Провадження № 2/161/1258/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючої судді Плахтій І.Б.

з участю секретаря судових засідань Маєвської Х.Ю.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу запозовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук Сергій Володимирович про визнання права власності на спадкове майно,

В С Т А Н О В И В:

09 жовтня 2025 року ОСОБА_3 через свого представника звернулась до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. Заява мотивована тим, що ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1 . Відповідач у встановлений шестимісячний строк подав заяву до приватного нотаріуса Веремчука С.В. про прийняття спадщини. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року у справі № 161/19827/23 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав від 10 вересня 2025 року та рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2007 року у справі № 2-2183/07 квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 . ОСОБА_4 після спадкодавця, своєї матері ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25 березня 2011 року прийняла спадщину шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, але свідоцтво про право на спадщину не отримала. Отже, відповідно до цього, на момент смерті ОСОБА_4 належало 2/3 частки у праві власності на квартиру АДРЕСА_1 . ОСОБА_3 , 2 жовтня 2025 року звернулась із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , однак приватним нотаріусом Веремчуком С.В. 6 жовтня 2025 року було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю документа, який підтверджує, що право спільної сумісної власності співласників вищевказаної квартири є вичерпним і рівним (тобто по 1/3 частці кожному). Оскільки, розмір частки спадкодавця, ОСОБА_4 у спільній сумісній власності не визначено, згоди щодо поділу спадкового майна між позивачем та відповідачем не досягнуто, ОСОБА_3 змушена звернутись до суду з позовом про визнання права власності на частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування. На підставі викладеного просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування.

Представник позивача заявлені вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач щодо задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що сестра не має права на частку у цій квартирі, оскільки мама обіцяла все йому. Сестрі мама ще раніше виділила в будинку кімнату, до якої остання зробила добудову. Чи складала їх мати заповіт йому не відомо, оскільки всі документи в сестри. У свою чергу, він подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини.

Приватний нотаріус Веремчук С.В. не з`явився, попередньо подав заяву, відповідно до якої просив розгляд справи здійснювати у його відсутності та ухвалити рішення відповідно до чинного законодавства України.

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є дітьми ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_2 від 10 грудня 1975 року та серії НОМЕР_3 від 17 травня 1989 року.

Відповідно до Інформаційної довідки №442941911 з Державного реєстру речових прав від 10 вересня 2025 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Такі відомості в в Державний реєстр речових прав були внесені на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2007 року у справі № 2-2183/07.

Рішенням Луцької міської ради від 31 серпня 2022 року № 34/48 вулицю Старова в м. Луцьку перейменовано на вулицю Пластова.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України, як в редакції станом на набуття співвласниками права власності, так і в нинішній редакції, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За відсутності домовленості між співвласниками, кожному із них належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 25 березня 2011 року, її 1/3 частину квартири в силу приписів ч.1 ст.1226, ч.3 ст.1268 ЦК України в редакції, чинній на момент відкриття спадщини, успадкувала донька спадкодавця ОСОБА_4 шляхом постійного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, однак своїх спадкових прав не оформила.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 16 січня 2021 року. На момент смерті з урахуванням успадкованої частки матері ОСОБА_4 належало 2/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина на належну їй частину квартири.

Наявність вищевказаного об`єкту нерухомого майна в натурі підтверджується технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений шестимісячний строк подав заяву до приватного нотаріуса Веремчука С.В. про прийняття спадщини.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 червня 2024 року у справі № 161/19827/23 встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на момент відкриття спадщини.

02 жовтня 2025 року Крот О.Я. звернулась до приватного нотаріуса Веремчука С.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частки квартири АДРЕСА_1 , однак приватним нотаріусом Веремчуком С.В. 06 жовтня 2025 року було винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку відсутністю документа, який підтверджує, що право спільної сумісної власності співласників вищевказаної квартири є вичерпним і рівним (тобто по 1/3 частці кожному).

Дана обставина стала підставою для звернення ОСОБА_6 до суду.

У постанові Верховного Суду від 16.06.2021 року в справі № 570/997/19, Верховний Суд зауважив, що для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом статті 392 ЦК України право власності на майно може бути визнано судом у випадку, коли це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує це право. Відповідно до ч. 1 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Разом із тим, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, оскільки у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. У такому випадку спадкоємець не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування.

Аналогічний правовий висновок неодноразово було викладено Верховним Судом у постановах від 20 червня 2018 року у справі № 640/13903/16-ц, від 20 червня 2018 року у справі № 266/5267/18, від 20 березня 2019 року у справі № 550/1040/16-ц, від 22 квітня 2020 року, у справі № 601/2592/18, від 22 квітня 2020 року у справі № 127/23809/18, від 27 травня 2020 року у справі № 361/7518/16-ц, від 16 вересня 2020 року у справі № 464/1663/18.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено, що заповіт спадкодавцем не складався.

Спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_4 є її діти: донька ОСОБА_3 (позивач) та син ОСОБА_2 (відповідач), які обоє звернулися до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

З урахуванням належності спадкодавцю ОСОБА_4 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 , кожен із спадкоємців за законом після її смерті має право на половину спадкового майна, тобто по 1/3 частині кожен.

Заперечення відповідача ОСОБА_2 щодо неможливості спадкування позивачем ОСОБА_3 1/3 частини спадкового майна після смерті матері, оскільки мати казала, що вся квартира належить йому, не є спроможними оскільки спадкодавець ОСОБА_4 ні заповіту, ні договору дарування на ім?я відповідача ОСОБА_2 не складала. Належність позивачу іншої квартири в цьому ж будинку, право на яку набуте позивачем на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 квітня 2007 року у справі № 2-2183/07, не впливає на її спадкові права.

Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що стороною позивача, суд дійшов висновку за позивачем слід визнати право 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 , як на спадкове майно після смерті матері.

Щодо стягнення з відповідача судових витрат із сплати судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» ставки судового збору встановлюються у такому розмірах за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Відповідно до Довідки про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 07 жовтня 2025 року оціночна вартість 1/3 частки квартири становить 681329, 04 грн.

Отже, до сплати судового збору підлягала сума 5450,64 грн. (681329,04 х 0,8), яка сплачена позивачем при поданні позовної заяві, що підтверджується квитанцією від 09 жовтня 2025 року.

На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме по сплаті судового збору в розмірі 5450, 64 грн.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 353, 354 ЦПК України, на підставі ч.1 ст.1226, ч.3 ст.1268 ЦК України в редакції станом на 25.03.2011 року, ст.ст. 372, 1218, 1217, 1222, 1261, 1267-1270 ЦК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук Сергій Володимирович про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на: 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 5450 (п`ять тисяч чотириста п`ятдесят) грн.64 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі складення рішення відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України - з дня складення рішення в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 , остання відома адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Третя особа: приватний нотаріус Луцького міського нотаріального округу Волинської області Веремчук Сергій Володимирович, адреса; Волинська обл., м. Луцьк, вул. Ковельська, 1.

Повний текст рішення складено 04 березня 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Плахтій І.Б.