УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

справа № 570/6040/23

провадження № 61-2304ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Дундар І. О. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Чоланюком Сергієм Юрійовичем , на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року (повний текст постанови складено 16 грудня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Шпанівської сільської ради Рівненського району Рівненської області Чернацької Оксани Володимирівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Естет Хауз» про скасування рішення державного реєстратора та витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Електронний суд» подала касаційну скаргу, через представника Чоланюка С. Ю. , на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року.

На підставі касаційної скарги ОСОБА_1 не може бути вирішено питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що касаційна скарга та додані до неї матеріали, подані з пропуском встановленого строку на касаційне оскарження.

Оскаржувана постанова апеляційного суду ухвалена 16 грудня 2025 року. Повний текст постанови виготовлено 16 грудня 2025 року. Касаційна скарга ОСОБА_1 направлена до Верховного Суду 24 лютого 2026 року, через підсистему «Електронний суд». Тобто з пропуском, передбаченого частиною першою статті 390 ЦПК України строку на касаційне оскарження, оскільки останнім днем строку на касаційне оскарження було 15 січня 2026 року.

У клопотанні, яке додане до касаційної скарги, ОСОБА_1 просить поновити строк на касаційне оскарження, зазначає, що повний текст постанови Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року, ОСОБА_1 було отримано 16 грудня 2025 року.

В тридцятиденний строк після отримання копії рішення (а саме 07 січня 2026 року), адвокатом Чоланюком С. Ю. в інтересах ОСОБА_1 , подано касаційну скаргу, однак ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року, така касаційна скарга була повернута (копію ухвали було отримано нею 23 січня 2026 року).

Серед підстав повернення касаційної скарги Верховний Суд у своїй ухвалі вказав, що «до касаційної скарги додано ордер, виданий адвокатом Чоланюком С. Ю., який сформований у підсистемі «Електронний суд» на підставі ордеру № НК 1205675 від 06 січня 2026 року, копія якого відсутня в матеріалах касаційного провадження.

Проте, зазначення в електронному ордері, сформованому в підсистемі «Електронний суд», що він виданий на підставі іншого ордера, доводить, що такий електронний ордер не є самодостатньою підставою для виникнення у адвоката повноважень на представництво.

Отже, сам по собі ордер, сформований у підсистемі «Електронний суд», не підтверджує повноваження адвоката на представлення інтересів особи у Верховному Суді, оскільки такий ордер не містить реквізити, передбачені Положенням. Тому у вказаному випадку скаржником додаються примірники касаційної скарги для всіх інших учасників справи».

Одночасно у вищевказаній ухвалі було зазначено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали для її повернення.

В подальшому 30 січня 2026 року ОСОБА_1 , адвокатом Чоланюком С. Ю. в інтересах ОСОБА_1 , було повторно подано касаційну скаргу, однак ухвалою Верховного Суду від 16 лютого 2026 року, така касаційна скарга була повернута (копія ухвали була отримана нею 18 лютого 2026 року).

Серед підстав повернення касаційної скарги Верховний Суд у своїй ухвалі вказав, то «оскільки в касаційній скарзі не викладені, передбачені чинним ЦПК України, підстави касаційною оскарження, скарга підлягає поверненню особі, яка її подала».

Одночасно у вищевказаній ухвалі було зазначено, що повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали для її повернення.

Отже, задля дотримання норм Конституції, а також з норм міжнародного права, повертаючи касаційну скаргу адвоката Чоланюка С. Ю. подану в інтересах ОСОБА_1 з підстав того, що скаржником не було надано паперового ордеру, задля припущень для стороннього спостерігача припущень надмірного формалізму зі сторони суду, які унеможливили доступ позивача до правосуддя для захисту своїх прав та інтересів шляхом судового розгляду справи, вважає за доцільне просити суд поновити строк для подачі касаційної скарги на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2025 року та на постанову Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року.

Європейський суд з прав людини зауважив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 41, ЄСПЛ, від 03 квітня 2008 року).

У частині другій статті 390 ЦПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. У частині третій статті 390 ЦПК України передбачено, що строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

Вказані ОСОБА_1 підстави не можна вважати поважними, оскільки не доведено, що зазначені обставини перешкодили їй подати касаційну скаргу у передбачений статтею 390 ЦПК України строк.

Таким чином, ОСОБА_1 необхідно надіслати до суду обґрунтовану заяву про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій вказати поважність причин пропуску строку та надати належні докази (документи), які підтверджуватимуть поважність причин пропуску строку.

На підставі викладеного згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга підлягає залишенню без руху. Протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа, яка подала касаційну скаргу, має право звернутися до суду касаційної інстанції зі заявою про поновлення строку на касаційне оскарження і навести інші підстави для поновлення строку та подавши відповідні докази.

Крім того, як свідчить аналіз касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, у порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі особою, яка подала касаційну скаргу, підставою, на якій подаються касаційна скарга, указує пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України (суд апеляційної інстанції в оскарженому судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановахВерховного Суду від 04 березня 2025 року у справі № 320/12042/23, від 22 березня 2019 року у справі № 200/12181/18, від 08 вересня 2020 року у справі № 916/667/18, від 21 грудня 2022 року у справі № 914/2350/18 (914/608/20), від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, від 30 червня 2020 року у справі № 19/028-10/13, від 23 грудня 2022 року у справі № 463/6249/16-ц, від 21 серпня 2019 року у справі № 911/3681/17, від 01 та 15 жовтня 2019 року у справах № 911/2034/16 та № 911/3749/17, від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17, від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 04 червня 2019 року у справі № 916/3156/17, від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19 та у постанові Верховного Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-140цс14 та відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

Посилаючись в касаційній скарзі як підставу касаційного оскарження судового рішення на відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, особа, яка подала касаційну скаргу, не указує щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.

Тлумачення вказаних норм ЦПК України свідчить, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених в пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково вказуватися у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

З урахуванням викладеного, особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказати підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 ЦПК України підстави (підстав), обґрунтувати неправильне застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права і надати уточнену касаційну скаргу та її копії відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, відповідно до частини сьомої статті 43 ЦПК України у разі подання до суду документів в електронній формі учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Касаційна скарга ОСОБА_1 сформована в підсистемі «Електронний суд», однак доказів надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій цієї касаційної скарги особою, яка подала касаційну скаргу, не надано.

Отже особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно надати суду докази надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій уточненої касаційної скарги та доданих до неї документів.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Керуючись статтями 185, 260, 392, 393 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана представником Чоланюком Сергієм Юрійовичем , на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 14 травня 2025 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 16 грудня 2025 року залишити без руху.

Встановити для усунення недоліків строк десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо подання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із наведенням інших підстав для поновлення строку у відкритті касаційного провадження буде відмовлено. У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. О. Дундар