ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/3849/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" лютого 2026 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Осіпенко Л.М., розглянувши питання про відкриття провадження за позовом позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в квартирі та стягнення компенсації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Стовба А.В., звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про припинення права власності на 1/2 частку в квартирі та стягнення компенсації за неї.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями, справу передано на розгляд судді Осіпенко Л.М.

Однак, ознайомившись із змістом та формою позовної заяви, суд встановив, що вона підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

На підтвердження сплати судового збору позивач надав Квитанцію про сплату № 5228-3643-7225-3414 від 04.12.2025 року суму 9 084,00 грн.

Разом з тим, суд дійшов до висновку, що позивачем недоплачено судовий збір, з огляду на наступне.

Позивачем заявлено дві позовні вимоги, про припинення права власності на частку в квартирі (немайнова вимога) та стягнення компенсації за частку в квартирі (майнова вимога).

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Згідно з п. 1,2 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду із позовною вимогою майнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а при зверненні до суду із позовною вимогою немайнового характеру фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином позивач мав би сплатити судовий збір за вимогу майнового характеру у розмірі 10 576,80 грн. (з розрахунку: 2 644 200,00 : 2 = 1 322 100,00 грн.; 1 322 100,00 грн. х 1% = 13 221,00 грн. х 0,8 = 10 576,80 грн.) та за вимогу немайнового характеру у розмірі 968,96 грн. (з розрахунку: 1 211,20 грн. х 0,8 = 968,96 грн.).

Оскільки позивачем вже сплачено 9 084,00 грн. судового збору, йому слід доплатити 2 461,76 грн. (з розрахунку: 10 576,80 грн. + 968,96 грн. = 11 545,76 грн.; 11 545,76 грн. - 9 084,00 грн. = 2 461,76 грн.).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позов подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються недоліки позову, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позову без руху.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь - який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Залишення позову без руху з зазначених вище підстав не є по своїй суті обмеженням права на доступ до суду, оскільки відповідає вимогам закону та основним засадам цивільного судочинства, та є необхідним для справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду та вирішення справи.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу десятиденного строку з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення наведених недоліків, протягом якого позивачу необхідно надати суду докази доплати судового збору в розмірі 2 461,76 грн. за реквізитами Дарницького районного суду м. Києва, які розміщені на офіційному веб-порталі «Судова влада України» за веб-адресою: https://court.gov.ua/sud2602/ у вкладці «Громадянам» «Судовий збір».

Керуючись ст.ст. 95, 175, 177, 185-187, 260, 261 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на частку в квартирі та стягнення компенсації.

Встановити позивачу десятиденний строк з моменту отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити позивачу, що у випадку, якщо недоліки не будуть усунені протягом встановленого судом строку, позов буде повернуто особі, яка його подала.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя: Л.М. Осіпенко