Справа № 456/6022/25
Провадження № 2/456/389/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Валовін Ю. В. ,

з участю секретаря Байко В.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад позицій сторін та учасників справи.

Позивач ТОВ «Споживчий центр» в особі представника Шабатин Н.А., скориставшись системою «Електронний суд», звернувся в Стрийський міськрайонний суд Львівської області з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025 у розмірі 24 240,00 грн та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог покликався на те, що 14.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 14.03.2025-100002111 шляхом підписання заявки, що є невід`ємною частиною цього договору. Відповідно до його умов ТОВ «Споживчий центр» надало відповідачу кредит у розмірі 8 000,00 грн строком на 168 днів. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість у розмірі 24 240,00 грн: 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 10 640,00 грн заборгованість за відсотками, 400,00 грн комісія за надання кредиту, 1 200,00 грн комісія за обслуговування, 4 000,00 грн неустойка, а тому позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідач ОСОБА_1 11.12.2025 подала відзив на позовну заяву, в якому просила задовольнити позов частково та стягнути заборгованість виключно в межах фактично отриманого тіла кредиту в розмірі 8 000,00 грн. В обґрунтування відзиву відповідач зазначила наступне. Нараховані проценти та комісії є надмірними і суперечать Закону України «Про захист прав споживачів», зокрема згідно із ст. 18 цього Закону умови договору, які ставлять споживача у невигідне становище порівняно з іншими сторонами або встановлюють істотний дисбаланс прав, є недійсними, відтак нарахування позивачем близько 200+% від тіла кредиту є несправедливими умовами та порушує принцип добросовісності. Комісії за обслуговування кредиту заборонені законодавством, кредитор не має права стягувати комісію за обслуговування кредиту, оскільки це є прихованим платежем. Нараховані штрафи та пеня порушують принцип пропорційності та ст. 551 ЦК України, недопустимим є стягнення неустойки, яка у кілька разів перевищує основне зобов`язання. Відповідач зазначила, що позивач не довів правомірність нарахування заборгованості в розмірі 24 240,00 грн, оскільки не надав детальний розрахунок відсотків, докази розміру комісій та документи щодо порядку нарахування штрафів.

Представник позивача ОСОБА_2 17.12.2025, скориставшись системою «Електронний суд», подав відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 , в якому зазначив наступне. Процентна ставка, передбачена кредитним договором № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025 є законною, оскільки відповідає вимогам Закону Україну «Про споживче кредитування», щодо вірності розрахунку спірної заборгованості представник відповідача разом з відповіддю на відзив долучив картку субконто з детальним розрахунком заборгованості. Щодо комісії за надання та обслуговування представник відповідача пояснив, що право кредитора стягувати комісію за договором передбачено п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування», відповідно до якого до загальних витрат за споживчим кредитом належать витрати споживача, пов?язані з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов?язкові платежі за супровідні послуги кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб. Крім того, представник відповідача наголосив, що Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» дозволено нараховувати неустойку (штраф, пеню) за кредитними договорами, укладеними з 24.01.2024, відтак неустойка за прострочення відповідачем виконання зобов`язання є правомірною та підлягає стягненню.

Інших заяв по суті справи, в яких відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України викладаються вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, не надходило.

Заяви (клопотання) учасників справи.

Одночасно з поданням позовної заяви 31.10.2025 представник позивача Шабатин Н.А. заявила клопотання про проведення розгляду справи за відсутності позивача та його представника за наявними в матеріалах справи доказами /зворотна сторона а.с. 9/.

18.11.2025 відповідач ОСОБА_1 подала клопотання про розгляд справи у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін /а.с. 37-42/.

11.12.2025 ОСОБА_1 подала на адресу суду відзив на позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до неї про стягнення заборгованості /а.с. 50-54/.

Представник позивача ОСОБА_2 17.12.2025, скориставшись системою «Електронний суд», подав відповідь на відзив відповідача ОСОБА_1 від 11.12.2025, в якому одночасно заявив клопотання про доручення письмових доказів /а.с. 55-72/.

03.02.2026 відповідач ОСОБА_1 подала заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с. 83/.

Процесуальні дії у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 головуючим суддею у справі визначено суддю Валовін Ю.В. /а.с. 29/

На виконання вимог ч. 6, 8 ст. 187 ЦПК України, суддею вжито заходів для отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності відповідача ОСОБА_1 , в результаті чого на запит суду із Єдиного державного демографічного реєстру надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача /а.с. 30/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 05.11.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. /а.с. 31/.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 24.11.2025 розгляд справи за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 06.01.2026 /а.с. 43/.

06.01.2026 ухвалою судового засідання розгляд справи відкладено на 03.02.2026 у зв`язку з неявкою відповідача /а.с. 73/.

Розгляд справи відбувся 03.02.2026 без участі сторін.

В судове засідання представник позивача Шабатин Н.А. не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, однак подав заяву про розгляд справи без її участі, просить задовольнити позов частково виключно у межах фактично отриманого тіла кредиту 8 000,00 грн, оскільки нарахування процентів, комісій, штрафів та пені є завищеними та нерозумними і не підлягають задоволенню.

У зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідно до ч. 6 ст. 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як на десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як на п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Згідно з ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Як зазначено у постанові Об`єднаної палати Касаційної цивільної палати Верховного Суду України від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21) з урахуванням розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України слід розуміти так: у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначати датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Враховуючи вищенаведене, розгляд справи відбувся 03.02.2026 без участі сторін, однак датою ухвалення рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, є дата складення повного судового рішення 09.02.2026.

Враховуючи вищенаведене, дата ухвалення рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, що має юридичне значення, є дата складення повного судового рішення 09.02.2026, що не суперечить розумності положення ч. 5 ст. 268 ЦПК України.

Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 14.03.2025 між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір (оферта) № 14.03.2025-100002111, шляхом підписання відповідачем заявки, що є невід`ємною частиною договору, електронним підписом одноразовим ідентифікатором Е336 /а.с.15-21/.

Відповідно до умов кредитного договору позичальнику надано кредит у розмірі 8 000,00 грн строком на 168 днів. Датою повернення (виплати) кредиту вказано 28.08.2025 (п. 2-4 Заявки кредитного договору, п. 2-4 Акцепту).

У пунктах 1-4 Заявки та Акцепту кредитного договору сторонами узгоджено:

- реквізити належного позичальнику електронного платіжного засобу для надання коштів 5168-74ХХ-ХХХХ-065;

- фінансовий номер телефону відповідача , на який відправлено СМС з кодом для підписання кредитного договору;

- дату надання/видачі кредиту 14.03.2025;

- суму кредиту 8 000,00 грн;

- строк кредитування 168 днів, з дати його надання;

- дату повернення - 28.08.2025.

Відповідно до пунктів 6-7 Заявки та Акцепту кредитного договору процентна ставка «Стандарт» - фіксована незмінна ставка в розмірі 1 % за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом перших 7 чергових періодів користування кредитом, зазначених у графіку платежів. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку. Процентна ставка «Економ» - фіксована незмінна процентна ставка у розмірі 0,5% за 1 день користування кредитом, яка застосовується протягом чергових періодів, наступних за черговими періодами, в яких застосовується процентна ставка «Стандарт». Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Пунктами 8-9 Заявки та Акцепту кредитного договору сторонами погоджено розмір комісій за надання та обслуговування кредиту. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 5 % від суми кредиту та дорівнює 400,00 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 400,00 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет тощо.

Згідно з пунктом 12 Заявки та Акцепту кредитного договору денна процентна ставка загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом протягом всього строку, на який надається кредит, становить 0,91 %.

Відповідно до пункту 17 Заявки та Акцепту кредитного договору неустойка у розмірі 120,00 грн нараховується за кожен день невиконання/неналежного виконання кожного окремого зобов`язання незалежно від суми невиконаного/неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно пунктом 3.1 кредитного договору за цим договором кредитодавець зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти, комісію.

Пунктом 3.2 договору встановлено, що кредит надається на придбання товарів (робіт, послуг) для задоволення потреб, не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

Відповідно до пункту 4.1. договору кредитодавець надає позичальнику кредит на умовах його строковості, платності і поворотності. Спосіб надання позичальнику коштів у рахунок кредиту: банківський рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів електронного платіжного засобу споживача 5168-74ХХ-ХХХХ-065.

Відповідно до п. 6.1 договору позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені в договорі цілі, що не суперечать чинному законодавству України і забезпечити своєчасне повернення кредиту та процентів шляхом внесення в касу кредитодавця готівкою або перерахування на рахунок кредитодавця в такі терміни: а) повернення кредиту, сплата процентів, комісії - у терміни та строки, вказані у заявці, яка є невід`ємною частиною даної оферти; б) неустойка, яка може бути нарахована кредитодавцем за несвоєчасне виконання зобов`язань за цим договором, - негайно, з моменту пред`явлення кредитодавцем вимоги (усної чи письмової) про нарахування таких санкцій.

Згідно із п. 10.1. договору цей договір набирає чинності з дати отримання кредитодавцем у інформаційній системі кредитодавця від позичальника відповіді про прийняття пропозиції (акцепт), підписаної одноразовим ідентифікатором, отриманим позичальником від кредитодавця на номер телефону позичальника, вказаний при реєстрації у інформаційній системі кредитодавця.

Відповідач ОСОБА_1 своїм електронним цифровим підписом (одноразовим ідентифікатором Е336) підписала пропозицію про укладення кредитного договору (оферти) та заявку на отримання кредиту, що підтвердило укладення кредитного договору та отримала на свій рахунок кошти у розмірі 8 000,00 грн, тому вважається, що повністю акцептувала умови договору.

Таким чином, зі змісту кредитного договору № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025 судом встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зокрема, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, його підписано одноразовим ідентифікатором Е336, а відтак даний кредитний договір є належною підставою для виникнення та існування обумовлених таким договором прав і обов`язків сторін.

Відповідно до умов договору та заявки позичальнику надано кредит у розмірі 8 000,00 грн, що підтверджується листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 23.09.2025 за вих. № 58-2309, згідно з яким встановлено, що 14.03.2025 о 19:23:50 успішно перераховано кошти в розмірі 8 000,00 грн, номер картки № НОМЕР_1 , номер транзакції в системі іPay.ua 680450577, призначення платежу: Видача за договором кредиту № 14.03.2025-100002111 /а.с. 28/.

З довідки-розрахунку про стан заборгованості за кредитним договором № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025 судом встановлено, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором складає 24 240,00 грн, а саме: 8 000,00 грн основний борг; 10 640,00 грн проценти, 400,00 грн комісія за надання кредиту, 1 200,00 грн комісія за обслуговування, 4 000,00 грн неустойка. Проценти по кредиту нараховані за період з 14.03.2025 по 08.04.2025 /зворотна сторона а.с. 12/.

Відповідно до детального розрахунку заборгованості за кредитним договором № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025 вбачається, що за період з 14.03.2025 по 19.06.2025 проценти нараховувались за процентною ставкою «Стандарт» 1 %, а за період з 20.06.2025 по 28.08.2025 за процентною ставкою «Економ», що становить 0,5%, що відповідає пунктам 6-7 Заявки та Акцепту кредитного договору, які були погоджені сторонами.

Відповідач ОСОБА_1 визнала факт укладення кредитного договору № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025, однак заперечила розмір спірної заборгованості за кредитним договором в частині нарахованих процентів, комісії та неустойки, проте розмір таких не спростувала належними та допустимими доказами, своїх розрахунків заборгованості відповідач суду не надала.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як вбачається із ч. 1 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» кредитодавець розміщує на своєму офіційному веб-сайті інформацію, необхідну для отримання споживчого кредиту споживачем. Така інформація повинна містити наявні та можливі схеми кредитування у кредитодавця. Споживач перед укладенням договору про споживчий кредит має самостійно ознайомитися з такою інформацією для прийняття усвідомленого рішення.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно із ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» (далі Закону) якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Згідно з ч. 12 ст. 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Щодо нарахованих процентів судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 527 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Судом встановлено, що у Заявці, Пропозиції та Акцепті сторонами узгоджено процентну ставку - фіксовану незмінну процентну ставку у розмірі 1,35 % за 1 (один) день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит. Розмір процентної ставки не може бути збільшено в односторонньому порядку.

Обмеження щодо розміру денної процентної ставки містяться у Законі України № 1734-VIII від 15.11.2016 «Про споживче кредитування».

Так, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно пункту 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» (Відомості Верховної Ради України, 2017 р., № 1, ст. 2 із наступними змінами): доповнено, зокрема, частиною 4, 5 такого змісту:

4. Денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою:

ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t ? 100%, де

ДПС - денна процентна ставка;

ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом;

ЗРК - загальний розмір кредиту;

t - строк кредитування у днях.

5. Максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Відповідно пункту 5 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» від 22.11.2023 статтю 8 Закону України «Про споживче кредитування» доповнено, зокрема, частиною 5 такого змісту: максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установлено, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати протягом перших 120 днів 2,5%, протягом наступних 120 днів 1,5%.

Однак, перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону.

Частиною 2 розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія пункту 5 розділу 1 цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Таким чином, строк, встановлений в пункті 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» встановлювався для договорів, укладених до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», якщо строк дії договорів продовжувався після набрання чинності Законом.

Разом з цим, частиною 4 розділу 11 Прикінцеві та перехідні положення Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» визначено, що надавачам фінансових послуг, не зазначеним у пункті 3 цього розділу, та надавачам допоміжних послуг протягом 30 днів з дня набрання чинності цим Законом слід привести свою діяльність та документи у відповідність з вимогами цього Закону.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що кредитний договір № 14.03.2025-100002111, був укладений між ТОВ «Споживчий центр» та ОСОБА_1 14.03.2025, за таких обставин, на даний кредитний договір поширюється дія ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» щодо максимального розміру денної процентної ставки 1 %. Відтак, встановлена у пунктах 6, 7, 12 Заявки та Акцепту кредитного договору процентна ставка «Стандарт» - 1 % за 1 день користування кредитом, процентна ставка «Економ» - 0,5% за 1 день користування кредитом, денна процентна ставка 0,91 %, відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування».

Крім того, з наданого позивачем розрахунку заборгованості судом встановлено, що проценти за договором в розмірі 10 640,00 грн нараховані за період з 14.03.2025 по 08.04.2025, тобто з дати надання кредиту по дату повернення кредиту, що відповідає вимогам пунктів 1,4 Заявки та Акцепту кредитного договору № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025.

Отже, перевіривши правильність нарахування процентів за кредитним договором №14.03.2025-100002111 від 14.03.2025, враховуючи, що відповідач при поданні відзиву свого розрахунку заборгованості суду не надав, керуючись принципом pacta sunt servanda (договорів слід дотримуватись), враховуючи приписи абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України, суд приходить до висновку, що нараховані проценти в розмірі 10 640,00 грн відповідають умовам договору.

Щодо комісії, визначеної в кредитному договорі, суд зазначає наступне.

Пунктами 8-9 Заявки та Акцепту кредитного договору сторонами погоджено розмір комісій за надання та обслуговування кредиту. Комісія, пов`язана з наданням кредиту 5 % від суми кредиту та дорівнює 400,00 грн. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості становить 400,00 грн у кожному з 3 чергових періодів, наступних за першим черговим періодом. Комісія за обслуговування встановлюється за організацію та забезпечення надання інформаційної підтримки позичальника по телефону, в особистому кабінеті та на відділеннях, забезпечення надання можливості робити платежі онлайн на відділеннях, забезпечення надання можливості відновлення забутого паролю для входу в особистий кабінет тощо.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування») до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.

У частинах 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції станом на 01 січня 2017 року - остання редакція до набуття чинностіЗаконом України «Про споживче кредитування») вказано, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.

Відповідно пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління НБУ від 10 травня 2007 року за № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії,які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача, тощо), або за дії, які споживач здійснюєнакористьбанку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняєбанкабо споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовід-носин(укладення кредитного договору, унесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликаннязгодинаукладення кредитного договору тощо).

Однак, 10.06.2017 набув чинності Закон України «Про споживче кредитування», у зв`язку з чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин 1, 2, 5 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування» залишилися незмінними, проте, враховуючи ультраактивну форму дії Закону України «Про захист прав споживачів», визначені ним наслідки включення до договору споживчого кредиту умови, якою встановлено плату за надання інформації щодо кредиту, підлягають перевірці на відповідність змісту положень Закону України «Про споживче кредитування».

Відповідно п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування`до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитора встановлювати у кредитному договорі комісію, пов`язану з наданням кредиту та комісії за обслуговування кредитної заборгованості.

Аналогічна правова позиція визначена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.11.2022 у справі № 752/18564/20, провадження № 61-20419св21.

Таким чином, нараховані комісії за надання кредиту в розмірі 400,00 грн та комісіх за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 1 200,00 грн є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 .

Щодо стягнення з відповідача неустойки у розмірі 4 000,00 слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Згідно з пунктом 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Законом України №2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено.

Надалі строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжувався Указами Президента України, зокрема Указом Президента України від 20 жовтня 2025 року № 793/2025 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим № 4643-IX від 21.10.2025, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 5 листопада 2025 року строком на 90 діб і такий продовжує діяти на даний час.

Таким чином, на даний час в Україні діє воєнний стан, відтак до спірних правовідносин підлягає застосуванню п. 18 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України.

Оцінка доказів та висновки суду за результатами розгляду справи.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження позовних вимог подано докази укладення електронного договору з урахуванням вимог ст. 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію», повну інформацію про отримання коштів позичальником та наявності заборгованості в останнього.

Водночас, умови кредитного договору № №14.03.2025-100002111 від 14.03.2025 про сплату відповідачем ОСОБА_1 у період дії в Україні воєнного стану нарахованої неустойки в розмірі 4 000,00 грн, як міру відповідальності за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань на користь кредитодавця, суперечать пункту 18 «Прикінцевих та перехідних положень» ЦК України, який доповнений Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період воєнного стану» від 15.03.2022 року № 2120-IX, через що являються нікчемними, а тому, у порядку, передбаченому положеннями ч. 5 ст. 216 ЦК України, суд застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи, відтак в частині вимог про стягнення неустойки задоволенню не підлягає.

Суд критично оцінює доводи відповідача ОСОБА_1 про те, що нараховані проценти є надмірними та несправедливими, комісії за обслуговування кредиту заборонені законодавством, оскільки такі спростовуються належними та допустимими доказами сторони позивача, а також положеннями чинного законодавства. Зокрема, як встановлено судом вище, відповідач ОСОБА_1 , підписуючи кредитний договір № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025 за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором Е336, підтвердила свою згоду з усіма умовами кредитного договору, зокрема, із пунктами 1-9, які встановлюють порядок надання кредиту, нарахування та сплати процентів за користування кредитними коштами, а також передбачають сплату комісії за надання та кредиту та обслуговування кредитної заборгованості.

З огляду на вказане, суд дійшов висновку що позовні вимоги ТОВ «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025 підлягають до часткового задоволення. Відтак, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «Споживчий центр» слід стягнути заборгованість в загальній сумі 20 240,00 грн, до якої входить: 8 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 10 640,00 грн заборгованість за процентами, 400,00 грн комісія за надання кредиту, 1 200,00 грн комісія за обслуговування кредитної заборгованості.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

За змістом частин 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Судові витрати у справі, які полягають у сплаті позивачем ТОВ «Споживчий центр» судового збору в розмірі 2 422,40 грн, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню на користь зазначеного позивача з відповідача ОСОБА_1 пропорційно до задоволених позовних вимог, тобто в сумі 2 022,66 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» 20 240,00 грн (двадцять тисяч двісті сорок гривень нуль копійок) заборгованості за кредитним договором № 14.03.2025-100002111 від 14.03.2025, що складається з тіла кредиту в розмірі 8 000,00 грн (вісім тисяч гривень нуль копійок), процентів за користування кредитом в розмірі 10 640,00 грн (десять тисяч шістсот сорок гривень нуль копійок), комісії за надання кредиту в розмірі 400,00 грн (чотириста гривень нуль копійок), комісії за обслуговування кредиту в розмірі 1 200,00 грн (одна тисяча двісті гривень нуль копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» судові витрати в розмірі 2 022,66 грн (дві тисячі двадцять дві гривні шістдесят шість копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне найменування сторін у справі.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (; місцезнаходження: м. Київ, вул. Саксаганського, 133А; р/р НОМЕР_2 ).

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Суддя Юлія ВАЛОВІН