Справа № 303/807/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 лютого 2026 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Заболотний А.М., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та зобов`язання брати участь у вихованні дитини,-

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та зобов`язання брати участь у вихованні дитини.

При вирішенні питання щодо можливості прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд, передусім, виходить з того, що позовна заява повинна бути подана з додержанням вимог, визначених ст.ст. 175-177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Звертаючись до суду із даним позовом позивач заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», який передбачає звільнення від сплати судового збору позивачів у справах про стягнення аліментів, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Так, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» визначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Системний аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що законодавець пов`язує звільнення від сплати судового збору виключно з вимогами, предметом яких є стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Разом з тим, заявлена позивачем вимога про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, що стягуються на підставі судового рішення за своєю правовою природою є вимогою про примусове виконання раніше встановленого обов`язку, а не вимогою про стягнення аліментів у розумінні п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Така вимога не пов`язана з визначенням, зміною чи способом стягнення аліментів, а спрямована на стягнення вже нарахованої заборгованості.

Крім того, вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчасно сплачувати аліменти та зобов`язання відповідача брати активну участь у вихованні дитини не передбачені п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» як підстави для звільнення від сплати судового збору та мають характер немайнових вимог.

Отже, заявлені позивачем вимоги, у тому числі вимога про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, не підпадають під перелік випадків звільнення від сплати судового збору у зв`язку з чим судовий збір за подання таких вимог підлягає сплаті у встановленому законом порядку та розмірі.

Так, зі змісту позовних вимог встановлено, що позивач просить: «1. Стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість по сплаті аліментів у сумі 34628,75 грн. 2. Зобов`язати ОСОБА_2 надалі вчасно та в повному обсязі виплачувати аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 . 3. Зобов`язати ОСОБА_2 брати активну участь у вихованні неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , а саме: забезпечувати регулярні зустрічі та спілкування не рідше ніж кожні вихідні, брати участь у вирішенні питання щодо її освіти, здоров`я, організації дозвілля».

Таким чином, позивач заявляє дві вимоги немайнового характеру та одну вимогу майнового характеру, кожна з яких потребує окремого вирішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який станом на 01.01.2026 року становить 1331,20 грн.

Згідно з ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зі змісту пред`явлених позовних вимог слідує, що позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 34628,75 грн., що, відповідно, і є ціною позову.

Згідно з ст. 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2026 рік», з 1 січня 2026 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 3328,00 грн.

За таких обставин, позивачу слід сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру по 1331,20 грн. за кожну та 1331,20 грн. за вимогу майнового характеру, що разом становить 3993,60 грн.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору: отримувач коштів: ГУК у Зак. обл/Мукачівська тг/22030101; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37975895; код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0007383; код класифікації доходів бюджету 22030101; найменування коду класифікації доходів бюджету: судовий збір; призначення платежу «судовий збір за позовом (ПІБ чи найменування), Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області.

Крім того, проаналізувавши позовні вимоги, судом встановлено, що заявлені вимоги не свідчать про наявність спору про право у розумінні ст. 3 ЦПК України.

Так, заявлена вимога про стягнення заборгованості зі сплати аліментів фактично спрямована на примусове виконання вже існуючого та встановленого обов`язку відповідача щодо утримання дитини, який виник на підставі судового рішення. Позивач не ставить під сумнів ані обсяг аліментного обов`язку, ані підстави його виникнення, а тому відсутній спір щодо наявності чи змісту відповідного права та обов`язку.

Вимога про зобов`язання відповідача надалі вчасно та в повному обсязі сплачувати аліменти не спрямована на захист порушеного чи оспорюваного права, а має превентивний характер та фактично дублює імперативні приписи СК України щодо обов`язку батьків утримувати дитину (статті 180, 181 СК України). Зазначена вимога не породжує нових правовідносин і не може бути предметом судового розгляду в позовному провадженні, оскільки обов`язок сплачувати аліменти вже встановлений законом і не потребує додаткового судового підтвердження.

Крім того, вимога про зобов`язання відповідача брати активну участь у вихованні дитини сформульована загально та декларативно, не містить конкретного спору між сторонами щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, а також не свідчить про наявність між сторонами конфлікту щодо реалізації відповідних батьківських прав і обов`язків. За відсутності спору про місце проживання дитини, графік побачень чи обмеження у спілкуванні з дитиною, підстави для судового втручання відсутні.

Таким чином, заявлені позивачем вимоги не пов`язані з наявністю між сторонами спору про право, а фактично зводяться до вимог про підтвердження та примусове виконання вже існуючих, визначених законом обов`язків.

Відтак позивачу необхідно додатково обґрунтувати заявлені позовні вимоги із відповідним правовим обґрунтуванням.

Крім того, суд вважає за доцільне зазначити таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

Разом з тим, позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету у позивача та відповідача. Таким чином позивачу необхідно зазначити такі відомості.

До того ж відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити також підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Проте, в порушення вимог п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява такого підтвердження не містить, що також потребує виправлення.

Згідно з ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Відповідно до ч. 2 ст. 185 ЦПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Таким чином, зазначене є підставою для залишення позовної заяви без руху на підставі ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суддя,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та зобов`язання брати участь у вихованні дитини - залишити без руху.

Повідомити позивача про необхідність усунення недоліків вказаних у мотивувальній частині цієї ухвали протягом п`яти днів з дня отримання ухвали.

Копію даної ухвали надіслати позивачу.

Наслідки невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Заболотний