Справа № 557/130/26
Провадження № 4-с/557/1/2026
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Пацка Д.В.,

секретаря судового засідання Довгалець Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гоща скаргу представника скаржника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , на дії Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України,

ВСТАНОВИВ:

Представник скаржника адвокат Герус Богдан Ігорович звернувся до Гощанського районного суду Рівненської області зі скаргою на дії Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, в якій просив зобов`язати Гощанський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт (заборону) з нерухомого майна ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), а саме:

обтяження № 2977971, зареєстроване на підставі постанови Гощанського РВ ДВС серії АА № 593765;

обтяження № 7045248, зареєстроване на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 2593739 від 07.07.2003 року, виданої ДВС у Гощанському районі.

В обґрунтування скарги зазначає, що під час підготовки документів щодо реалізації права власності ОСОБА_2 стало відомо про наявність зазначених обтяжень у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна.

Так, згідно інформаційної довідки № 463095859 від 05.02.2026 року відносно ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна наявні записи про обтяження: № 2977971 та № 7045248, зареєстровані на підставі постанов органів державної виконавчої служби.

Зазначає, що накладення та тривале збереження арешту на належне йому майно перешкоджає здійсненню права вільного володіння, користування та розпорядження своїм майном, що є порушенням його прав.

З метою досудового врегулювання спору адвокатом Герусом Б.І. 05.02.2026 року було направлено до Гощанського відділу державної виконавчої служби адвокатський запит щодо надання інформації про виконавчі провадження, в межах яких накладено арешти, та можливості їх скасування.

З листа Гощанського відділу державної виконавчої служби № 1332 від 05.02.2026 року вбачається, що відповідно до даних Автоматизованої системи виконавчого провадження відсутні відомості, за якими можливо встановити виконавчі провадження, в межах яких накладено арешти на майно ОСОБА_2 .

Крім того, відповідно до «Правил ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватними виконавцями», строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить три роки, після закінчення якого такі провадження підлягають знищенню. Відтак, матеріали виконавчих проваджень, у межах яких у 2003 та 2006 роках накладено арешти на майно ОСОБА_2 , знищені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання.

Враховуючи викладене, Гощанський відділ державної виконавчої служби повідомив про неможливість встановити підстави накладення арештів та відсутність підстав для їх самостійного зняття, запропонувавши звернутися до суду. Таким чином, відділ державної виконавчої служби фактично відмовив у знятті арешту з майна скаржника, що стало підставою для звернення до суду з даною скаргою.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їхні права чи свободи.

Згідно з частинами другою, третьою статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає бездіяльність неправомірною і зобов`язує державного виконавця усунути порушення. Якщо ж рішення, дії чи бездіяльність були вчинені відповідно до закону і права заявника не порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України та є обов`язковими до виконання на всій території України.

Частиною першою статті 18 ЦПК України встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими для всіх органів державної влади та підлягають виконанню.

Згідно зі статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа.

Відповідно до частин 5, 7 статті 26 зазначеного Закону виконавець після відкриття виконавчого провадження має право накласти арешт на майно боржника.

Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що арешт майна застосовується для забезпечення реального виконання рішення та накладається шляхом винесення постанови.

Таким чином, арешт майна є заходом забезпечення виконання конкретного виконавчого документа і може існувати лише в межах відповідного виконавчого провадження.

Відповідно до статті 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа арешт, накладений на майно боржника, підлягає зняттю.

Частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено вичерпний перелік підстав для зняття арешту виконавцем.

Разом з тим, у матеріалах справи відсутні докази існування відкритого або незавершеного виконавчого провадження відносно ОСОБА_2 .

З відповіді Гощанського відділу державної виконавчої служби вбачається, що матеріали виконавчих проваджень знищені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, а відомості в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні. Отже, станом на час розгляду справи відсутні правові підстави для подальшого збереження арешту майна скаржника.

Суд зазначає, що арешт майна має тимчасовий характер та є похідним від існування виконавчого провадження. Його збереження за відсутності такого провадження є непропорційним та невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Знищення матеріалів виконавчого провадження не може бути підставою для безстрокового обмеження права власності. За таких обставин суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення скарги та зобов`язання органу державної виконавчої служби усунути порушення прав скаржника шляхом зняття арешту.

Статтею 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, підлягає зняттю, скасовуються інші заходи примусового виконання рішення та проводяться необхідні дії у зв`язку із завершенням виконавчого провадження.

Частиною третьою статті 40 зазначеного Закону встановлено, що у випадках повернення виконавчого документа або закінчення виконавчого провадження державний виконавець зобов`язаний вчинити відповідні процесуальні дії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що арешт майна боржника є заходом забезпечення виконання конкретного виконавчого документа та може існувати виключно в межах виконавчого провадження.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що виконавчі провадження, в межах яких накладено обтяження № 2977971 та № 7045248, знищені у зв`язку із закінченням строків їх зберігання, а відомості в Автоматизованій системі виконавчого провадження відсутні.

На час розгляду справи відсутні докази існування відкритого або незавершеного виконавчого провадження щодо ОСОБА_2 . За таких обставин подальше збереження арешту не пов`язане із забезпеченням виконання будь-якого рішення суду чи іншого органу.

Факт наявності обтяження щодо нерухомого майна ОСОБА_2 є втручанням у його право вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, яке гарантоване статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Знищення матеріалів виконавчих проваджень не може бути підставою для безстрокового обмеження права власності особи.

З огляду на відсутність відкритих виконавчих проваджень та документів, які підтверджують правові підстави накладення та подальшого існування арештів, суд дійшов висновку про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

На підставі викладеного, керуючись статтями 258, 259, 260, 353, 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 на дії (бездіяльність) Гощанського відділу державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - задовольнити.

Зобов`язати Гощанський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України скасувати арешт:

- (заборону), номер запису про обтяження № 2977971, накладений на підставі постанови Гощанського РВ ДВС серії АА № 593765;

- номер запису про обтяження № 7045248, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 2593739 від 07.07.2003, виданої ДВС у Гощанському районі щодо майна ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Скаржник: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 .

Особа, дії якої оскаржуються: Гощанський відділ державної виконавчої служби у Рівненському районі Рівненської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, місцезнаходження: вул. Застав`я, 14, с-ще Гоща, Рівненський район, Рівненська область, .

Суддя Д.В. Пацко