Доманівський районний суд Миколаївської області
Справа № 475/945/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

09.02.2026смт. Доманівка

Суддя Доманівського районного суду Миколаївської області у складі:

головуючої судді Кривенко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Маташнюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 поданої від її імені адвокатом Бороденко Роксоланою Василівною до ОСОБА_2 , Прибузької сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку дійсними та визнання права власності в порядку спадкування

У С Т А Н О В И В :

Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Бороденко Р.В. звернулася до суду із вказаним позовом котрим ставить вимоги: визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №501 від 12.08.2000 року, посвідченого Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею, зареєстрованого 04.09.1996 року Вознесенським БТІ за №314, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дійсним, визнати договір купівлі- продажу нерухомого майна №0894 від 29.08.2002 року, посвідченого Вознесенською південною товарною біржею, зареєстрованого 25.12.2002 року Вознесенським БТІ за №314, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , дійсним та визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивачки ОСОБА_5 .

Після його смерті залишилося спадкове майно, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 . Даний будинок бува придбаний ОСОБА_5 . 29.08.2002 у ОСОБА_2 , (який належав їй на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №501 від 12.08.2000 укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ) згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна та зареєстрований Вознесенською філією товарної біржі №314 від 25.12.2002.

При укладенні даних договорів між сторонами було досягнуто всіх суттєвих умов договору і передано обумовлену суму грошових коштів.

В поточному році позивачка ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ОСОБА_5 на житловий будинок адресою АДРЕСА_1 .

Проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ОСОБА_5 на житловий будинок адресою АДРЕСА_1 у зв`язку з тим, що передбачалося, що договір купівлі-продажу, житлового будинку, якщо хоча б однією із сторін є громадянин повинен бути нотаріально посвідчений, а недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (с. 227 ЦК урср).

В даний час їй необхідно оформити спадкові права на спірний житловий будинок з

господарськими та побутовими будівлями, що знаходиться по АДРЕСА_1 , однак не має можливості зробити це, так як правовстановлюючий документ - договір купівлі - продажу за №0894, який було посвідчено Вознесенською філією Південної Товарної Біржі, на спірний житловий будинок в силу норми ст. 657 ЦК України є недійсним.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_6 не з`явилися, представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у їх з позивачем відсутність, позовні вимоги позивача підтримує повністю, просить суд про їх задоволення.

У судове засідання, призначене на 09.02.2026р, як і в попередні призначені судові засідання, відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялася належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила, відзиву не подала.

Представник відповідача Прибузької сільської ради Вознесенського району направив заяву в якій просив справу розглядати у його відсутність, визнає позовні вимоги.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

У судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Прибужжя, Доманівького району, Миколаївської області помер ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 .

До складу спадщини після його смерті входить, зокрема, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 .

Зазначений будинок належав спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу №0894 від 29 серпня 2002 року, укладеному між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , який відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" був зареєстрований Вознесенською філією Південої Товарної Біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 0894 від 29.08.2002.

Згідно реєстраційного посвідчення Вознесенським бюро технічної інвентаризації спірний житловий будинок зареєстровано за ОСОБА_5 за реєстровим № 314 від 25.12.2002 р.

Даний будинок належав ОСОБА_2 на підставі копії договору купівлі продажу нерухомого майна №501 від 20 серпня 2000 в якому зазначено, що ОСОБА_4 яка діє в інтересах ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 житловий будинок по АДРЕСА_1 , який відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" був зареєстрований Вознесенською Універсальною Товарно сировинною Біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 501 від 12.08.2000.

Згідно технічного паспорту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , виготовленого 15 квітня 2003 року на ім`я ОСОБА_5 .

Родинні відносини позивача зі спадкодавцем підтверджуються копією свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 де встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася ОСОБА_7 , батьками записані батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_8 .

Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 встановлено, що 07 серпня 1996 року був зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , актовий запис №31, після укладення шлюбу присвоєно прізвище ОСОБА_11 .

З копій документів, що містяться у спадковій справі №44/2017, заведеній після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , вбачається, що спадщину після його смерті прийняла позивачка ОСОБА_12 , шляхом подання заяви до нотаріальної контори від 24.03.2017 року.

Згідно матеріалів спадкової справи спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є його дружина ОСОБА_8 , син ОСОБА_13 , які від

прийняття спадщини відмовилися за будь яких підстав без будь яких застережень та умов, про що свідчить їх заяви, які знаходяться в матеріалах спадкової справи №44/2017.

Таким чином, судом встановлено, що сторона за договором: покупець помер, що унеможливлює нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу №0894 від 29.08.2002.

Позивачеві ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 нотаріуса Доманівської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 25.06.2025 відмовлено через недотримання при посвідченні договору купівлі-продажу нотаріальної форми.

Вирішуючи спір по суті заявлених вимог, суд застосовує наступні норми права.

Згідно з ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Зі змісту ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

У відповідності до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Згідно з абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норми ЦК урср 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлене судом.

За змістом ст. ст. 128, 153 ЦК урср право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоду по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорі даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно буди досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК урср за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу" N 1956-XII від 10 грудня 1991 року згідно ч. 2 якої угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Міністерство юстиції України за N 17-12-44 від 10 квітня 1998 року роз`яснило, що угоди, укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню.

Положеннями ст. 47 ЦК урср (в ред. 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу.

Договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 Кодексу). Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству N 56 від 13 грудня 1995 року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за N 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею.

Відповідно до п. 5 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року за N 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна.

Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно ст. ст. 227, 242 ЦК урср (1963 року) договір купівлі-продажу житлових будинків повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна із сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом, у відповідності зі ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу" біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Статтею 392 ЦК України, передбачено право власника майна на пред`явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Оскільки повністю виконано умови договорів купівлі-продажу, сплатиши за придбане майно грошові кошти, володіє об`єктом нерухомості та утримує його, договір купівлі-продажу між сторонами в судовому порядку не визнавався недійсним, позивач на підставі ст. ст. 128,153 ЦК урср і ст. 49 ЗУ "Про власність", правомірно набув право власності на спірний об`єкт нерухомості і правомірно володіє ним до теперішнього часу.

Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та відповідно ст. 16 ЦК України він обрав правильний спосіб захисту свого порушеного права.

При цьому, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України).

Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ч. 2 ст. 332 ЦК України право власності на нерухоме майно, якщо відповідно до закону таке право підлягає державній реєстрації, виникає з моменту державної реєстрації.

Обов`язковість державної реєстрації прав на нерухоме майно передбачена Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року. Порядок та умови державної реєстрації передбачені тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, затверджене наказом МЮ України № 7/5 від 7 лютого 2002 року з наступними змінами.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Приймаючи до уваги те, що при укладенні договорів було домовлено про істотні умови договорів, які стосуються купівлі-продажу житлового будинку і відбулося повне виконання

договору, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача стосовно визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна №501 від 12.08.2000 року укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , договору купівлі- продажу нерухомого майна №0894 від 29.08.2002 рок укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , підлягає задоволенню.

На стягненні з відповідача судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній не наполягав, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 278-279 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Уточнену позовну заяу ОСОБА_1 поданої від її імені адвокатом Бороденко Роксоланою Василівною до ОСОБА_2 , Прибузької сільської радиВознесенського району Миколаївської області про визнання договорів купівлі-продажу житлового будинку дійсними та визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №501 від 12.08.2000 року, посвідченого Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею, зареєстрованого 04.09.1996 року Вознесенським БТІ за №314, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дійсним.

Визнати договір купівлі- продажу нерухомого майна №0894 від 29.08.2002 року, посвідченого Вознесенською південною товарною біржею, зареєстрованого 25.12.2002 року Вознесенським БТІ за №314, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , дійсним.

Визнати за ОСОБА_14 право власності в порядку спадкування на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення, згідно ч.1 ст. 354 ЦПК України.

Суддя : О. В. Кривенко