Справа № 524/3134/25
Провадження № 4-с/524/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 м. Кременчук

Автозаводський районний суд міста Кременчука в складі

головуючого судді Мельник Н.П.,

з участю секретаря судового засідання Ткаченко Я.С.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 на дії/бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано Франківській та Тернопільській областях Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Іваночка Валентина Юрійовича,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії/бездіяльність головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано Франківській та Тернопільській областях Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Іваночка В.Ю.

У обгрунтування скарги зазначено, що рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 06.05.2025 № 524/3134/25 стягнуто з ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 198436,00 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 1587,49 грн судового збору.

Постановою Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі Тернопільської області від 17.07.2025 № 78644922 відкрите виконавче провадження із виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду міста Кременчука від 06.05.2025 № 524/3134/25 про стягнення із ДП «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та судового збору (ідентифікатор доступу 36ГААГ6Д6БДЕ).

27.01.2026 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано - Франківській та Тернопільській областях Івано - Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Іваночком В.Ю. винесена постанова у виконавчому провадженні № 78644922 про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі наказу Фонду державного майна України № 350 від 03.03.2025 про приватизацію єдиного майнового комплексу ДП «Укрспирт».

16.02.2026 скаргу прийнято до розгляду судом із призначенням судового засідання.

02.03.2026 учасники справи в судове засідання не з`явилися, повідомлені належним чином про дату, час, місце розгляду.

ОСОБА_1 у заяві на дії/бездіяльність головного державного виконавця клопотав розглянути справу за його відсутності.

Представник Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано Франківській та Тернопільській областях Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (Іваночко В.Ю.) не з`явився, повідомлений на підставі п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, згідно якої днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Від Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано Франківській та Тернопільській областях Івано Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, будь-яких інших заяв, клопотань, у тому числі про продовження розгляду скарги, заперечень щодо заяви не надано.

Згідно ст. 450 ЦПК України, скарга розглядається у двадцятиденний строк з дня прийняття її до розгляду у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби чи приватного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. У виняткових випадках для належної підготовки справи для розгляду цей строк може бути продовжений не більше ніж на двадцять днів за вмотивованим клопотанням однієї зі сторін або з ініціативи суду.

Неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе скаргу розглянути за відсутності учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали скарги та виконавчого провадження, дійшов до таких висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Статтею 129-1 Конституції України гарантовано, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Основними засадами судочинства є обов`язковість судового рішення (ст. 129 Конституції України), що конкретизоване у ч.1 ст. 18 ЦПК України, згідно з якою судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та захисту прав, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Виконання судового рішення відповідно до змісту Рішення Конституційного Суду України від 26.062013 № 5-рп/2013 по справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

У рішенні Європейського Суду з прав людини «Чіжов проти України», № 6962/02 від 17.05.2005 Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів вжити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 40).

Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їхні права чи свободи (ст. 447 ЦПК України).

Згідно ч.2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України закріплений ст. 19 Конституції України.

Судом установлено, що 06.05.2025 Автозаводським районним судом міста Кременчука ухвалене рішення по справі № 524/3134/25, провадження № 2/524/3739/25, про стягнення із Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 27.08.2024 по 27.02.2025 у розмірі 198436 грн 00 коп та судовий збір у розмірі 1587 грн 49 коп.

Згідно інформації, наявної у Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням https://reyestr.court.gov.ua/Review/127141170, зазначене рішення суду не оскаржувалося та набрало законної сили 06.06.2025.

17.07.2025 постановою Бучацького відділу державної виконавчої служби у Чортківському районі № 78644922 відкрите виконавче провадження з виконання виконавчого листа Автозаводського районного суду міста Кременчука від 06.05.2025 № 524/3134/25.

11.08.2025 постановою № 78644922 виконавче провадження прийнято Відділу примусового виконання Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано - Франківській та Тернопільській областях Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

27.01.2026 державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано - Франківській та Тернопільській областях Івано - Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Іваночком В.Ю. винесена постанова у виконавчому провадженні № 78644922 про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону.

Згідно п. 12 ч. ст. 34 цього Закону виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що приписи п. 12 ч.1 ст. 34 зазначеного Закону є доступними, чіткими, однозначними, а дії держави з виконання цих приписів - передбачуваними і для позивача, і для відповідача. Зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна у складі єдиного майнового комплексу суб`єкта господарювання задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2022 по справі № 908/1525/16, п. 83).

Спірні правовідносини конкретно по цій справі стосуються виконання судового рішення про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Боржник по вказаному рішенню суду перебуває у процесі приватизації.

Так, Наказом Фонду державного майна України № 350 від 03.03.2025 Єдиний майновий комплекс Державного підприємства спиртової та лікеро - горілчаної промисловості «Укрспирт» включений до переліку об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації.

За даними відкритих джерел у мережі Інтернет, державна частка у статутному капіталі ДП «Укрспирт» (державний пакет акцій), що включений в перелік об`єктів, що підлягають приватизації, складає 100 %.

Підстави та порядок зупинення вчинення виконавчих дій визначені ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», п. 12 ч. 1 якої виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 % статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації.

Посилаючись на вказану обставину державним виконавцем винесена спірна постанова про зупинення вчинення виконавчих дій на підставі наказу Фонду державного майна України № 350 від 03.03.2025 «Про внесення змін до наказу Фонду державного майна України від 04.01.2022 № 1 «Про затвердження переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації» (із змінами)», згідно якого до Переліків об`єктів малої приватизації, що підлягають приватизації у 2022 році, включений Єдиний майновий комплекс ДП «Укрспирт».

Порядок приватизації державного і комунального майна регламентований ч.1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна». Приватизація об`єкта вважається завершеною із моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації (ч. 2 ст. 10 цього Закону).

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що у випадку включення державного підприємства до переліку об`єктів, що підлягають приватизації, на таку юридичну особу (державне підприємство) не поширюються гарантії виконання державою судового рішення згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Кредитор вправі задовольнити свої вимоги за рахунок активів боржника у виконавчому провадженні з урахуванням особливостей приватизації такого підприємства. Порушення державою обов`язку забезпечити виконання чинного судового рішення в розумний строк не є підставою для покладення на неї боргу, який за цим рішенням учасник цивільного обороту має сплатити кредиторові. Останній може претендувати на отримання від держави компенсації за неналежне виконання нею позитивного матеріального обов`язку з виконання чинного рішення суду. Розмір такої компенсації залежить від багатьох чинників, зокрема від поведінки кредитора, боржника, держави, їхнього становища, складності виконавчого провадження тощо. Україна має запровадити юридичний механізм для виплати компенсацій за затримки з виконанням державою чинних судових рішень, ухвалених на користь кредиторів, зокрема у тих випадках, коли державне підприємство тривалий час перебуває у процедурі приватизації.

Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2022 по справі № 908/1525/16, п. п. 58 - 60.

Крім того, у постанові від 27.06.2025 по справі № 908/420/19 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій щодо законності дій державного виконавця при зупиненні виконавчого провадження на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», відкритого відносно боржника, при цьому Верховний Суд виходив з наступного:

на законодавчому рівні чітко обумовлено неможливість проведення виконавцем виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (постанови Верховного Суду від 06.12.2023 по справі № 911/862/22, від 22.04.2024 по справі № 906/547/23);

положеннями Закону України «Про виконавче провадження» передбачений обов`язок державного виконавця зупиняти вчинення виконавчих дій у разі включення єдиного майнового комплексу боржника - державного або комунального підприємства, пакета акцій (часток) у розмірі більше 50 відсотків статутного капіталу боржника - господарського товариства до переліку об`єктів малої або великої приватизації, що підлягають приватизації (постанови Верховного Суду від 22.03.2024 по cправі № 910/17385/19, від 06.12.2023 по справі № 911/862/22);

зупинення вчинення виконавчих дій на час приватизації боржника є обмеженням, передбаченим законом, з метою забезпечення суспільного інтересу у контролі за реалізацією певного державного майна задля прискорення його господарської діяльності під управлінням ефективного приватного власника (постанови Верховного Суду від 24.05.2023 по справі № 904/11045/15, від 17.01.2023 по справі № 904/1182/20, від 22.03.2024 по cправі № 910/17385/19, від 15.05.2024 по справі № 906/136/23).

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати неправомірними дії державного виконавця при винесені 27.01.2026 постанови про зупинення вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа № 524/3134/25 від 06.05.2025 на підставі п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження».

Постановою Пленуму Верховного Суду № 2 від 06.09.2024 до Конституційного Суду України внесене конституційне подання щодо відповідності Конституції України (конституційності) п. 12 ч.1 ст. 34 зазначеного Закону. Подання перебуває на розгляді Конституційного Суду України, справа № 4/343(24).

Наразі немає можливості достатньо обґрунтовано спрогнозувати час завершення розгляду Конституційним Судом України зазначеної справи.

За загальним правилом, доки Конституційний Суд України не ухвалить рішення про те, що відповідний акт суперечить Конституції України, у суб`єктів правовідносин, зокрема органу державної влади, є всі підстави вважати, що такий правовий акт відповідає Конституції України та що правові наслідки, які виникли на підставі відповідного акта, є законними.

Водночас до компетенції суду при вирішення спору віднесені повноваження щодо встановлення обставин справи та застосування, тлумачення норм, встановлених законодавцем.

За змістом ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, що є однією із основних засад цивільного судочинства (п. 1 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 129 Конституції України, ч. 1 ст. 10 ЦПК України), на якому має бути засноване судове рішення (ч. 1 ст. 263 ЦПК України).

З урахуванням наведеного, враховуючи, що на момент винесення державним виконавцем оспорюваної постанови, так і на момент розгляду цієї скарги на дії державного виконавця п. 12 ч. 1 ст. 34 Закону, на підставі якого зупинене виконання рішення суду, не змінене, не втратило чинність, не визнане неконституційними, тому ці норми обов`язкові до виконання та підлягають застосуванню.

Аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 03.09.2025 по справі № 335/7744/23 (4-с/335/14/2024), зазначивши, що Фонд державного майна України в умовах приватизації передбачив обов`язок інвестора погасити заборгованість по заробітній платі. Водночас у випадку невиправданої затримки у проведенні приватизації, а отже і у виконанні у зв`язку з цим судового рішення особа має право на отримання від держави компенсації.

Подібного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.12.2022 по справі № 908/1525/16, а також Верховний Суд у постановах від 17.01.2023 по справі № 904/1182/20, від 24.05.2023 по справі № 904/11045/15, від 22.03.2024 по справі № 910/17385/19, від 15.05.2024 по справі № 906/136/23.

Отже, державний виконавець, зупиняючи вчинення виконавчих дій, діяв відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець продовжить примусове виконання рішення у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження». Усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій у цьому випадку є завершення приватизації Підприємства. До того часу за наявності необґрунтованої затримки державою із таким виконанням заявник може претендувати на компенсацію за порушення гарантії розумного строку виконання рішення суду (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод).

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 11.01.2023 по справі № 346/434/20.

За приписами ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

З огляду на зазначене, у задоволенні скарги слід відмовити.

Європейський суд з прав людини вказав, що Суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції з прав людини зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 цієї Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (параграф 23 рішення Європейського суду з прав людини «Pronina v. Ukraine», n. 63566/00, 18.07.2006).

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 247, 260, 261, 353, 447 - 453 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Івано - Франківській та Тернопільській областях Івано - Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Іваночка Валентина Юрійовича від 27.01.2026 № 78644922 про зупинення вчинення виконавчих дій із виконання виконавчого листа № 524/3134/25, виданого 06.05.2025 Автозаводським районним судом міста Кременчука про стягнення із Державного підприємства спиртової та лікеро-горілчаної промисловості «Укрспирт» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період 27.08.2024 по 27.02.2025 у розмірі 198436 грн 00 коп.

Роз`яснити ОСОБА_1 , що після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, державний виконавець продовжить примусове виконання рішення у порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Н.П. Мельник