Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/2644/25
Провадження № 2/382/381/26
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2026 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

за участю секретаря Голованова В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинської міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника звернувся з заявою до Яготинського районного суду Київської області про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до позовних вимог просить встановити, що ОСОБА_1 постійно проживав однією сім`єю разом із своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Позовні вимоги обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,9301 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Лозовоярівської сільської ради Київської області.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України позивач по справі являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом.

Крім того, позивач по справі являється також і спадкоємцем майна померлої за заповітом. В передбачений законодавством термін позивач із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, однак вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки постійно проживав разом з матір`ю до дня її смерті, тобто на час відкриття спадщини.

Разом з тим, нотаріусом після перегляду документів було роз`яснено позивачу, що із поданих ним документів вбачається, що він та померла не були зареєстровані за однією адресою, а тому, з огляду на вказані обставини, позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття нотаріусом заяви про прийняття спадщини та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може. В той же час, факт постійного проживання позивача з його матір`ю - ОСОБА_2 - до дня її смерті однією сім`єю підтверджується актом обстеження депутата Яготинської міської ради та показаннями свідків.

Зокрема, як вбачається з акту обстеження від 24 вересня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_1 із квітня 2019 року по день смерті матері, ОСОБА_2 , проживав разом з нею в с. Лозовий Яр та здійснював догляд за матір`ю.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 27.11.2025 року відкрито провадження у справі, та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді та заперечень. Зобов`язано приватного нотаріуса Бориспільського районного ноттаріального округу Черних О.В., юридична адреса вул. Каштанова алея 1 м. Яготин Київської області, інформаційну довідку із спадкового реєстру щодо реєстрації спадкової справи ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 23.01.2026 року дану справу призначено до судового розгляду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволити.

Представник відповідача Яготинської міської ради в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, у вирішенні питання покладається на розсуд суду.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, заслухавши представника позивача та свідків, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показав, що він являється сусідом та з ОСОБА_4 виросли на одній вулиці, мати ОСОБА_2 коли вже мала достатньо років та потребувала догляду, то ОСОБА_5 перебував на пенсії і доглядав постійно за матір`ю більше ніж пів року. Відбував похорон та доглядав за будинком, він був єдиним сином у матері.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що являється сусідом, ОСОБА_1 приїздив до батьків кожну суботу, як помер батько, бо мама залишилась одна. Як мама його захворіла, то він був з нею весь час, доглядав її, оскільки перебував на пенсії, біля 6 місяців здійснював догляд мами до дня її смерті. Здійснював поховання він, дев`ятини та сороковини, доглядав за будинком. Потім також приїздив, працював на городі. Григорій був одним сином у своїх батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до роз`яснень п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача - ОСОБА_2 . Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 2,9301 га, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Лозовоярівської сільської ради Київської області. Нотаріусом після перегляду документів було роз`яснено позивачу, що із поданих ним документів вбачається, що він та померла не були зареєстровані за однією адресою, а тому, з огляду на вказані обставини, позивачем пропущений шестимісячний строк для прийняття нотаріусом заяви про прийняття спадщини та відповідно видати свідоцтво про право на спадщину нотаріус не може. В той же час, факт постійного проживання позивача з його матір`ю - ОСОБА_2 - до дня її смерті однією сім`єю підтверджується актом обстеження депутата Яготинської міської рад. Зокрема, як вбачається з акту обстеження від 24 вересня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_1 із квітня 2019 року по день смерті матері, ОСОБА_2 , проживав разом з нею в с. Лозовий Яр та здійснював догляд за матір`ю. (а.с.11-19)

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру вбачається, що за вказаними параметрами у спадковому реєстрі щодо ОСОБА_2 відомості відсутні. (а.с.27)

Відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1268 даного Кодексу, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно п.п. 4.10 п. 4 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року).

Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщину у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

З п.п. 3.22 п. 3 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вбачається, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Таким чином, факт постійного проживання заявника ОСОБА_7 зі спадкодавцем ОСОБА_8 на час відкриття спадщини, тобто на день смерті останнього, знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом доказів. Метою встановлення факту спільного постійного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки.

За вказаних обставин, враховуючи, що встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем породжує юридичні наслідки, суд вважає за необхідне дану заяву задоволити, оскільки вимога є законна, обґрунтована та підтверджена письмовими доказами, які в свою чергу є послідовними та логічними, а тому не викликають сумніву в їх правдивості.

Керуючись ст.258-259, 265, 268, 354, 141 ЦПК України, ст.1216-1218, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Яготинської міської ради про встановлення факту постійного проживання із спадкоємцем на час відкриття спадщини, задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав однією сім`єю зі своєю матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 05 березня 2026 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 05.03.2026

Суддя Кисіль О. А.