УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

справа № 569/3528/25

провадження № 61-16419ск25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Рівненської міської ради, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном та визнання квартири непридатною для проживання,

встановив:

22 грудня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв'язку надіслав до Верховного Суду касаційну скаргу у вказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 12 січня 2026 року касаційну скаргу залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 12 січня 2026 року заявник засобами поштового зв'язку надіслав до суду касаційної інстанції касаційну скаргу в новій редакції з уточненням її прохальної частини разом з копіями скарги для інших учасників справи.

Проте нова редакція касаційної скарги всупереч вимогам ухвали Верховного Суду від 26 серпня 2024 року так і не містить чіткого посилання на пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається саме ця касаційна скарга, з відповідним обґрунтуванням (мотивуванням).

Так, у тексті скарги є вказівка на те, що суди першої та апеляційної інстанцій в оскаржуваних судових рішеннях застосували норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу заявника на те, що у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

ОСОБА_1 , посилаючись на застосування норми права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, не зазначає постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваних судових рішеннях.

Відсутність належного обґрунтування підстав касаційного оскарження не є достатнімдля вирішення питаннящодо відкриття касаційного провадження.

Крім того, заявник посилається на частину третю статті 411 ЦПК України та перелічує всі підстави для скасування судового рішення, передбачені цією законодавчою нормою. Проте таке посилання наведене без взаємозв'язку з конкретним пунктом частини другої статті 389 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов'язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу.

За змістом статті 185 ЦПК України, якщо заявник не усунув недоліки скарги у строк, встановлений судом, скарга вважається неподаною і повертається заявнику.

Таким чином, оскільки недоліки касаційної скарги заявником в повному обсязі усунуті не були, тому касаційна скарга підлягає поверненню заявнику.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 липня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 25 листопада 2025 року визнати неподаною та повернути заявнику.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов