, ч.1 п.3,4, 381 - 384 ЦПК України, Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Менько Дмитра Дмитровича задовольнити частково.

Рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 17 листопада 2025 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов представника ОСОБА_1 адвоката Менька Дмитра Дмитрововича до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про зміну розміру аліментів задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, які утримуються із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Лохвицького районного суду Полтавської області від 06.11.2023 у справі №538/1251/22 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та стягувати із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили, і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Компенсувати ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Якщо розгляд справи здійснювався у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, то касаційна скарга на неї подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

СУДДІ: А. І. Дорош О. А. Лобов В. М. Триголов