Справа № 303/6952/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2026 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі судді Полянчука Б.І., при секретарі Торинець Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів,

УСТАНОВИВ:

АТ «Акцент-банк» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

У судове засідання представник позивача та не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи в його відсутності.

Відповідач у судове засідання не з`явився без поважних причин, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином.

З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день отримання судом повідомлення про доставлення судової повістки до електронного кабінету особи.

Про судове засідання 15.12.2025 о 13 годині 00 хвилин представник позивача повідомлявся належним чином, а саме шляхом направлення судової повістки про виклик до суду в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку 04.12.2025 електронного документу.

У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розглянути справу в його відсутності.

У судовому засіданні 15.12.2025 судом постановлено ухвалу про визнання явки представника позивача обов`язковою з метою уточнення інформації щодо змісту клопотання від 30.09.2025, у зв`язку з чим у справі оголошено перерву до 29.12.2025 на 13:00 годин для виклику в судове засідання представника позивача, явку якого визнано обов`язковою.

15.12.2025 АТ «Акцент-банк» направлено лист, в якому повідомлено про прийняття судом рішення щодо обов`язкової явки представника позивача в судове засідання 29.12.2025 о 13:00 годин. Зазначений лист позивач отримав 15.12.2025, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Крім того, про судове засідання 29.12.2025 о 13 годині 00 хвилин позивач повідомлявся шляхом направлення судової повістки про виклик до суду в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

29.12.2025 представник позивача у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

У судовому засіданні суд ухвалив визнати явку представника позивача обов`язковою з метою уточнення інформації щодо змісту клопотання від 30.09.2025, у судовому засіданні оголошено перерву до 24.02.2026 до 13:00 год. для виклику в судове засідання представника позивача, явку якого визнано обов`язковою.

29.12.2025 позивачу направлено лист, в якому повідомлено про прийняття судом рішення щодо обов`язкової явки представника позивача в судове засідання 24.02.2026 о 13:00 год., який вручено позивачу 11.02.2026, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

Крім того, про судове засідання 24.02.2026 о 13 годині 00 хвилин позивач повідомлений 11.02.2026 шляхом направлення судової повістки про виклик до суду в його електронний кабінет, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.

24.02.2026 представник позивача у судове засідання не з`явився без поважних причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Отже, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи представник позивача у судові засідання 29.12.2025 та 24.02.2026 не з`явився, хоча його явка визнання судом обов`язковою.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема: розумність строків розгляду справи судом; неприпустимість зловживання процесуальними правами.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися своїми процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Законом передбачено баланс захисту прав як позивача, який повторно не з`явився в судове засідання (незалежно від причин неявки), так і відповідача, який у зв`язку з такою неявкою вимушений витрачати свої час та кошти.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментарія Сандерс С.А. проти Іспанії» сформував позицію про те, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Також, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Teuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у випадку неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання; першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

Згідно з ч. 5 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява №3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Отже, згідно з вимогами ЦПК України суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Такі правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 22 травня 2019 року у справі № 310/12817/13, від 06 червня 2019 року у справі № 760/3301/13-ц, від 20 червня 2019 року у справі № 522/7428/15, від 26 вересня 2019 року у справі № 295/19734/13-ц, від 07 жовтня 2019 року у справі № 612/403/16-ц, від 27 березня 2020 року у справі № 522/22303/14-ц, від 07 грудня 2020 року у справі № 686/31597/19, від 19 квітня 2021 року у справі № 675/1714/19, від 26 квітня 2021 року у справі № 675/1561/19, від 18 січня 2022 року у справі № 369/3184/19.

Таким чином, судом встановлено, що представник позивача повторно не з`явився в судове засідання і не повідомив суд про причини неявки, хоча його явка визнана судом обов`язковою, тому позовна заява підлягає залишенню без розгляду у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст. 2, 44, 223, 257, 258-261, 353-355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Акцент-банк» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено ЦПК України.

Ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя