Провадження № 8/161/1/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про перегляд судового наказу

за нововиявленими обставинами

03 березня 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі

Головуючого - судді Антіпової Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Семенової І.М.,

заявника ОСОБА_1

стягувача ОСОБА_1 ,

представника стягувача адвоката Осадовського Р.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу від 29 вересня 2025 року, виданого за заявою стягувача ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 , за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до Луцького міськрайонного суду Волинської області із заявою про скасування судового наказу за нововиявленими обставинами, в якій просила:

- поновити пропущений процесуальний строк на перегляд наказу за нововиявленими обставинами;

-переглянути судовий наказ за нововиявленими обставинами та скасувати судовий наказ № 161/18327/25 від 29 вересня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 05 вересня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття, а також в дохід держави 302 (триста дві) грн. 80 коп. судового збору.;

-відмовити ОСОБА_2 у видачі судового наказу щодо стягнення з ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 посилається на те, що заява ОСОБА_1 про видачу судового наказу була обґрунтована тим, що їх спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ніби проживає разом із ним за адресою: АДРЕСА_1 . Боржник, нібито відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дитини.

Заявник вважає, що ОСОБА_2 відверто вчинив зловживання своїми процесуальними правами, повідомивши суду завідомо неправдиві відомості, які мають суттєве значення для справи. Так, викладені в заяві про видачу судового наказу відомості не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходиться на особистому утриманні заявниці, постійно мешкає разом із нею, ОСОБА_1 , про що свідчить витяг з Реєстру територіальної громади № 2025/015109997 та витяг № 2025/015109947 від 14.10.2025 року, що, на її думку, підтверджує спільне проживання та реєстрацію неповнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з її матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 .

В заяві про видачу судового наказу про стягнення аліментів ОСОБА_2 зазначає місце проживання своє та дитини: АДРЕСА_1 .

В рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.08.2025 року № 535-1 ОСОБА_2 зазначає місце проживання своє та дитини: АДРЕСА_3 .

Насправді ж, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживає разом із матір`ю ОСОБА_1 та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Зазначає про те, що при видачі судового наказу суду не було відомо про дані обставини, які є істотними і такими, що впливають на прийняте судом рішення.

Посилається на те, що до заяви про видачу судового наказу стягувачем н було надано доказів того, що дитина проживає разом із ним.

Вважає, що Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.08.2025 року № 535-1 не є належним доказом спільного проживання.

Отже, зазначає про те, що батько дитини ОСОБА_2 з моменту народження дитини ОСОБА_4 і до теперішнього часу вихованням та піклуванням про дитину не займається.

Заявниця забезпечує дитині всі належні умови (матеріальні та побутові), утримує та піклується про дитину на належному рівні. Дитина забезпечена житлом (має окрему кімнату), повноцінним здоровим харчуванням, емоційною підтримкою, комфортом. Дитина доглянута, нормально розвивається, оточена любов`ю, турботою та підтримкою з боку матері.

З огляду на викладене, просила задовольнити її заяву.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 04.12.2025 року заява ОСОБА_1 залишена без руху для усунення недоліків заяви (а.с. 52-53).

29.12.2025 року ОСОБА_1 усунула недоліки заяви (а.с. 55-68).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09.01.2026 року відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 та призначено її до судового розгляду (а.с. 70).

Під час судового розгляду справи, заявник ОСОБА_1 , надала пояснення, за своїм змістом аналогічні викладеному в заяві про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами. Зазначала, що єдиний доказ проживання дитини разом із нею, який в неї є, це витяги з Реєстру територіальної громади № 2025/015109997; № 2025/015109947 від 14.10.2025 року, згідно з якими її місце реєстрації збігається з місцем реєстрації її доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : АДРЕСА_2 , що, на її думку, є нововиявленими обставинами, які не були відомі суду під час винесення судового наказу. Просила задовольнити вимоги заяви.

Стягувач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 , заперечували проти вимог заяви ОСОБА_1 та надали свої письмові заперечення, суть яких зводиться до того, що протягом тривалого періоду, починаючи із часу прийняття рішення про визначення місця проживання дитини, дочка постійно перебуває на утриманні батька ОСОБА_2 та на його постійному догляді. Фактично дитина проживає разом із ним, з матір`ю також іноді бачиться, за бажанням. Разом з тим, в матеріалах справи є докази, зокрема, рішення виконавчого комітету Луцької міської ради від 20.08.2025 року № 535-1 про відмову ОСОБА_1 щодо зміни місця проживання дитини, заява дитини, в якій визначено бажання проживати із батьком, а також заява дитини, яка надана службі у справах дітей під час перевірки побутових умов від 27.07.2025 року, а також відповідь на адвокатський запит, відповідно до якої зазначено, що у всіх випадках дитина приходила на огляд до лікаря з батьком.

Окрім цього, просили взяти до уваги рішення виконавчого комітету Луцької міської ради про визначення місця проживання дитини з батьком № 478-1 від 07.08.2019 року та висновок служби у справах дітей Луцької міської ради від 12.08.2025 року № 203 про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо зміни місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 .. Отже, просили відмовити ОСОБА_1 в задоволенні заяви про перегляд за нововиявленими обставинами судового наказу від 29.09.2025 року у справі № 161/18327/25, виданого за заявою ОСОБА_2 про видачу судового наказу про стягнення аліментів з ОСОБА_1 .

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 21.04.2018 року (виданим повторно) (а.с. 9).

Судом встановлено, що при зверненні до суду ОСОБА_2 надав копію Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради № 535-1 від 20.08.2025 року «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо зміни місця проживання ОСОБА_3 », зі змісту якого вбачається, що, беручи до уваги висновок служби у справах дітей Луцької міської ради від 12.08.2025 року № 203 «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо зміни місця проживання малолітньої ОСОБА_3 », враховуючи думку та інтереси дитини, яка повідомила, що любить обох батьків, але хотіла б і надалі проживати разом із батьком та приходити в гості до мами, виконавчий комітет Луцької міської ради вирішив відмовити ОСОБА_1 у зміні місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10-13).

На запитання суду заявниця підтвердила, що дане Рішення виконавчого комітету нею не оскаржувалось. Отже, станом на день розгляду заяви, не скасоване та є чинним.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17 листопада 2015 року (справа № 161/16542/15-ц) шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірваний (а.с. 14-15).

29 вересня 2025 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №161/18327/25 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь стягувача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку починаючи з 05 вересня 2025 року та до досягнення дитиною повноліття, а також в дохід держави 302 (триста дві) грн. 80 коп. судового збору (а.с. 21).

З Витягу з реєстру територіальної громади №2025/015109997 від 14.10.2025 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 28, 44, 57).

Відповідно до Витягу з реєстру територіальної громади №2025/015109947 від 14.10.2025 року вбачається, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 29, 45, 58).

Як вбачається з Висновку служби у справах дітей Луцької міської ради № 203 від 12.08.2025 року «Про розгляд звернення ОСОБА_1 щодо зміни місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 », 26.06.2025 року у департамент «Центр надання адміністративних послуг у м. Луцьку» звернулась ОСОБА_1 про зміну місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за місцем проживання матері. За наслідками перевірених обставин, враховуючи думку та інтереси дитини, служба у справах дітей вважає за недоцільне зміну місця проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 82-84).

Окрім цього, до матеріалів справи долучена копія власноручно написаної заяви від 27.07.2025 року малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до змісту якої вбачається, що дитина надалі бажає проживати дома із своїм татом (а.с. 87).

Також, суду надана копія власноручно написаної малолітньою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяви від 04.02.2026 року, відповідно до якої дитина повідомила, що вона з 2019 року по сьогоднішній день (04.02.2026 року) проживає зі своїм татом. Маму лише періодично відвідує (а.с. 88).

Окрім цього, суду також надана копія Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №478-1 від 07.08.2019 року «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 », з якого вбачається, що місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено за місцем проживання її батька ОСОБА_2 (а.с. 86).

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Обов`язковість судового рішення є однією з основних засад судочинства (пункт 9 частини першої статті 129 Конституції України).

Жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового судового рішення лише з метою проведення повторного слухання і нового вирішення справи.

У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 ЦПК України, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу (частина восьма статті 170 ЦПК України).

Рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами. Підставами для такого перегляду є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (частина перша та пункт 1 частини другої статті 423 ЦПК України).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки її учасники не знали про цю обставину та, відповідно, не могли підтвердити її у суді. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами спрямований не на усунення судових помилок, а на перегляд судового рішення у вже розглянутій справі з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення такого рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі №19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19), пункти 7.4, 7.5).

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи, існували на час її розгляду, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин. Питання про те, які обставини вважати істотними, є оціночним. Суд вирішує його у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення так, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 травня 2021 року у справі № 752/4995/17 (провадження № 14-41цс21), пункт 34.1.1).

Нововиявленими є обставини, які: входять до предмета доказування у відповідній справі; обґрунтовують вимоги або заперечення сторін; можуть вплинути на висновки суду про права й обов`язки її учасників або мають інше істотне значення для правильного вирішення спору; існували на час розгляду справи, рішення в якій переглядається; спростовують фактичні дані, покладені в основу такого рішення; не були встановлені, коли суд ухвалював це рішення; не були та не могли бути відомі на час розгляду справи особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення; стали відомими тільки після його ухвалення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункт 26).

Не є нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці доказів, які вже оцінив суд у процесі розгляду справи. Крім того, судове рішення не можна переглядати у зв`язку з нововиявленими обставинами у разі, якщо обставини, передбачені процесуальним законом, відсутні, а також якщо ці обставини були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 січня 2019 року у справі № 127/10129/17 (провадження № 14-549зц18), пункти 27, 28).

Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2008 року у справі PONOMARYOV v. UKRAINE, заява № 3236/03, § 40).

Для перегляду за нововиявленими обставинами судового наказу про стягнення аліментів такими обставинами є юридичні факти, які існували на час видачі цього наказу та є істотними для розгляду заяви про його видачу, тобто могли вплинути на висновки суду про права й обов`язки заявника та боржника. Нововиявленими є також обставини, які виникли після набрання судовим наказом законної сили, але віднесені законом до нововиявлених. Необхідно розрізняти нові докази та докази, які підтверджують нововиявлені обставини. Перші не можуть бути підставою для перегляду судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами, тоді як другі є даними, що підтверджують саме такі обставини.

Ключовим для розуміння природи зазначеного виду перегляду судових рішень є тлумачення поняття «нововиявлені обставини». ЄСПЛ зауважує, що процедура скасування судового рішення за нововиявленими обставинами передбачає, що віднайдено докази, які раніше не були об`єктивно доступними та які можуть призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка вимагає скасування судового рішення, має довести, що вона не мала можливості надати суду докази до закінчення судового розгляду і що такі докази мають вирішальне значення для справи.

Системний аналіз практики ЄСПЛ щодо перегляду судових рішень дозволяє зробити висновок, що нововиявленими обставинами можуть бути визнані обставини, які: а) існували під час розгляду справи судом; б) не були відомими суду та учасникам справи під час розгляду справи судом; в) мають істотне значення для справи і можуть призвести до іншого результату судового розгляду (тобто, коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте) (рішення ЄСПЛ від 26 червня 2018 року у справі «Industrial Financial Consortium Investment Metallurgical Union проти України», від 09 червня 2011 року у справі «Желтяков проти України»).

Враховуючи викладене, як за чинним процесуальним законодавством, так і за сталою практикою ЄСПЛ, до нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Визначені законодавчо як нововиявлені, ці обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути відповідним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Суд вправі змінити або скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Отже, процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами передбачає існування доказу або факту, який має значення для з`ясування обставин справи, раніше не був відомий, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду (постанова Великої Палати Верховного Суду від 03 серпня 2022 року у справі № 910/11027/18, провадження № 12-7звг22).

З урахуванням особливостей наказного провадження щодо видачі судового наказу без проведення судового засідання та повідомлення заінтересованих осіб боржник при поданні заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами має надати рівнозначно переконливі докази на підтвердження проживання дитини з ним порівняно з доказами, наданими ОСОБА_2 при поданні заяви про видачу судового наказу.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 червня 2023 року у справі № 645/5876/20.

Додані до заяви про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами документи, такі як витяги з реєстру територіальної громади від 14.10.2025 року, які підтверджують зареєстроване місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (дата реєстрації 08.06.2017 р.) разом з ОСОБА_1 , не може вважатись доказом, яким підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки дата реєстрації (08.06.2017 року) малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передувала прийняттю Рішення виконавчого комітету Луцької міської ради №478-1 від 07.08.2019 року «Про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 », з якого вбачається, що місце проживання малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено за місцем проживання її батька ОСОБА_2 . Більше того, судом було встановлено та не заперечувалось самою заявницею той факт, що саме вона звернулась до виконавчого комітету Луцької міської ради із заявою щодо зміни місця проживання ОСОБА_3 , за наслідками розгляду якої виконавчим комітетом Луцької міської ради ухвалено Рішення № 535-1 від 20.08.2025 року яким відмовлено ОСОБА_1 у зміні місця проживання малолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Дане Рішення ОСОБА_1 не оскаржувала.

Будь-яких інших доказів існування нововиявлених обставин після винесення судом судового наказу, заявницею суду не надано.

З огляду на викладене, суд вважає, що обставини, на які посилається ОСОБА_1 , не є нововиявленими обставинами в розумінні положень пункту 1 частини другої статті 423 ЦПК України.

Якщо суд не вбачає підстав для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, він не втручається в зміст оскаржуваного рішення і постановляє ухвалу про відмову у задоволенні заяви про перегляд судового рішення, аналізуючи у мотивувальній частині лише і виключно обставини, які заявник вважав нововиявленими.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду в ухвалі від 04 липня 2023 року (справа № 299/1923/16-ц, провадження № 14-56цс23).

У випадку незгоди з судовим наказом боржник вправі захистити своє право шляхом подачі позову про зменшення розміру аліментів (припинення стягнення, тощо) (частина сьома статті 170 ЦПК України).

За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами слід відмовити та залишити в силі судовий наказ від 29 вересня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліментів на утримання дитини.

Керуючись ст. ст. 161, 258,259,260,423, 424, 429 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового наказу за нововиявленими обставинами по цивільній справі №161/18327/25 за заявою ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Волинського апеляційного суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Т.А. Антіпова

.