Справа № 346/4565/25
Провадження № 6/346/135/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2026 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді Яремин М.П.

з участю секретаря Урбанович І.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про розстрочку виконання рішення Коломийського міськрайонного суду, ухваленого 25.11.2025 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

в заяві зазначено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25.11.2025 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ ОТП Банк заборгованість за кредитним договором в розмірі 33 793, 27 грн., а також судові витрати в розмірі 3 028 грн. За результатами апеляційного розгляду вказане рішення залишено без змін. Заявниця зазначає, що на даний час не має можливості виконати рішення суду одразу через складне матеріальне становище. Вона тимчасово проживає за кордоном, де офіційно зареєстрована у службі праці як безробітна, є матір`ю трьох дітей та перебуває у відпустці по догляду за однорічною дитиною, у зв`язку з чим не має постійного доходу, а наявні кошти спрямовуються на забезпечення базових потреб дітей. Присуджений розмір заборгованості визнає та не ухиляється від виконання рішення суду. Тому вона просить розстрочити виконання вказаного рішення суду, а саме по 1 000 грн. щомісячно до повного погашення боргу.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином. Заявниця через систему «Електронний суд» подала до суду письмові пояснення, в яких просить розгляд її заяви проводити у її відсутності, а також врахувати, що встановлення строку 12 місяців розстрочки виконання рішення суду фактично зобов`яже її сплачувати суми, які перевищують її реальні можливості. Тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Суд, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 25.11.2025 року позовні вимоги акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № від 21.12.2022 року в загальному розмірі 33 793,27 грн. та судові витрати в розмірі 3 028 грн. (а. с. 127-130 ).

Відповідно до копії рішення від 11.12.2025 року, завірений переклад якого з польської на українську мову проведено присяжним перекладачем української мови А. Славичем, ОСОБА_2 визнано безробітною особою з 11.12.2025 року та відмовлено їй у наданні права на допомогу по безробіттю ( а.с. 170-171 ).

Даними копії повного свідоцтва про народження, переклад з польської на українську мову якого проведено присяжним перекладачем української і російської мови Д. Головеньком, стверджується, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 174-175 ).

З матеріалів справи також встановлено, що ОСОБА_6 та ОСОБА_1 є батьками малолітніх ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с. 139, 140 ).

За змістом ч. 1, 3-5 ст. 435 ЦПК України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення. Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також статтею 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Наведені норми не містять конкретного переліку обставин для відстрочення та/або розстрочення виконання судового акта, а лише встановлюють критерії для їх визначення, надаючи суду в кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

У постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року у справі № 796/43/2018 зазначено, що підставою для застосування ст.435 ЦПК України і ст.33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять неможливим. Вирішуючи питання щодо можливості відстрочення чи розстрочення виконання рішення, суд повинен враховувати майнові інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини кожної сторони у виникненні спору та інші обставини. Матеріальний стан боржника не є безумовною підставою для розстрочення чи відстрочення виконання рішення суду і підлягає оцінці у сукупності з іншими фактичними обставинами.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови від 26.12.2003 року №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертає увагу, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру..», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки (відстрочки) виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

З аналізу наведених норм слідує, що розстрочення виконання рішення можливе лише у виключних випадках за наявності обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Під час вирішення питання про розстрочення виконання рішення суду обов`язково мають враховуватись також інтереси сторони, на користь якої ухвалене рішення, тобто стягувача.

На підставі наведеного суд, враховуючи наявність об`єктивних даних, які перешкоджають виконанню рішення суду з поважних причин, беручи до уваги суму, яка підлягає стягненню із заявниці, її матеріальний стан, приходить до висновку, що вимоги останньої заслуговують на увагу і зазначені нею причини неможливості виконання судового рішення разовим платежем є підставою для розстрочення його виконання. Однак, строк останнього суд встановлює у вісім місяців, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 435 ЦПК України, згідно з якими розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, шляхом сплати щомісячних платежів по 4 602,65 грн. (36 821,27 грн. (33 793,27 + 3 028) / 8 місяців = 4 602,65 грн.). Отже, заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі наведеного, ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та, керуючись ст. 81, ч. 2 ст.247, ст. ст. 258-261, 353, 431, 435 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

заяву задовольнити частково.

Розстрочити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , виконання рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, ухваленого 25.11.2025 року в цивільній справі за позовом акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № від 21.12.2022 року в розмірі 33 793 гривні 27 копійок та 3 028 гривень сплаченого судового збору, що в загальному розмірі складає 36 821 (тридцять шість тисяч вісімсот двадцять одна) гривня 27 копійок, на 8 (вісім) місяців, встановивши, що сплата вказаного присудженого платежу повинна здійснюватись щомісячно в розмірі 4 602 (чотири тисячі шістсот дві) гривні 65 копійок, після набрання цією ухвалою законної сили.

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її постановлення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя: Яремин М. П.