ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відводі

04 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі судді Городничої В.С., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєва Олександра Володимировича, Космачевської Тетяни Вікторівни, Халаджи Ольги Володимирівни по цивільній справі №175/19005/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачу справи за підсудністю у справі №175/19005/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Дніпровського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачі справи за підсудністю у справі №175/19005/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу від 18 листопада 2025 року визначений склад колегії суддів для розгляду справи: головуючий суддя (суддя-доповідач) Агєєв О.В., судді: Космачевська Т.В., Халаджи О.В.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року справу було призначено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

23 лютого 2026 року до Дніпровського апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєва О.В., Космачевської Т.В., Халаджи О.В. від апеляційного розгляду за його скаргою на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачі справи за підсудністю у справі №175/19005/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів.

Заява про відвід судді мотивована тим, що 18 листопада 2025 року ним було надіслано апеляційну скаргу. Матеріали справи надійшли до суду апеляційної інстанції 27 листопада 2025 року. Ухвалу про відкриття апеляційного провадження винесено 16 грудня 2025 року. Вважає, що граничний строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції (30 днів) спливає 16 лютого 2026 року. Однак, станом на 22 лютого 2026 року, справа по суті не розглянута, жодних процесуальних рішень, окрім ухвали про відкриття провадження, колегією суддів не прийнято, тому, на думку заявника, вказані обставини свідчать про упередженість та необ`єктивність складу суду, що є підставою для відводу суддів.

Зазначає, що розгляд такої категорії справ не потребує дослідження складних фактичних обставин, виклику сторін чи проведення тривалих підготовчих дій, для прийняття рішення суду апеляційної інстанції (постановлення ухвали за наслідками розгляду скарги) потрібен мінімальний проміжок часу.

Вказує, що така безпідставна затримка є неприпустимою, оскільки порушує його право на доступ до правосуддя та остаточне вирішення спору.

У зв`язку з чим ОСОБА_1 заявляє відвід колегії суддів і просить призначити інший склад суду.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 27 лютого 2026 року відвід, заявлений Бугловим О.С. колегії суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєву О.В., Космачевській Т.В., Халаджи О.В. від апеляційного розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачі справи за підсудністю у справі №175/19005/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів - визнано необґрунтованим. Для вирішення питання про відвід, справу №175/19005/25 передано до канцелярії суду, для визначення судді у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2026 року вказану справу розподілено судді Дніпровського апеляційного суду Городничій В.С.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Агєєва О.В., Космачевської Т.В., Халаджи О.В. приходжу до висновку про необхідність залишення її без задоволення.

Частиною 1 ст. 40 ЦПК визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно з ч. 2 та ч. 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ч. 7 ст. 40 ЦПК України питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Питання про відвід вирішується судом у відповідності до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Підстави для відводу судді визначені ст. ст. 36-37 ЦПК України.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу (недопустимість повторної участі судді в розгляді справи).

Разом з тим, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

У ч. 4 ст. 10 ЦПК України та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику ЄСПЛ як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52, від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Аналогічні висновки ЄСПЛ викладені у рішенні від 24 травня 1989 року у «Справі Гаусшильдта» (§ 46) де зазначено, що наявність безсторонності для цілей п.1 ст. 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу.

За об`єктивним критерієм підлягає з`ясуванню, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним у цьому є те, чи є побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно підтвердженими.

Тобто, при вирішенні того, чи є у цій конкретній справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя чи судді можуть бути небезсторонніми, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення у справі «Ветштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), п. 44; та рішення у справі «Ферантелі та Сантанжело проти Італії» (Ferrantelli and Santangelo v. Italy), від 7серпня 1996 poку, п. 58).

Презумпція особистої неупередженості судді діє, допоки не з`являться докази на користь протилежного. Доказів протилежного заявником не надано й судом не здобуто.

Заявляючи відвід, заявник має навести обґрунтовані доводи та надати відповідні докази, які б свідчили про наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді чи можуть свідчити про зацікавленість судді в результаті розгляду справи. Однак, за обставинами даної справи, заявник не довів існування відповідних обставин.

Зміст заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Агеєва О.В., Космачевської Т.В., Халаджи О.В. не свідчить про наявність підстав, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, а зводиться до незгоди заявника з процесуальними строками розгляду його апеляційної скарги в цій справі, що є наслідком надмірного поточного навантаження на колегію суддів через недостатню кількість суддів цивільної палати Дніпровського апеляційного суду, які здійснюють судочинство.

Саме твердження Буглова О.С., що існує сумнів у неупередженості колегії суддів Дніпровського апеляційного суду Агеєва О.В., Космачевської Т.В., Халаджи О.В. не може бути підставою для відводу.

Даних, які б прямо чи опосередковано свідчили про заінтересованість колегії суддів Агеєва О.В., Космачевської Т.В., Халаджи О.В. в результаті розгляду даної справи, а також інших доказів, які б могли свідчити про наявність обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, матеріали справи не містять.

У даному випадку апеляційним судом підстав, передбачених ч. 1 п. 5 ст. 36 ЦПК України, для відводу колегії суддів Дніпровського апеляційного суду Агеєва О.В., Космачевської Т.В., Халаджи О.В. у цій справі при вищевикладених обставинах не встановлено.

Виходячи з наведеного вище, заява про відвід задоволенню не підлягає, оскільки наведені в ній мотиви не є підставою для відводу колегії суддів Агеєва О.В., Космачевської Т.В., Халаджи О.В. відповідно до вимог статей 36-39 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 36, 37, 40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Дніпровського апеляційного суду Агєєва Олександра Володимировича, Космачевської Тетяни Вікторівни, Халаджи Ольги Володимирівни - відмовити.

Продовжити розгляд апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2025 року про передачу справи за підсудністю у справі №175/19005/25 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України про зобов`язання вчинити дії, скасування постанови та стягнення коштів у тому ж складі суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.С. Городнича