ПОСТАНОВА

іменем України

26 січня 2026 року м. Кропивницький

справа № 383/66/21

провадження № 22-ц/4809/142/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О.І. (головуючий, суддя-доповідач), Єгорової С.М., Мурашка С.І.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

скаржник - ОСОБА_1 ,

особа, дії якої оскаржуються - начальник Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Почкай Микола Олександрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу начальника Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Почкай Миколи Олександровича на ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2025 року у складі судді Адаменко І.М.,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Почкая Миколи Олександровича.

В обґрунтування скарги посилалася на те, що у провадженні Бобринецького відділу державної виконавчої служби Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження №70722373 з примусового виконання рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.10.2021 про витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельної ділянки площею 7,4202 га, кадастровий номер :02:000:0327, розташованої на території Куйбишевської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області. Виконавче провадження №70722373 відкрито 11.01.2023, а 29.05.2025 закінчено, проте фактично станом на 08.06.2025 вказане рішення суду залишилося не виконаним, земельна ділянка на користь ОСОБА_1 не витребувана, а тому постанова начальника Бобринецького ВДВС Почкая Миколи Олександровича від 29.05.2025 про закінчення виконавчого провадження є незаконною та необґрунтованою, оскільки державний виконавець мав вилучити у боржника вказану земельну ділянку, про що скласти акт, та передати вказану земельну ділянку стягувачу. Проте, державний виконавець Почкай М.О.. у порушення норм чинного законодавства, діяв не з метою виконання судового рішення, а лише на користь боржника та усупереч наданих йому повноважень, не здійснивши усіх передбачених законом дій з виконання судового рішення.

Посилаючись на зазначені обставини просила суд визнати протиправною та скасувати постанову начальника Бобринецького ВДВС у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Почкая М.О. від 29.05.2025 року про закінчення виконавчого провадження №70722373, а також стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у справі у розмірі 6000,00 грн, про що подав відповідну заяву.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2025 року скаргу задоволено. Визнано неправомірною та скасовано постанову начальника Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Почкая Миколи Олександровича від 29.05.2025 про закінчення виконавчого провадження №70722373 у справі №383/66/21

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою начальник Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Почкай Микола Олександрович подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушенням норм процесуального права, просив вказану ухвалу суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги.

Адвокат Усатенко В`ячеслав Юрійович, який діє в інтересах ОСОБА_1 , направив до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив оскаржувану ухвалузалишити без змін, а апеляційну скаргу начальника Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Почкая Миколи Олександровича - без задоволення.

У судовому засіданні апеляційного суду начальник Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Почкай М.О. підтримав доводи поданої апеляційної скарги, просив її задовольнити. Адвокат Усатенко В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції - без змін.

Судом встановлено та підтверджено письмовими доказами по справі, що рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 25.04.2016, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 14.09.2016 та постановою Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №383/1146/15, задоволено позов ОСОБА_1 . Визнано недійсним договір міни від 19.12.2014, укладений між ОСОБА_1 , від імені якої діяв ОСОБА_3 , та ОСОБА_2 , скасовано державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 7,4202 га, кадастровий номер :02:000:0327 за ОСОБА_2 (т.1 а.с.12-15,16-17,18-19).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.10.2021, залишеним без змін постановою Кропивницького апеляційного суду від 01.11.2022 та постановою Верховного Суду від 02.05.2023 по справі №383/66/21, скасовано державну реєстрацію права власності на земельні ділянки за ОСОБА_2 з кадастровим номером :02:000:4510 площею 4 га, номер запису про право власності 14712102, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29802493 від 29.05.2016 року, проведену державним реєстратором Бобринецької державної адміністрації Кіровоградської області Демецькою Тетяною Миколаївною; з кадастровим номером :02:000:4511 площею 0,102 га, номер запису про право власності 14712067, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29802464 від 29.05.2016 року, проведену державним реєстратором Бобринецької державної адміністрації Кіровоградської області Демецькою Тетяною Миколаївною; з кадастровим номером :02:000:4512 площею 3,41 га, номер запису про право власності 14712083, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 29802469 від 29.05.2016 року, проведену державним реєстратором Бобринецької державної адміністрації Кіровоградської області Демецькою Тетяною Миколаївною; витребувано у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельну ділянку площею 7,4202 га, кадастровий номер :02:000:0327, розташовану на території Куйбишевської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (т.1 а.с.215-223, т.2 а.с.158-160,260-265).

Також судом встановлено, що під час розгляду судової справи №383/66/21 ОСОБА_2 продав ОСОБА_4 дві земельні ділянки (складові земельної ділянки кадастровий номер :02:000:0327 (яка була поділена на три земельні ділянки) з кадастровим номером :02:000:4510 площею 4 га та кадастровим номером :02:000:4512 площею 3,41 га(т.1 а.с.221).

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2023 №70722373, начальником Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Почкаєм М.О. (далі по тексту державний виконавець) відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа від 09.12.2022 з примусового виконання рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 12.10.2021 про витребування у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 земельної ділянки площею 7,4202 га, кадастровий номер :02:000:0327, розташованої на території Куйбишевської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (т.1 а.с.109-110).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 08.09.2023, яке залишене без змін постановою Верховного Суду від 26.06.2024 по справі №383/851/23, визнано недійсним договір купівлі-продажу від 16.09.2022, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо продажу земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:4512, площею 3,41 га, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченком Геннадієм Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №370; визнано недійсним договір купівлі-продажу від 16.09.2022, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо продажу земельної ділянки, кадастровий номер :02:000:4510, площею 4,0 га, посвідчений приватним нотаріусом Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Кіріченком Геннадієм Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №369 (т.4 а.с.20-24,26-34).

Судом встановлено, що у виконавчому провадженні №70722373, відкритому 11.01.2023, станом на 23.02.2025 рішення суду не виконано, витребувані судом земельні ділянки на користь ОСОБА_1 не передані.

12.04.2024 проведено державну реєстрацію припинення права власності ОСОБА_4 на земельні ділянки з кадастровим номером :02:000:4510, площею 4 га та кадастровим номером :02:000:4512 площею 3,41 га, на підставі рішення суду від 08.09.2023 року по справі №383/851/23 (т.5 а.с.252 зворот-255).

05.07.2024 представник стягувача адвокат Усатенко В.Ю. подав до Бобринецького ВДВС заяву про вилучення земельної ділянки площею 7,4202 га, кадастровий номер :02:000:0327, розташованої на території Куйбишевської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області (т.5 а.с.186-187).

18.04.2025 ОСОБА_2 надав державному виконавцю пояснення, яким він повідомив, що у відповідності до Реєстру речових прав на нерухоме майно у його власності відсутні вищевказані земельні ділянки, тому він ними не володіє та не може їх передати (т.5 а.с.256).

Постановою про закінчення виконавчого провадження ВП №70722373 від 29.05.2025 на підставі виконавчого листа №383/66/21, виданого 09.12.2022 Бобринецьким районним судом Кіровоградської області, земельні ділянки кадастровий номер :02:000:4512, площею 3,41 га, кадастровий номер :02:000:4510, площею 4 га та кадастровий номер :02:000:4511, площею 0,102 га, на які було поділено земельну ділянку площею 7,4202 га, кадастровий номер :02:000:0327, розташовану на території Куйбишевської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, витребувано на користь ОСОБА_1 . На цій підставі виконавче провадження з примусового виконання закінчено (т.5 а.с.258).

Постановляючи оскаржувану ухвалу про задоволення скарги суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання неправомірною та скасування постанови начальника Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Почкая Миколи Олександровича від 29.05.2025 про закінчення виконавчого провадження №70722373 у справі №383/66/21.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, виходячи з такого.

Положеннями статті 129-1 Конституції України визначено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі №1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Статтею 10 Закону України «Про виконавче провадження» встановлені такі заходи примусового виконання рішень: 1) звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами; 2) звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні; 4) заборона боржнику розпоряджатися та/або користуватися майном, яке належить йому на праві власності, у тому числі коштами, або встановлення боржнику обов`язку користуватися таким майном на умовах, визначених виконавцем; 5) інші заходи примусового характеру, передбачені цим Законом.

Частинами першою, другою та четвертою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.13 цього Закону під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, розпоряджень, внесення подання, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Статтею 63 Закону України «Про виконавче провадження» визначений порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону України «Про виконавче провадження» під час виконання рішень про передачу стягувачу предметів, зазначених у виконавчому документі, виконавець вилучає такі предмети у боржника і передає їх стягувачу, про що складає акт передачі. У разі знищення предмета, що мав бути переданий стягувачу в натурі, виконавець складає акт про неможливість виконання рішення, що є підставою для закінчення виконавчого провадження, а в разі встановлення факту відсутності предмета, що мав бути переданий стягувачу, повертає виконавчий документ стягувачу.

Виконання судового рішення про витребування майна передбачає вчинення державним чи приватним виконавцем дій щодо вилучення такого майна у боржника та передачу його стягувачу, а не обмежується лише діями виконавця щодо перевірки виконання рішення боржником.

Отже, рішення про витребування нерухомого майна з чужого незаконного володіння підлягає примусовому виконанню у порядку, передбаченому статтею 60 Закону №1404-VIII, шляхом вилучення майна у боржника і передачі стягувачу предметів, зазначених у рішенні.

Аналогічні висновки зазначені Верховним Судом у постанові від 30.06.2021 по справі №201/12569/16.

Суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погоджується і апеляційний суд, що державний виконавець акту про вилучення земельної ділянки у боржника та передачу її стягувачу не склав, відмова від підписання такого акту державним виконавцем також не фіксувалась, що свідчить про те, що виконавче провадження не закінчено.

Крім того, обґрунтованими є висновки суду першої інстанції щодо необхідності зобов`язання державного виконавця усунути порушення прав стягувача ОСОБА_1 , оскільки така бездіяльність державного виконавця порушує її право на справедливий судовий захист, невід`ємною складовою якого є право на виконання судового рішення, та призводить до безпідставного невиконання судового рішення протягом тривалого часу.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Доводи апеляційної скарги зазначених висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому на підставі статті 375 ЦПК України залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

У поданому відзиві адвокат Усатенко В.Ю., який діє в інтересах ОСОБА_1 , поставив питання про стягнення 6000 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази:

1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо);

2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо);

3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.);

4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Як свідчать матеріали справи на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу надано договір про надання правничої допомоги, укладений між Адвокатським об`єднанням «Усатенко і Усатенко» та ОСОБА_1 від 17 серпня 2020 року, додаткову угоду від 04 липня 2025 року до договору про надання правничої допомоги від 17 серпня 2020 року, ордер на надання правничої допомоги серії ВА №1108616, акт прийому-передачі наданих послуг від 03 січня 2026 року, та квитанцію до прибуткового касового ордеру №1 на суму 6000 грн (т.6 а.с.99-102).

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг (п. 61 Постанови Верховного Суду від 24 жовтня 2019 у справі № 905/1795/18).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

На думку колегії суддів, враховуючи залишення апеляційної скарги без задоволення, вважає за необхідне стягнути з Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 судові витрати, понесені у зв`язку з наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 6000 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу начальника Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Почкая Миколи Олександровича залишити без задоволення, а ухвалу Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 14 липня 2025 року- без змін.

Стягнути з Бобринецького відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 (шість) тисяч грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 05 лютого 2026 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді C.М. Єгорова

С.І. Мурашко