Справа № 473/2842/25
УХВАЛА

іменем України

"05" лютого 2026 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючого - судді Вуїва О.В.,

за участю секретаря судового засідання Москаленко С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 23 жовтня 2025 року по цивільній справі №473/2842/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ТОВ «Коллект Центр» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому вказувало, що 12 березня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» уклало з відповідачем Договір про надання фінансових послуг №115 «Стандартний».

Відповідно до договору ТОВ «Служба миттєвого кредитування» зобов`язалося надати та надало ОСОБА_1 кредит у розмірі 4 300 грн з орієнтовним строком користування коштами протягом 18 днів з моменту отримання кредиту, а відповідач зобов`язався вчасно повернути кредит, а також сплачувати проценти за користування ним: у розмірі 2 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом за умови сплати усіх нарахованих процентів не пізніше, ніж протягом орієнтовного строку повернення кредиту; у розмірі 3,64 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом); у розмірі 5,02 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, починаючи з 15 дня після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом); у розмірі 7,67 % на день від суми залишку заборгованості за кредитом, починаючи з 30 дня після завершення встановленого договором 18-денного строку кредитування (за умови, що позичальник продовжує користуватися кредитом).

Граничний строк кредитування (строк дії кредитного договору) встановлено в 1 рік.

01 грудня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» уклало з ТОВ «Вердикт Капітал» Договір факторингу №1-12, за яким первісний кредитор відступив ТОВ «Вердикт Капітал» за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №115 від 12 березня 2021 року.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» уклало з ТОВ «Коллект Центр» Договір про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги №10-01/2023, за яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило позивачу за плату право грошової вимоги до ОСОБА_1 за зобов`язаннями, що виникли з кредитного договору №115 від 12 березня 2021 року.

Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 20 травня 2025 року виникла заборгованість у загальному розмірі 47 806,11 грн, у тому числі:

-заборгованість за кредитом 4 300 грн;

-заборгованість за процентами 43 506,11 грн.

Вказану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у повному обсязі.

Заочним рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 23 жовтня 2025 року вимоги ТОВ «Коллект Центр» задоволено повністю.

28 січня 2026 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення, мотивуючи заяву тим, що розгляд справи відбувався без його належного повідомлення та участі. Також вказував на необґрунтованість вимог позивача, оскільки:

-матеріали справи не містять доказів укладення між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 кредитного договору в електронній формі, у тому числі підписання його відповідачем, а також узгодження усіх істотних умов договору;

-матеріали справи не містять доказів переходу прав вимоги за кредитним договором від первісного кредитора до позивача. У той же час надані позивачем докази в цій частині не підтверджують вказаного факту та не відповідають вимогам щодо належності та допустимості;

-матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту отримання відповідачем кредитних коштів;

-позивач не підтвердив розміру заборгованості за кредитним договором в частині процентів, які нараховані останнім у тому числі поза межами встановленого строку кредитування.

Також ОСОБА_1 просив про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, мотивуючи свою заяву невчасним отримання копії судового рішення.

Ухвалою суду від 30 січня 2026 року відповідачу ОСОБА_1 поновлено строк на подання заяви про перегляд заочного рішення та призначено заяву про перегляд заочного рішення до судового розгляду.

В судове засіданні відповідач ОСОБА_1 не з?явився, однак в заяві про перегляд заочного рішення просив про розгляд справи без його участі.

Представниця позивача ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, проте надіслала на адресу суду заперечення проти задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення, в яких просила про розгляд справи без її участі.

Дослідивши матеріали заяви про перегляд заочного рішення та інші матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Прийнявши належно оформлену заяву про перегляд заочного рішення, суд невідкладно надсилає її копію та копії доданих до неї матеріалів іншим учасникам справи. Одночасно суд повідомляє учасникам справи про дату, час і місце розгляду заяви.

Заява про перегляд заочного рішення повинна бути розглянута протягом п`ятнадцяти днів з дня її надходження (ст. 286 ЦПК України).

Заява про перегляд заочного рішення розглядається в судовому засіданні. Неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 1 ст. 287 ЦПК України).

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, закон встановлює дві обставини, що в своїй сукупності є підставами для скасування судом заочного рішення, а саме:

- відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин;

- докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається, що суд двічі надсилав відповідачу копію позовної заяви з додатками, а також повістки про виклик до суду за місцем його зареєстрованого проживання, зокрема: про виклик в судове засідання, призначене на 24 липня 2025 року, однак судові документи не були вручені та повернуті до суду з формулюванням «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 54-55); про виклик в судове засідання, призначене на 23 жовтня 2025 року, при цьому судові документи були вручені особисто ОСОБА_1 05 серпня 2025 року, про що в матеріалах справи є підтвердження (а.с. 57).

За встановленого, відповідач ОСОБА_1 був завчасно та належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, та мав достатньо часу (понад 2,5 місяці) для підготовки до розгляду справи, подачі відзиву на позов, однак в судове засідання не з?явився, не надав суду відзив на позовну заяву, не надав суду доказів наявності об?єктивних перешкод для цього.

Що стосується інших тверджень відповідача, то в цій частині суд вважає необхідним зазначити наступне.

Під час розгляду справи знайшов своє повне підтвердження факт укладення між ТОВ «Служба миттєвого кредитування» та ОСОБА_1 в електронній формі Договору про надання фінансових послуг «Стандартний» №115 (у тому числі підписання його позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором), а також отримання відповідачем кредитних коштів за вказаним договором. Зокрема, такі обставини підтвердилися матеріалами справи, згідно яких:

- 12 березня 2021 року ОСОБА_1 зареєструвався в електронній системі кредитодавця, зазначив усю інформацію про себе, необхідну для отримання кредиту та переказу коштів, зокрема персональні дані (у тому числі паспортні дані, індивідуальний номер платника податків, адресу електронної пошти та особистий номер телефону, номер банківської картки тощо) (а.с. 13);

- 12 березня 2021 року ТОВ «Служба миттєвого кредитування» уклало з ОСОБА_1 в електронній формі кредитний договір №115, у якому сторони визначили усі його умови, у тому числі ті, що закон відносить до істотних (а.с. 7-9). Договір був підписаний позичальником одноразовим ідентифікатором (що прирівнюється до особистого підпису);

- 12 березня 2021 року на зазначену позичальником банківську картку кредитодавцем було перераховано кредит у розмірі 4 300 грн, що знайшло своє підтвердження копією довідки ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 10 грудня 2024 року (а.с. 14).

Також знайшов своє повне підтвердження письмовими доказами (в належно засвідчених копіях) факт набуття ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитним договором (а.с. 19-31).

Крім цього, суд під час розгляду справи по суті перевірив правильність здійснених позивачем розрахунків, визначив та стягнув обґрунтований розмір заборгованості за процентами з урахуванням узгоджених сторонами кредитного договору процентної ставки та встановленого (річного) строку кредитування. Твердження відповідача про нарахування процентів поза межами строку кредитування (згідно тверджень останнього, вказаний строк становить 18 днів) грунтуються на вільному та неправильному тлумаченні умов кредитного договору, в п. 1.9 якого чітко зазначено, що граничний строк кредитування становить 1 рік.

Таким чином, обставини, які оспорює відповідач, були предметом судового дослідження під час розгляду справи по суті, вказаним обставинам та доказам, які їх підтверджують, суд надав відповідну правову оцінку.

Суд не вбачає підстав для переоцінки досліджених обставин справи та доказів.

Зі свого боку ОСОБА_1 не довів те, що докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи, не надав відповідних доказів, що б спростували доводи позивача повністю або в частині, а також надані останнім докази, тобто не довів передбачених ч. 1 ст. 288 ЦПК України обставин, що в їх сукупності є підставою для скасування заочного рішення, а тому в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 258-260, 287-288 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення від 23 жовтня 2025 року по цивільній справі №473/2842/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Розяснити учасникам справи, що відповідно ч. 4 ст. 287 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала набирає законної сили після її підписання суддею.

Суддя: О.В.Вуїв