Провадження 2/127/7896/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Вохмінової О.С.
з участю секретаря судових засідань Сєдінкіної Ю.В.
позов зареєстрований судом 31.10.2025 року і мотивований тим, що 05.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 згідно ЗУ «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір № 3916058, про надання коштів в сумі 10 000 грн. на умовах повернення, сплати відсотків за користування кредитом 1 320 за ставкою 0, 88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), з застосуванням стандартної (базової ) ставки за користування кредитом 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6).
Відповідач отримала та використала кредитні кошти, однак, умови
кредитного договору не виконала, кредит не повернула.
29.11.2021 року укладено договір № 29-11-102 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» права вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 3916058.
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» був укладений договір № 10-01/2023, відповідно до якого позивачу було відступлено право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 3916058.
Після відступлення права вимоги відповідач заборгованість за кредитним договором не погасила.
Станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості за договором № 3916058 становить 85 520 грн. Дана сума складається з: заборгованості за кредитом (тілом) 10 000 грн., заборгованості за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 74 820 грн., комісії 7 000 грн.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірності і пропорційності, позивач просить стягнути заборгованість в розмірі 74 020 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 63 320 грн.
На підставі ст.ст. 526, 530, 625, 1048, 1049, 1054 ЦК України ТОВ «Коллект Центр» просило стягнути з відповідача заборгованість за договором № 3916058 від 05.09.2021 року в загальному розмірі 74 020 грн., а також судові витрати: 2 422, 40 грн. судового збору та 25 000 грн. витрат на правничу допомогу.
Представник позивача директор ТОВ «Коллект Центр» М. Ткаченко в судове засідання не з`явилась, в позовній заяві зазначила про розгляд справи за відсутності представника позивача. Проти ухвалення судом заочного рішення не заперечила.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась завчасно за адресою реєстрації проживання, відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності не надавала. Про причини неявки суд не повідомила.
Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
З урахуванням вимог статей 223, 280 ЦПК України суд провів заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явились в судове засідання.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.
05.09.2021 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Мілоан» із анкетою-заявою № 3916058, на підставі якої їй було погоджено умови кредитування 10 000 грн. на 15 днів, із сплатою комісії 7% від суми кредиту одноразово, ставка % - 0, 88 % - за кожен день користування.
05.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 згідно ЗУ «Про електронну комерцію» був укладений кредитний договір № 3916058, про надання безготівково 10 000 грн. на умовах повернення, сплати відсотків за користування кредитом 1 320 за ставкою 0, 88 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2), з застосуванням стандартної (базової ) ставки за користування кредитом 5,0% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6).
Отримання 05.09.2021 ОСОБА_1 кредитних коштів 10 000 грн. від ТОВ «Мілоан» на картку НОМЕР_2 на підставі укладеного договору 3916058 підтверджено квитанцією від 05.09.2021 року.
Однак, умови договору відповідач не виконала, кредитні кошти не повернула.
29.11.2021 року укладено договір № 29-11-102 відповідно до якого ТОВ «Мілоан» відступило на користь ТОВ «Вердикт капітал» право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 3916058.
10.01.2023 року між ТОВ «Вердикт капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого позивачу було відступлено право вимоги за кредитними договорами, зокрема за договором № 3916058.
Після відступлення права вимоги відповідач заборгованість за кредитним договором не погасила.
Станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості за договором № 3916058 становить 85 520 грн.
За таких обставин суд вважає, що правовідносини, що виникли між сторонами, є зобов`язальними і регулюються нормами глав 47-49 ЦК України, а також спеціальними нормами глави 71 ЦК України, Закону України «Про електронну комерцію».
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 1054 ч. 1 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Договір укладений в електронній формі, з використанням інформаційно-комунікаційних систем, шляхом надсилання електронного повідомлення про прийняття (акцепт пропозиції) та підписано накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до ЗУ «Про електронну комерцію» договір прирівнюється до укладеного в письмовій формі.
Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).
Таким чином, судом було встановлено, що позивач надав належні і допустимі докази укладення 05.09.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 кредитного договору № 3916058, отримання позичальником безготівково кредитних коштів в сумі 10 000 грн. та відступлення права вимоги за вказаним договором до позивача.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору (ст. 638 ЦК України).
Відповідно до наданого розрахунку заборгованості, який не був оспорений відповідачем, станом на день формування позовної заяви загальний розмір заборгованості за договором № № 3916058 становить 85 520 грн.
Проте, відповідно до ст. 13 ЦПК України позивач просив стягнути заборгованість в меншому розмірі - 74 020 грн., з яких заборгованість за тілом кредиту 10 000 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 63 320 грн.
Станом на день розгляду справи заборгованість за кредитним договором від 05.09.2021 року № 3916058 відповідачкою не погашена, тому заявлену позивачем суму боргу в загальному розмірі 74 020 грн. слід стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Коллект Центр».
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2 422,40 грн., сплачений згідно платіжної інструкції від 28.10.2025 року.
Крім того, позивач заявив про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 25 000 грн., надавши в підтвердження договір про надання правничої допомоги, укладений 01.07.2024 року із АО «ЛігалАссістанс», заявкою про надання юридичної допомоги № 1946 від 01.09.2025 року, витягом з акту про надання юридичної допомоги від 30.09.2025 року, згідно з яким усна консультація (з вивченням документів) 2 години, загальною вартістю 2 000 грн., підготовка пропозицій 3 години, загальною вартістю 6 000 грн., складання позовної заяви 5 годин, вартістю 15 000 грн.
Враховуючи вимоги ст.ст. 137, 141 ЦПК України, складність справи та виконану адвокатом роботу, час, витрачений на виконання відповідних робіт, обсяг наданих послуг, ціну позову і особливості розгляду конкретної справи в спрощеному провадженні, а також те, що позивач не надав до матеріалів справи квитанцію про сплату витрат на правничу допомогу на вказану суму, суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правничу допомогу в сумі 4 000 грн.
Керуючись ст.ст. 526, 625, 629, 634, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 10, 12, 76-82, 89, 141, 223, 247, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня проголошення рішення.
Рішення може бути оскаржене. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення відповідно до вимог 354, 355 ЦПК України, розділу XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене 12 лютого 2026 року.

Суддя: