Справа № 703/7919/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі судді Биченка І.Я., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до відділу ДВС у місті Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про звільнення майна з-під арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що йому на підставі договору купівлі продажу на праві приватної власності належить 3/8 частини будинку з надвірними спорудами, який розташований по АДРЕСА_1 .

Під час вирішення питання стосовно вчинення нотаріальних дій, він звернувся до державного нотаріуса, де дізнався, що на все його нерухоме майно накладено арешт. Підставою обтяження стала постанова державного нотаріуса, прийнята у виконавчому провадженні №33247921 від 20.09.2012.

З метою встановлення підстав накладення арешту він звернувся до відділу ДВС із заявою про надання інформації щодо наявності чи відсутності виконавчих проваджень відносно нього та вирішення питання про зняття цього арешту.

29 вересня 2025 року він отримав відповідь на своє звернення, якою його було повідомлено, що станом на дату надання відповіді виконавчі документи, за якими він є боржником, відсутні. Виконавчі провадження, учасником якого він був, усі завершені та знищені. Однак, у відділі ДВС відсутні правові підстави для скасування обтяження.

Оскільки в інший спосіб, аніж судовий, він позбавлений можливості захистити своє право, він змушений звернутись до суду з наведеним позовом.

Просив урахувати, що наявність обтяження на майно він розцінює як безпідставне втручання у приватну власність, яке порушує його право на мирне володіння майном.

Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 03 грудня 2025 року суд відкрив провадження у справі та постановив розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Суд, дослідивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим 06 червня 2005 року приватним нотаріусом Смілянського районного нотаріального округу Новіковим І.М. та зареєстрованим в реєстрі за № 4548, ОСОБА_1 є власником жилого будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , з часткою у праві власності 3/8. Це ж підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 18 серпня 2005 року серії СВР № 054196.

За відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02 березня 2026 року на все майно ОСОБА_1 накладено арешт постановою державного виконавця Смілянського міського відділу державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції Мальованої І.С., ВП 33247921, 20.09.2012, реєстраційний номер обтяження 13020086.

19 вересня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до відділу ДВС по м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) із заявою, у якій просив надати йому інформацію стосовно відкритих відносно нього виконавчих проваджень; надати йому інформацію, чи є він боржником; скасувати арешт, накладений постановою ДВС по ВП 33247921 від 20.09.2012.

Листом від 23 вересня 2025 року йому було повідомлено, що згідно бази даних Автоматизованої системи виконавчого провадження на виконанні відділу ДВС перебувало 10 виконавчих проваджень, стороною боржником по яких є ОСОБА_1 , в т.ч. № 33247921 щодо виконання виконавчого листа Смілянського міськрайонного суду №1-127 від 28.04.2011 року про стягнення із ОСОБА_1 39084,64 грн. на користь ДП «Машинобудівний завод «Оризон». Дане виконавче провадження завершено 30.07.2013 на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція) у зв`язку з відсутністю у боржника майна.

Вказані виконавчі провадження знищено за закінченням терміну зберігання.

Одночасно ОСОБА_1 було роз`яснено, що постанова про зняття арешту з майна боржника виноситься державним виконавцем органу державної виконавчої служби або приватним виконавцем, яким виконавчий документ повернуто стягувачу, без винесення постанови про відкриття чи відновлення виконавчого провадження, за заявою боржника у разі, якщо:

- після повернення виконавчого документу стягувачу на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця надійшла сума коштів для задоволення вимог стягувача, виконання постанов про стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та за умови, що такий виконавчий документ повторно на виконання не пред`явлено;

- арешт з майна боржника або інші заходи примусового виконання рішення скасовані судовим рішенням.

А тому, у відділа ДВС відсутні правові підстави для скасування обтяження.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статті 19 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Під час вирішення питання у цій справі суд ураховує правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 24.05.2021 у справі 712/12136/18. Зокрема, Верховний Суд виснував, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем або приватним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

Виходячи з викладеного та з урахуванням того, що арешт накладено на майно ОСОБА_1 як боржника у виконавчому провадженні № 33247921 з метою забезпечення виконання рішення суду, тому позивач не може пред`являти позов про зняття арешту з майна, оскільки законом у цьому випадку передбачений інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного виконавця або приватного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 19.01.2022 року у справі № 577/4541/20.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд повинен закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 255 ЦПК України.

Установивши, що ОСОБА_1 звернувся до суду у неналежний спосіб, а саме у межах загального позовного провадження, а не у спосіб, передбачений розділом VII ЦПК України, то суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України доходить висновку, що провадження в справі підлягає закриттю в зв`язку із тим, що наведені правовідносини повинні розглядатись хоч і в порядку цивільного судочинства, проте у спосіб, передбачений розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстави, визначеної п. 1 ч. 1 ст. 255 цього Кодексу, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

На підставі наведеного, керуючись п.1 ч.1 ст.255, ст.258-261 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до відділу державної виконавчої служби у м. Смілі Черкаського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про скасування арешту закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що дані вимоги підлягають розгляду в порядку Розділу VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена сторонами безпосередньо в Черкаський апеляційний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Повний текст ухвали складено 03 березня 2026 року.

Суддя: І.Я. Биченко