"06" лютого 2026 р. Справа № 363/457/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року м. Вишгород

Суддя Вишгородського районного суду Київської області Лукач О.П., перевіривши на відповідність вимогам статей 175, 177 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру та зміну способу стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

22.01.2026 ОСОБА_1 подано до Вишгородського районного суду Київської області вказану вище позовна заява, у якій просить:

змінити спосіб та розмір стягнення аліментів, що з нього стягується на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановити їх у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 гривень, щомісячно;

у разі, якщо суд дійде висновку про неможливість визнання аліментів у твердій грошовій сумі, зменшити їх розмір до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу);

застосувати змінений розмір аліментів з дня подання позовної заяви.

Після виконання судом вимог частин шостої та восьмої статті 187 ЦПК України, встановлено, що місце проживання відповідача, зареєстровано за адресою, зазначеною позивачем.

Згідно вимог статті 27 ЦПК України, справа підсудна Вишгородському районному суду Київської області.

Відповідно до частини першої статті 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за позовною заявою за відсутності підстав для залишення її без руху, повернення чи відмови у відкритті провадження.

Перевіривши матеріалами позовної заяви, суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху з таких підстав.

Так, статтями 15, 16 ЦК України та статтею 4 ЦПК України кожній особі надано право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, сімейних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Статтею 175 ЦПК України встановлено вимоги до позовної заяви, а статтею 177 цього Кодексу документи, що додаються до позовної заяви.

Згідно частини першої статті 175 ЦПК України у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

Відповідно до пунктів 4, 5, 8, 10 частини третьої статті 175 ЦПК України позовна заява повинна містити:

зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні;

виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (частина четверта статті 175 ЦПК України).

У позовній заяві можуть бути вказані й інші відомості, необхідні для правильного вирішення спору (частина шоста статті 175 ЦПК України).

Ознайомившись із змістом позовної заяви, перевіривши долучені докази, судом встановлено, що позовна заява не відповідає вимогам статті 175 ЦПК України, зміст яких викладено вище по тексту ухвали суду.

Відповідно до статті 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Так, частиною третьою статті 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Отже, у дному випадку, із позовом про зменшення розміру аліментів, що визначений рішенням суду, може бути подано платником аліментів, а із позовом про зміну способу стягнення аліментів - може звернутися лише одержувач аліментів.

Слід зазначити, що зміна способу стягнення аліментів (частина третя статті 181 СК України) і зміна визначеного раніше розміру аліментів (частина перша статті 192 СК України) є різними правовими інститутами.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно визначити спосіб (способи) захисту своїх прав та інтересів та конкретизувати свої позовні вимоги.

Щодо викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини, встановлено, що позивач, в обґрунтування позовних вимог зазначає про те, що на підставі виконавчого листа №636/2784/19 від 31.08.2020, виданим Вишгородським районним судом Київської області, з нього стягуються аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі частини з усіх виді доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, водночас, до матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 не додано судового рішення, на яке він посилається, а також, як встановлено із Єдиного державного реєстру судових рішень, за вказаним ним номером справи міститься зовсім судове рішення та не Вишгородського районного суду Київської області про стягнення аліментів з нього.

Щодо переліку документів та інших доказів, що додаються до заяви, який зазначений у позовній заяві ОСОБА_1 , встановлено, що під його порядковим номером 4 вказано про долучення копії РНКПП, проте вказаний документ відсутній, про що 23.01.2026 судом складено Акт про відсутність документів зазначених у додатках.

Також, у позовній заяві ОСОБА_1 відсутнє підтвердження того, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Крім цього, відповідно до частини четвертої статті 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Якщо позовна заява подається особою, звільненою від сплати судового збору відповідно до закону, у ній зазначаються підстави звільнення позивача від сплати судового збору (частина п`ята статті 175 ЦПК України).

Законом України «Про судовий збір» визначено правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до судових витрат.

Як встановлено у частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України «Про державний бюджет України на 2026 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3328,00 гривень.

Ставки сплати судового збору встановлено частиною другою 4 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент подачі позовної заяви складає 1331,20 гривень, а за подання фізичною особою заяви майнового характеру розмір судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як встановлено пунктом 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів.

Тобто за змістом наведеної норми Закону, від сплати судового збору звільняються позивачі, які є одержувачами аліментів і заявляють вимоги про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення.

Натомість, позивач ОСОБА_1 є платником аліментів і ним заявлені інші вимоги, спрямовані не зменшення розміру аліментів, а тому у даному випадку, не застосовуються положення пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

У позовній заяві ОСОБА_1 не зазначено також про наявність у нього підстав для звільнення від сплати судового збору, при цьому додано копію посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 30.05.2023, на підставі якого він має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій.

Так, згідно з пунктом 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначено у статті 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Отже, відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи, порушення прав яких пов`язані винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання позовних заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 статті 263 ЦПК України).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 545/1149/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 09.10.2019 у справі № 9901/311/19, постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 490/8128/17, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 24.06.2021 у справі №756/1027/20. Підстави для відступу від неї відсутні.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, спір якого не стосується захисту права позивача, як учасника бойових дій, а тому підстав для звільнення його від сплати судового збору не вбачається. Отже, йому необхідно сплатити судовий збір в порядку та розмірі, який визначений Законом України «Про судовий збір».

Частиною першою статті 177 ЦПК встановлено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюються на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок кримінального правопорушення чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду (частина друга статті 177 ЦПК України).

Так, до позовної заяви, що подано позивачем до суду у паперовій формі (не в електронній формі через електронний кабінет позивач), не додано копії позовної заяви для відповідача, а додано лише фіскальний чек від 21.01.2026 до поштового відправлення, адресованого ОСОБА_2 , що суперечить вимог частини першої статті 177 ЦПК України.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що позовна заява подана з недотриманням вимог, встановлених статями 175, 177 ЦПК України, які є імперативними нормами закону та мають вичерпний перелік вимог щодо належного оформлення позовної заяви.

Відповідно до статті 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків, зазначених у цій ухвалі, шляхом подання до суду позовної заяви у новій редакції, яка б відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України, надавши її копію з копіями усіх документів, що додаються, для надсилання відповідачу, а також сплатити судовий збір, з урахуванням позовних вимог, відповідно до Закону України «Про судовий збір» і подати до суду платіжний документ.

Суд акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини, зокрема, в рішеннях від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), у яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства. Дотримання вимог статей 175, 177 ЦПК України при пред`явленні позову до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Керуючись статтями 175, 177, 185 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру та зміну способу стягнення аліментів залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви протягом десяти днів з дня отримання ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлений строк, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.П. Лукач