Справа №197/1081/25
провадження №2/197/123/26
Широківський районний суд Дніпропетровської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року

приміщення суду за адресою: вул. Соборна, 86, с-ще Широке, 53700

Широківський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Гері О.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Слобідської Л.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та

встановив:

У жовтні 2025 року від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» до суду надійшла позовна заява до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №4706330 від 03.06.2024 року в розмірі 85 827,80 грн, а також понесених судових витрат, 3% річних та інфляційних витрат. Позивач обґрунтовує позов тим, що 03.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4706330 про надання коштів на умовах споживчого кредиту. Відповідно до п.1.2. договору сума кредиту складає 15000 грн. Згідно з п.1.3 договору строк кредиту 360 днів: з 03.06.2024 року по 29.05.2025 року. На підставі погоджених умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок особи за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання Договору. ТОВ «Лінеура Україна» виконало свої зобов`язання по кредитному договору в повному обсязі та надало відповідачці кредит у сумі 15 000 грн шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку № НОМЕР_1 , емітовану АТ КБ «ПриватБанк». Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.02.2025 ТОВ «Лінеура Україна» на підставі договору факторингу №27/02/2025 за плату відступило право грошової вимоги до відповідачки на користь ТОВ «Українські Фінансові операції». Станом на дату відступлення права вимоги, 27.02.2025 заборгованість відповідачки склала 73 696,10 грн, з яких: 14 542,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 51 654,10 заборгованість по процентам; 7 500 грн заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам. Станом на дату укладення договору факторингу від 27.02.2025 №27/02/2025, строк дії договору №4706330 від 03.06.2024 не закінчився, а тому, в межах строку дії договору позивачем донараховано відсотки за 90 календарних днів у розмірі 19 631,7 грн. Таким чином загальна заборгованість відповідачки перед позивачем становить 85 827,80 грн.

Провадження у справі відкрито 13.10.2025.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує.

Відповідачка в судове засідання не з`явилася, відзив не надавала, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає, разом з заявою подала копію витягу з ЄДРДР про відкриття кримінального провадження щодо вчинення з її картковим рахунком в АТ КБ «ПриватБанк» шахрайських дій.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.06.2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 укладено Договір №4706330 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Відповідно до п.1.2. цього договору сума кредиту складає 15000 грн, строк кредиту 360 днів: з 03.06.2024 року по 29.05.2025 року. На підставі погоджених умов договору ТОВ «Лінеура Україна» надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на банківський рахунок особи за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 , яку відповідачкою вказано особисто під час укладання Договору.

Відповідачка підписала договір за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «35971».

За інформацією в листі ТОВ «Універсальні Платіжні Рішення», відповідно до зазначеного договору №4706330 від 03.06.2024 було успішно перераховано грошові кошти у сумі 15 000 грн на платіжну карту № НОМЕР_1 .

Враховуючи невиконання відповідачкою своїх боргових зобов`язань перед первісним кредитором, 27.02.2025 року ТОВ «Лінеура Україна» на підставі Договору факторингу №27/02/2025 за плату відступило, а ТОВ «Українські Фінансові Операції» набуло право грошової вимоги до відповідачки.

Враховуючи зазначене, до позивача відповідно до укладеного Договору факторингу від 27.02.2025 року №27/02/2025 року перейшло право грошової вимоги до відповідачки за Договором №4706330 від 03.06.2024 року загальна сума заборгованості склала 73696,10 грн, з яких: 14542,00 грн заборгованість по тілу кредиту; 51654,10 заборгованість по процентам; 7500 грн заборгованість по нарахованим штрафам/неустойкам.

Станом на дату укладання Договору факторингу від 27.02.2025 року №27/02/2025, строк дії Договору №4706330 від 03.06.2024 року не закінчився. А тому, в межах строку дії Договору, укладеного між первісним кредитором та відповідачкою, ТОВ «Українські Фінансові Операції» у період з 27.02.2029 року по 29.05.2025 року (90 календарних днів) здійснено нарахування процентів за стандартною процентною ставкою, у сумі 19 631,7 грн.

Після укладання Договору факторингу та переходу права вимоги до Позивача, відповідачка не здійснила жодного платежу для погашення існуючої заборгованості ані на рахунки ТОВ «Українські Фінансові Операції», ані на рахунки первісного кредитора. Фактично таким чином, відповідачка має заборгованість перед Позивачем за Договором №4706330 від 03.06.2024 року загальною сумою 85 827,80 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 14 542,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 51 654,10 грн, нарахованих процентів ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 90 календарних днів 19 631,7 грн.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку ТОВ ««Українські Фінансові Операції»» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд вважає, що позивач в праві вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів та відсотків за їх використання.

Факт отримання відповідачкою кредитних коштів та користування ними підтверджується розрахунком заборгованості.

Представником позивача було заявлено клопотання про витребування від АТ «ПриватБанк» фінансової інформації про рахунки відповідачки.

Відповідно до відповіді, наданої АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251030/44492-БТ від 07.11.2025, банком було емітовано карту № НОМЕР_2 , на яку здійснено переказ коштів на суму 15 000 грн 03.06.2024.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення закону щодо договору позики, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Першою та третьою частинами статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема. передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі (ч.12 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору (п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідачка підписала кредитний договір електронним підписом, створеним за допомогою одноразового персонального ідентифікатора 35971.

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідачки для укладення такого Договору, на таких умовах шляхом підписання Договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Загальні правила щодо форми договору визначено ст.639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року №127/33824/19.

Відповідно до чч.1, 3, 4, 7 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов`язань за кредитним договором №4706330 від 03.06.2024 відповідно до розрахунків, наданих позивачем, відповідачка має заборгованість в розмірі 85827,80 грн, яка складається з суми заборгованості з тіла кредиту 14542,00 грн, нарахованих процентів первісним кредитором 51654,10 грн, нарахованих процентів ТОВ «Українські Фінансові Операції» за 90 календарних днів 19631,7 грн.

Щодо відкриття кримінального провадження за заявою відповідачки з підстав вчинення з її картковим рахунком в АТ КБ «ПриватБанк» шахрайських дій невідомими особами, суд зазначає наступне.

Кредитний договір підписано відповідачкою 03.06.2024 і отримано грошові кошти на її картковий рахунок того ж дня, що підтверджується копією виписки по картковому рахунку наданої як відповідачкою, так і відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251030/44492-БТ від 07.11.2025, наданою на запит суду. Як вбачається з витягу з ЄРДР, кримінальне провадження відкрито 14.01.2026, а отже, вже після відкриття провадження у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором. До того ж, відповідачка з моменту укладення кредитного договору 03.06.2024 і до відкриття провадження у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором 13.10.2025, не вчинила жодних дій для блокування карткового рахунку чи звернення з заявою до органів поліції про шахрайство відносно її банківського рахунку, що свідчить про обізнаність відповідачки про рух коштів по її картковому рахунку, а відтак і про наявність в неї кредитних зобов`язань. Тому, копія витягу з ЄДРДР про відкрите кримінальне провадження щодо вчинення шахрайських дій третіми особами з картковим рахунком відповідачки не може бути прийняте судом як беззаперечний доказ укладення кредитного договору від іменні відповідачки третіми особами.

Таким чином, зважаючи на те, що відповідачка порушила умови кредитного договору, у добровільному порядку ухиляється від сплати заборгованості за ним, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №4706330 від 03.06.2024 в загальному розмірі 85 827,80 грн.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Як слідує з матеріалів справи, що між ТОВ «Українські Фінансові Операції» та адвокатом Дідухом Євгеном Олександровичем укладено договір №01/08/2024-А про надання юридичних послуг від 01.08.2024.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені.

Суд приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню.

Відповідно до частин першої, другої ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому Законом порядку.

На підтвердження факту надання адвокатом правничої допомоги позивачем надано: копію Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024, укладеного між ОСОБА_2 та ТОВ «Українські Фінансові Операції»; заявку на виконання доручення до Договору про надання правової (правничої) допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024; рахунок на оплату до Договору про надання правничої (правничої) допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024; копія Акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) до Договору про надання правничої (правничої) допомоги №01/08/2024-А від 01.08.2024.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір у сумі 2 422, 40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.263-265, 268, 273, 274, 354 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, ) до ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, ) суму заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 85 827,80 (вісімдесят п`ять тисяч вісімсот двадцять сім) грн 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, ) витрати по сплаті судового збору в сумі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські Фінансові Операції» (місцезнаходження: 03045, м. Київ, вул. Набережно-Корчуватська, будинок 27, приміщення 2, ) витрати на правничу допомогу у розмірі 10000 (десять тисяч) грн.

В порядку частин десятої, одинадцятої статті 265 ЦПК України органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, нараховувати інфляційні витрати і 3% річних відповідно до статті 625 ЦК України за формулою: Розрахунок інфляційних витрат: І=((si*s):100)-s, де І- сума інфляційних витрат; sі індекс інфляції за певний період; s сума заборгованості; 100- переведення відсотків. Розрахунок 3% річних: С*3:100:365*Дн., де С сума основного боргу; 3 3% річних; 100 переведення відсотків; 365- кількість днів у році; Дн. кількість днів прострочення, починаючи з дати набрання рішенням суду законної сили до моменту виконання рішення.

Роз`яснити органу (особі), що здійснюватиме примусове виконання рішення, що у разі часткової сплати основного боргу, інфляційні витрати і 3% річних нараховуються на залишок заборгованості, що залишився, при цьому день часткової оплати не включається до періоду часу, за який може здійснюватися таке нарахування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дати складання повного його тексту, у порядку, передбаченому підпунктом 15.5 підпункту 15 пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України.

Повний текст рішення складений 09.02.2026.

С у д д я О.Г. Геря