РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

09 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 556/2034/24

Провадження № 22-з/4815/16/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ковальчук Н. М.,

суддів: Хилевича С. В., Шимківа С. С.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Рівненського апеляційного суду у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Волощука Петра Степановича на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2025 року у справі за позовом Громадської організації «Мисливсько-рибальський клуб «Рись» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок полювання,

в с т а н о в и в:

В провадженні Рівненського апеляційного суду перебуває апеляційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Волощука Петра Степановича на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2025 року у справі за позовом Громадської організації «Мисливсько-рибальський клуб «Рись» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок полювання.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.12.2025 року для розгляду цієї апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі головуючого судді Ковальчук Н.М., суддів Хилевича С. В. та Шимківа С. С..

До початку розгляду справи ОСОБА_1 заявлено відвід суддям Рівненського апеляційного суду з тих міркувань, що існують обставини, які можуть викликати сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів, а саме: суддя Шимків С.С. та суддя Полюхович О.І. розглядали справу про адміністративне правопорушення №556/306/24 (провадження № 33/4815/408/25 та № 33/4815/817/24), у якій його було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП, і його апеляційні скарги у вказаних провадженнях залишені без задоволення і повернуті. Наголошує, що рішення у справі №556/306/24 має преюдиційне значення для розгляду справи № 556/2034/24, а тому це свідчить про формування у вказаних суддів та всього складу суду упередженої думки щодо правовідносин, які виникли між ним та Громадською організацією «Мисливсько-рибальський клуб «Рись», що позбавляє суд апеляційної інстанції ухвалити законне судове рішення та провести неупереджений судовий розгляд його апеляційної скарги. З наведених міркувань просить задовольнити його заяву про відвід усьому складу суддів Рівненського апеляційного суду та передати справу на розгляд до Волинського апеляційного суду.

Заява ОСОБА_1 про відвід суддів Рівненського апеляційного суду не підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені частиною першою статті 36 ЦПК України, якою встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з підпунктами 1, 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Приймаючи присягу, суддя бере на себе зобов`язання, зокрема, безсторонньо, неупереджено та незалежно здійснювати правосуддя.

Підходи до встановлення наявності упередженості та безсторонності суддів викладені у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема в рішенні у справі «Мироненко та Мартиненко проти України». У пунктах 66, 67 цього рішення вказано, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, такі природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Згідно з усталеною практикою Суду застосування одного із цих критеріїв (підходів) або обох залежить від конкретних обставин, пов`язаних зі спірною поведінкою судді.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 3 травня 2007 року у справі «Бочан проти України» вказав, що Суд далі нагадує, що «безсторонність», в сенсі пункту 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто жоден із членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу.

У рішенні у справі «Білуха проти України» від 9 листопада 2006 року Європейський суд з прав людини зазначив, що стосовно суб`єктивного критерію особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (пункт 50).

Статтею 15 Кодексу суддівської етики передбачено, що неупереджений розгляд справ є основним обов`язком судді. Суддя має право заявити самовідвід у випадках, передбачених процесуальним законодавством, у разі наявності упередженості щодо одного з учасників процесу, а також у випадку, якщо судді з його власних джерел стали відомі докази чи факти, які можуть вплинути на результат розгляду справи. Суддя не повинен зловживати правом на самовідвід. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у разі неможливості ухвалення ним об`єктивного рішення у справі.

Поняття «інші обставини, які викликають сумнів у його упередженості» є оціночним тлумаченням, використання якого залежить від правосвідомості особи, яка його застосовує.

Для того, щоб вирішити, чи є у конкретній справі правомірні підстави сумніватись у неупередженості судді, необхідно взяти до уваги й думку скаржника, яка при цьому не повинна мати вирішального значення.

Згідно зі статтею 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною другою зазначеної статті встановлено, що суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Як встановлено судом, Володимирецьким районним судом Рівненської області відповідача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 85 КУпАП, а постановою Володимирецького районного суду Рівненської області від 27.09.2024 року у справі №556/306/24 було встановлено порядок виконання постанови Володимирецького районного суду Рівненської області від 21.03.2024 щодо конфіскації в дохід держави як знаряддя вчинення правопорушення карабін «Haeneljaeger10» калібру 6,5 мм № НОМЕР_1 . Вказані постанови Володимирецького районного суду були переглянуті Рівненським апеляційним судом та залишені без змін.

Мотивуючу заяву про відвід, ОСОБА_1 посилається на зазначені постанови суду першої інстанції як на преюдиційні при розгляді його апеляційної скарги у цій справі, а постанови Рівненського апеляційного суду за результатами перегляду постанов суду першої інстанції у адміністративній справі - як такі, що створюють у суддів Рівненського апеляційного суду упередження про правову природу цього спору, обсяг прав та обов`язків сторін, яка викладена у раніше ухвалених судових рішеннях, що перебували на розгляді суду апеляційної інстанції, зокрема, у суддів Полюховича О.І. та Шимківа С. С..

Згідно п. 7 Розділу VIII Положення про автоматизовану систему документообігу суду для кожного автоматизованого розподілу справи або матеріалів кримінального провадження формується список компетентних суддів шляхом виключення з повного штатного списку суддів відповідного суду тих, які не можуть брати участь в розподілі через відсутність необхідної спеціалізації або через об`єктивні обставини, визначені пунктами 4 та 5 Розділу VIII цього положення.

Спеціалізація судді при розподілі цивільних справ та кримінальних справ і проваджень визначається з урахуванням його належності до судової палати.

Із врахуванням вимог ст. 33 ЦПК України та вимог Положення про автоматизовану систему документообігу суду визначення колегії суддів для розгляду конкретної судової справи здійснюється за принципом вірогідності, який враховує кількість проваджень, що знаходяться на розгляді у суддів, недопустимість повторної участі судді та повторної участі відведеного судді у розгляді справи, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну їх повноважень.

Станом на 09 лютого 2026 року в Рівненському апеляційному суді працює восьмеро суддів, із них у судовій палаті з розгляду цивільних справ п`ятеро суддів: Боймиструк С. В., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., Хилевич С. В., Шимків С. С., та троє суддів - Полюхович О. І., Збитковська Т. І., Гладкий С. В. - у палаті з розгляду кримінальних справ.

Відповідно до вказаних норм, судді палати з розгляду кримінальних проваджень, включаючи і суддю Полюховича О.І., про якого, зокрема, йдеться у заяві про відвід, не можуть брати участі у розгляді апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Волощука Петра Степановича на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2025 року.

Щодо відводу судді Шимківа С.С., про якого зазначає заявник, висловлюючи сумнів у його неупередженості з огляду на участь у розгляді адміністративної справи, у якій його, ОСОБА_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності, то вони не підтверджені жодними доказами. Так само відсутні докази й обґрунтування відводу решті суддів Рівненського апеляційного суду.

Як зазначає Європейський суд з прав людини, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості. Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого законного сумніву з цього приводу (рішення від 24.05.1989 р. у справі №11/1987/134/188 «Нauschildt v. Denmark», пункт 48).

Слід зазначити, що відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Відповідно з ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод про право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом та прецедентної практики Європейського суду з прав людини, які викладені у рішенні від 24 травня 1989 по справі (Hauschild v. Denmark) стосовно критеріїв об`єктивної безсторонності судового органу, а саме: наявності достатніх гарантій для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім. При зовнішній демонстрації судом незалежності та безсторонності можуть виникнути щодо цього сумніви. Тому важливою є довіра, яку суди в демократичному суспільстві повинні викликати у громадськості.

Таким чином, вказана міжнародно-правова норма гарантує кожній людині справедливий розгляд її справи незалежним і безстороннім судом, створеним відповідно до закону.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала обов`язковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Наведені у заяві про відвід доводи стосовно сумнівів у безсторонності судді виходять поза межі визначеної у п. 2 ст. 6 Конвенції презумпції невинуватості, яка може бути спростована лише у передбаченому законом порядку. В цьому контексті доводи заяви про відвід також слід визнати необґрунтованими.

При вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що суддя буде небезстороннім, позиція відповідача є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини у справах «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 44 та «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy) від 07 серпня 1996 poку, п. 58).

Таким чином, наведені ОСОБА_1 обставини, на які він посилається у підтвердження своїх сумнівів у неупередженості та безсторонності суддів Рівненського апеляційного суду, не є такими відомостями, котрі в розумінні ст. 36, 37 ЦПК України є підставою для відводу суддів, а відтак заявлений ним відвід слід визнати необґрунтованим.

Згідно ч. 1-3 ст. 40 ЦПК України, питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Зважаючи на викладене і керуючись ст.ст. 36, 37, 39, 40, 41 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Заявлений ОСОБА_1 відвід усьому складу суддів Рівненського апеляційного суду у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Волощука Петра Степановича на рішення Володимирецького районного суду Рівненської області від 03 жовтня 2025 року у справі за позовом Громадської організації «Мисливсько-рибальський клуб «Рись» до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок полювання, визнати необґрунтованим.

Справу передати на розгляд судді (суду), який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається в порядку ч. 3 ст. 40 ЦПК України.

Головуючий Н. М. Ковальчук

Судді С. В. Хилевич

С. С. Шимків