Справа № 450/2742/19 Провадження № 4-с/450/4/26
УХВАЛА

про відмову в задоволенні заяви про відвід судді

10 лютого 2026 року Пустомитівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Кукси Д.А.

при секретарі Глинській У.Я.,

за участю скаржника ОСОБА_1

заінтересованої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву ОСОБА_1 про відвід судді від 06.02.2026 року у справі № 450/2742/19 при розгляді матеріалів скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Хурдепи Святослава щодо вчинення виконавчих дій,-

в с т а н о в и в:

в провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходяться матеріали скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Хурдепи Святослава щодо вчинення виконавчих дій, в якій вона просить суд визнати наявність юридичного факту постановлення незаконних і необґрунтованих постанов про відкриття виконавчого провадження 24.07.2025 та постанови про доручення на проведення виконавчих дій до Галицького ВДВСУ та Жовківського ВДВСУ про опис та арешт її майна нежитлового та напівпідвального приміщення за адресою АДРЕСА_1 та опис та арешт земельних ділянок в с. Надичі; визнати дії Пустомитівського ВДВСУ при постановлені постанов від 24.07.2025 та 10.12.2025 неправомірними; скасувати постанови від 24.07.2025 та 10.12.2025, постановлені із грубим порушенням процесуального права та неправильним застосування матеріального права; поновити права заявника в спосіб відшкодування заподіяних збитків (шкоди) довготривалим порушенням прав передбачених Конституцією України, ЗУ «Про виконавче провадження» в розмірі 7 (сім) мільйонів гривень.

06.02.2026 через канцелярію суду скаржником ОСОБА_1 подана заява про відвід судді Кукси Д.А, яку вона обґрунтовує тим, що суддя Кукса Д.А. недотримався матеріального та процесуального права. Зазначає, що суддею Кукса Д.А. були проігноровані норми матеріального права: ст. 55 Конституції України, ст. 6 «Конвенції про захист прав людини», Практики ЄСПЛ використання ст. 6 Конвенції, що містить гарантії справедливого судочинства, одним із аспектів якого є доступ до суду. Зазначає, що нею 05.01.2026 було надіслано до Пустомитівського районного суду в електронному вигляді скаргу на неправомірні рішення, дії державного виконавця Пустомитівського ВДВСУ, яка згідно запису в електронному реєстрі її електронної пошти від 28.01.2026 про фіксацію передачі судової справи № 450/2742/19 до раніше визначеного складу суду з головуючим суддею Кукса Д.А. При цьому всупереч норм процесуального права ст.ст. 447-1, 448, ч. 2 ст. 449 ЦПКУ скарга залишена без розгляду з підстав, що не зазначені у ч. 2 ст. 449 ЦПКУ, тому вона вважає, що суддя Кукси Д.А. не дотримався ч. 2 ст. 449 ЦПКУ, а також дані дії не відображені у томі 2 справи № 450/2742/19, як і фіксації прийняття скарги від 05.01.2025 та ухвали про відмову у прийнятті скарги та ухвали про залишення скарги без розгляду. Вважає, що є втручання в її права доступу до правосуддя. Також вважає, що суддею Кукса Д.А. не здійснено розгляд справи № 450/2742/19 у відповідності до ст. 450 ЦПКУ, так як скарга на рішення, дії державного виконавця Пустомитівського ВДВСУ в електронному вигляді була подана 05.01.2026 та не була розглянута до 25.01.2026 в двадцятиденний термін відповідно до ст. 450 ЦПКУ. Виходячи з наведеного, ОСОБА_1 вважає, що суддя Кукса Д.А. своєю свавільною поведінкою позбавив її права на справедливий неупереджений суд, просить задовільнити заяву про відвід судді Кукси Д.А.

Відповідно до ст.40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Питання про відвід вирішується невідкладно. Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження.

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

За результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду 06.02.2026, тому питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Скаржник ОСОБА_1 в судовому засіданні 10.02.2026 року, подану заяву про відвід судді від 06.02.2026 року підтримала, просила таку задовольнити, а також постановити повний текст ухвали.

Заінтересована особа державний виконавець Хурдепа С. в судовому засіданні 10.02.2026 року заперечив щодо заяви про відвід судді, вказав, що така є безпідставним.

Заслухавши думку учасників справи, розглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість заявленого відводу з наступних підстав:

27.01.2026 року скарга ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Хурдепи Святослава щодо вчинення виконавчих дій надійшла на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 27.01.2026 року зазначену скаргу передано на розгляд головуючому судді Куксі Д.А.

Розгляд даної скарги призначено на 10.02.2026 10:00 год.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Із заяви про відвід вбачається, що підставою для недовіри складу суду, що розглядає справу, скаржник ОСОБА_1 вказує на обставини, які, на її переконання, свідчать про недотримання суддею Куксою Д.А. вимог матеріального та процесуального законодавства, а саме ігнорування положень ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо гарантій справедливого судочинства, у тому числі права на доступ до суду, а також порушення норм Цивільного процесуального кодексу України, що регулюють порядок прийняття та розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця, зокрема ст.ст. 447-1, 448, ч. 2 ст. 449 та ст. 450 ЦПК України, що, на думку скаржника, призвело до залишення її скарги без розгляду з підстав, не передбачених законом, недотримання встановлених процесуальних строків та, як наслідок, втручання в її право на справедливий, неупереджений та своєчасний судовий розгляд.

За приписами ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим.

Будь-яких доказів, які б підтверджували пряму чи опосередковану заінтересованість судді в результаті розгляду даної справи або наявність обставин, які викликають сумнів у його неупередженості при розгляді даної справи, з доводів заяви про відвід не вбачається.

Разом з тим, стаття 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, гарантує кожному право на справедливий суд. Відповідно до п. 1 зазначеної статті кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 09 листопада 2006 року по справі «Білуха проти України» зазначено, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення ЄСПЛ у справі «Ветштайн проти Швейцарії», пункт 43).

У відповідності з практикою Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод повинна визначатись суб`єктивними та об`єктивними критеріями.

Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто, чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі.

Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд з прав людини в п. 66 рішення у справі «Бочан проти України» від 03.05.2007 (заява № 7577/02) зазначив, що «безсторонність, в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі».

Аналогічна правова позиція закріплена також в п.п. 49, 52 рішення ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» від 09.11.2006 (заява № 33949/02), п. 28 рішення ЄСПЛ у справі «Газета «Україна-центр» проти України» від 15.07.2010 (заява № 16695/04).

Як установлено Бангалорськими принципами, схваленими резолюцією Економічної і Соціальної Ради ООН № 2006/23 від 27.07.2006 «об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття».

Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників.

Так, Європейський суд з прав людини у своїй практиці виділяє наступні критерії оцінки неупередженості: 1) суб`єктивний - беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі; 2) об`єктивний - визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Не дивлячись на те, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередження чи схильності, її відсутність чи, навпаки, наявність може бути перевірена різними способами відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції. У даному контексті можна провести розмежування між суб`єктивним підходом, що відображає особисті переконання конкретного судді з конкретної справи, і об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-який сумнів з цього приводу (рішення Європейського суду з прав людини у справах П`єрсак проти Бельгії, Кіпріану проти Кіпру, Грівз проти Сполученого Королівства). Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність головуючого судді презюмується.

Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що цих вимог не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі Клейн та інші проти Нідерландів).

Отже, для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість. Обставини, які були покладені в основу заяви про відвід, повинні бути доведеними. Відвід повинен бути вмотивований - з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність підстав для відводу. Якщо він не вмотивований, це є підставою для відмови у його задоволенні.

Відповідно до вимог ЦПК України, головуючий керує судовим засіданням, спрямовуючи судовий розгляд на забезпечення повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, усуваючи з судового розгляду все, що не має істотного значення для вирішення справи.

При цьому дії головуючого спрямовані на забезпечення можливості здійснення всіма учасниками процесу їх прав та обов`язків, а особи, які беруть участь у справі, зобов`язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права, не зловживаючи ними, та виконувати процесуальні обов`язки.

Статтею 40 ЦПК України передбачено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу. Питання про відвід вирішується невідкладно.

Доводи ОСОБА_1 ґрунтуються на припущеннях та не підтверджуються жодним доказом. Крім того, з предмета та меж розгляду в цій справі не простежується будь-яка залежність чи взаємозв`язок, що прямо чи опосередковано вказували б на необ`єктивність та упередженість судді, якому заявлено відвід, стосовно однієї зі сторін у справі.

Недовіра головуючому по справі з наведених вище підстав, не може бути розцінена судом як доказ необ`єктивності та упередженості судді, а тому підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, які б викликали сумнів у об`єктивності та неупередженості судді при розгляді справи немає.

При розгляді даної справи головуючий по справі суддя Кукса Д.А. діє відповідно до закону.

Таким чином будь-яких обставин, які б викликали сумнів у незалежності, об`єктивності, чесності та непідкупності, дотримання етичних норм, рівності, компетентності та старанності, судді, немає.

Всі процесуальні дії вчинено судом з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства.

Суд не вправі, за відсутності підстав, передбачених ст.36 ЦПК України задоволювати необгрунтовану, безпідставну, голослівну заяву про відвід, оскільки наведене суперечитиме основним засадам цивільно-процесуального законодавства, вимогам, встановленим у Законі України «Про судоустрій і статус суддів», Кодексі суддівської етики, Бангалорських принципах поведінки судді.

Зокрема, у п. 2.5 «Бангалорських принципів поведінки судді» (схвалені резолюцією 2006/23 Економічної та Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року) зазначено, що суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Суд констатує, що за час перебування справи у провадженні суду жодних підстав для заявлення відводу/самовідводу не було, сторона скористалася правом, наданим законом та подала заяву про відвід, однак така заява визнана судом надуманою, безпідставною та необгрунтованою.

Суд вважає, що скаржником не наведено жодних доводів на підтвердження заінтересованості судді, упередженості або необ`єктивності судді, у результаті розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявлений відвід є необґрунтованим та безпідставним, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 36, 40 ЦПК України, -

п о с т а н о в и в :

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Кукси Д.А. від 06.02.2026 року у справі № 450/2742/19 при розгляді матеріалів скарги ОСОБА_1 на неправомірні дії державного виконавця Хурдепи Святослава щодо вчинення виконавчих дій- відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення суддею.

Ухвала про відвід судді апеляційному оскарженню не підлягає.

СуддяД. А. Кукса