№ 199/4735/25
провадження 2/201/564/2026
УХВАЛА

03 березня 2026 року Соборний районний суд міста Дніпра

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Могиліною Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Соборного районного суду міста Дніпра в місті Дніпрі клопотання про направлення справи за підсудністю по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат,

ВСТАНОВИВ:

АТ КБ «ПриватБанк» 09 квітня 2025 року звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися. Ухвалою судді провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання, розглядаються клопотання, справа по суті не слухалася, виносилися ухвали.

В судове засідання представником відповідача заявлено клопотання про передачу справи на розгляд господарського суду Запорізької області для об?єднання і спільного розгляду зі справою за заявою ФОП ОСОБА_1 про неплатоспроможність, вказаний господарський суд22 січня 2026 року відкрив провадження за вказаною заявою і проводить процесуальні передбачені законом дії. Тому, на думку представника відповідача, вказані справи повинні розглядатися спільно, а отже цей районний суд зараз безпідставно розглядає цю справу. В обґрунтування вищезазначеного клопотання заявник зазначив, що відповідачка з позовними вимогами, що пред`явлені до неї, не погоджується та категорично заперечує проти позову. Вона має намір брати участь в судовому слуханні справи та надати свої особисті пояснення стосовно позовної заяви.

Представник позивача заперечував проти вкзаного клопотання і просив в його задоволенні відмовити.

З`ясувавши думку учасників судового засідання, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їх місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Підсудність даної справи визначена позивачем згідно з положеннями ст. 27, 28 ЦПК України - за місцезнаходженням і реєстрацією відповідача.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що позивачем самостійно обрано підсудність згідно з положеннями ст. 27, 28 ЦПК України, що є його правом, передбаченим законом, то суд приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання представника відповідачки про передачу справи до суду за підвідомчистю до господарського суду, що взагалі не передбачено законом. Отже, цей суд правомірно прийняв справу до провадження, оскільки позивач подав позов з урахування вимог ст. 27, 28, 29 ЦПК України.

Крім того, стороною заявника не подавалася апеляційна скарга на ухвалу суду про відкриття провадження в цій справі. Тобто ухвалою суду встановлена правомірність і законність прийняття цієї справи до свого провадження цим судом.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Суд приймає до уваги також і ті обставини, що задоволення клопотання саме в такому вигляді на даній стадії судового розгляду справи може утруднити розгляд цієї справи (вирішення питань підготовчого і загального провадження, розгляд інших клопотань і інш.), вирішення клопотань і дослідження інших матеріалів, що потягне за собою тяганину, їх спільний розгляд виходячи з конкретних обставин справи ускладнить розгляд і є не доцільним.

Ця справа може бути пов`язана з іншими питаннями сторін, іншими правовідносинами чи справами в цьому чи іншому суді, але це не означає їх об`єднання в одне провадження.

При цьому важливо, що необхідність об`єднання в одне провадження різних справ виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі без з`ясування обставин у тій справі, тобто між вказаними позовами, справами повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені по одній справі, позові, будуть мати преюдиціальне значення для іншої справи, позову.

На даній стадії слухання суд вважає помилковим висновок про необхідність задоволення клопотання, оскільки таке об`єднання позовів, справ можливе лише за умови, якщо в іншому позові, справі можуть вирішитися питання щодо підстав, вимог у даній справі чи умов, від яких залежить можливість її розгляду; при цьому суд звертає увагу на вимоги статті 121 ЦПК України про те, що справа має бути розглянута судом протягом розумного строку; об`єднуючи справи, позови у справі через неможливість їх окремого розгляду не може бути залишене поза увагою положення статті 6 Конвенції, якими передбачено, що судові процедури при розгляді справи повинні бути справедливими, справа має бути розглянута в розумний строк, а також те, що в цивільному судочинстві діє принцип ефективності судового процесу, який направлений на недопущення затягування розгляду справи.

При цьому слід керувався саме зазначеним, а не наявністю чи відсутністю права, що підлягає захисту, наявністю іншого спору, що начебто перешкоджає вирішенню цієї справи. Отже посилання заявника на те, що питання іншого позову чи іншої цивільної справи можуть вплинути на результати розгляду цієї цивільної справи, чи пришвидчить їх розгляд, протирічить названому.

Для правильного вирішення питання про об`єднання справ чи прийняття самостійного зустрічного позову слід з`ясувати: як пов`язані позови, які розглядаються судом загальної юрисдикції, чим обумовлюється неможливість розгляду їх окремо. При цьому слід враховувати, що пов`язаність позовів, справ, полягає у тому, що рішенням іншого суду, який має розглядати іншу справу, встановлено обставини, що впливають на збирання та оцінку доказів у даній справі, зокрема, факти, що мають преюдиціальне значення для даної справи. Неможливість розгляду справи до вирішення справи іншим судом або іншого, зустрічного позову полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені судом самостійно у цій справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи; підлягає з`ясуванню, чи дійсно від наслідків розгляду цивільної справи залежить прийняття рішення у цій цивільній справі саме з урахуванням іншої цивільної справи чи самостійного, зустрічного позову.

Згідно ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 рокуу справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany)).

При таких обставинах, з урахуванням зазначеного, суд вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Таким чином, враховуючи перелічені обставини, суд вважає не можливим дану справу передати на розгляд іншого суду за підсудністю, оскільки вірно зроблено вибір пред`явлення позову згідно вимог ст. 27-29 ЦПК України, з урахуванням правил підсудності, справу прийнято до провадження без порушення правил підсудності і зараз є законні підстави для розгляду справи в Соборному районному суді міста Дніпра, порушення правил підсудності може викликати сумніви в об`єктивності суду і скасування апеляційною інстанцією ухваленого в справі рішення, такого порушення в цій справі допущено не було.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 27-29, 31, 49, 182, 222, 258-261, 352-354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Представнику відповідачеві в задоволенні клопотання про передачу цієї цивільної справи за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат для розгляду по суті до господарського суду Запорізької області відмовити.

Ухвала набрала законної сили 03 березня 2026 року.

Ухвалу може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень ч. 3 Розділу XII ПРИКІНЦЕВИХ ПОЛОЖЕНЬ ЦПК України.

Суддя -