РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області у складі

головуючого судді Кучиної Н.Г.,

секретар судового засідання Корпесьо В.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в поряку спрощеного позовнорго провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, -

В С Т А Н О В И В:

17 вересня 2024 року представник ТзОВ «Рівнетеплоенерго» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 99 802 грн. 97 коп., пеню в розмірі 2 455 грн. 22 коп., інфляційні втрати в розмірі 4 809 грн. 81 коп. , три відсотки річних в розмірі 2 012 грн. 56 коп.

Свої позовні вимоги мотивував тим, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання до житлового приміщення, що по АДРЕСА_1 , власниками якого є відповідачі, особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідачі не оплачують послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, внаслідок чого за ними станом на 01 вересня 2024 року утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 99 802 грн. 97 коп.

Ухвалою суду від 25 вересня 2024 року прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Рішенням суду від 28 листопада 2024 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 99 802 (дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот дві) грн. 97 коп., інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 4 809 (чотири тисячі вісімсот дев`ять) грн. 81 коп., 3 % річних в розмірі 2 012 (дві тисячі дванадцять) грн. 56 коп., пеню в розмірі 2 455 (дві тисячі чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 52 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 1 514 (одна тисяча п`ятсот чотирнадцять) гривень 00 копійок.

Ухвалою суду від 05 листопада 2025 року поновлено ОСОБА_2 строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 28 листопада 2024 року у справі № 569/17396/24. Заяву представника відповідача ОСОБА_2 , адвоката Пилипчук Лесі Мінівни про перегляд заочного рішення в цивільній справі за позовом ТОВ "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задоволено. Скасовано заочне рішення від 28 листопада 2024 року по даній справі. Прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 19 січня 2026 року заяву представника позивача Лоренц М.О. про виключення співвідповідача - задоволено. Виключено ОСОБА_2 з числа осіб, що беруть участь у справі, в межах розгляду цивільної справи за позовом ТОВ "Рівнетеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

05 лютого 2026 року в судове засідання представник позивача не з`явилася, однак подала до суду письмову заяву, у якій просила провести розгляд справи у її відсутності за наявними матеріалами справи, проти заочного розгляду справи не заперечує, заявлені позовні вимоги підтримує та просить суд їх задоволити.

05 лютого 2026 року в судове засідання відповідач не з`явився. Від його представника - адвоката Бойчука К.М. надійшла заява, в якій позовні вимоги не визнають, просять застосувати строки позовної давності. зазначають, що у квартирі ОСОБА_1 встановлено автономне опалення, скасувати штрафні санкції, у зв`язку з відсутністю теплопостачання та важкого матеріального стану відповідача. Просить проводити розгляд справи без участі представникка відповідача.

01.12.2025 у запереченнях на клопотання представника відповідача - адвоката Бойчука К.М., представник позивача Лоренц М.О. просить суд врахувати наведені доводи у запереченні на заяву про застосування строків позовної давності при розгляді справи.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ТОВ «Рівнетеплоенерго» здійснює відпуск теплової енергії для опалення та гарячого водопостачання у житлове приміщення за адресою АДРЕСА_1 , співвласниками на праві приватної спільної часткової власності по 1/2 квартири якого є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , відповідно до інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 39331152 від 03.09.2024.

Позивач належним чином та у повному обсязі надає відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

Відповідач ОСОБА_1 не виконує свого обов`язку по оплаті цих послуг. Згідно оборотної відомості за період з 01 листопада 2009 року по 31 серпня 2024 року по особовому рахунку № НОМЕР_1 відповідачем не проведено повної оплати, внаслідок чого за ним станом на 01 вересня 2024 року утворилася заборгованість в розмірі 99 802 грн. 97 коп.

Відповідач ОСОБА_1 зазначив, що він не користується послугами теплопостачання, оскільки у нього автономне опалення.

Суд вказані доводи до уваги не приймає з огляду на таке.

Відповідач не надав жодних підтверджень того, що у встановленому законом порядку був відключений від системи централізованого теплопостачання

Суд враховує, що відповідно до розділу ІІІ «Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води» (далі Порядок) який затверджений Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 26.07.2019 р. № 169, відокремлення (відключення) власників квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків від ЦО та ГВП відбувається за наступною процедурою:

1. Власники квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаного до ЦО та ГВП, мають право відокремити (відключити) свою квартиру чи нежитлове приміщення від ЦО та ГВП у разі, якщо на день набрання чинності Законом України «Про житлово-комунальні послуги» не менше як половина квартир та нежитлових приміщень цього будинку відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, та влаштувати систему індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні.

2. Інформація про перелік багатоквартирних будинків, у яких не менше ніж половина квартир та нежитлових приміщень відокремлена (відключена) від ЦО та ГВП, розміщується на офіційних веб-сайтах органів місцевого самоврядування, виконавців відповідних комунальних послуг.

3. Для відокремлення (відключення) від ЦО та ГВП власник квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку звертається до органу місцевого самоврядування з письмовою заявою в довільній формі із зазначенням причини відокремлення (відключення) та подає інформацію про намір влаштування системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) такої квартири чи нежитлового приміщення.

4. Заява про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення багатоквартирного будинку від ЦО та ГВП передається на розгляд Комісії.

5. Комісія на найближчому засіданні розглядає заяву про відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП за участю заявника або його уповноваженого представника.

6. Комісія надає заявникові рекомендації щодо можливих варіантів влаштування системи теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні та щодо збору вихідних даних і технічних умов для виготовлення відповідної проєктної документації. Витяг із протоколу Комісії з результатами розгляду звернення надається заявникові протягом десяти робочих днів.

7. Для відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення власник забезпечує розроблення проєкту відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП, який виготовляється відповідно до державних будівельних норм і правил та має забезпечити ізоляцію транзитних стояків, а також, у разі потреби, перенесення транзитних стояків. За потреби, власник забезпечує виготовлення проєкту встановлення системи індивідуального теплопостачання (опалення та/або гарячого водопостачання) у такій квартирі чи нежитловому приміщенні, виготовленого відповідно до державних будівельних норм і правил.

8. Відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП здійснюється у міжопалювальний період не пізніше ніж 01 жовтня у спосіб, що не перешкоджає постачанню теплової енергії та гарячої води до інших квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, приєднаних до ЦО та ГВП.

У встановленому законом порядку відповідач ОСОБА_1 щодо відокремлення (відключення) квартири чи нежитлового приміщення від ЦО та ГВП не звертався та докмуентів відповідних не отримував.

Щодо строків позовної давності суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Однак, 17 березня 2022 року набув чинності Закон України від 15 березня 2022 року № 2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів щодо дії норм на період воєнного стану», яким було внесені зміни до ЦК України, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 19 такого змісту: «У період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257-259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії».

Тобто, загальна позовна давність, перебіг якої припав на період дії в Україні правового режиму воєнного стану, продовжена законодавцем на період дії такого правового режиму. Водночас продовження строків свідчить, що їх перебіг, який відбувається у період дії воєнного стану, не зараховується при обчисленні. 24 лютого 2022 року Указом Президента України № 64/2022 в Україні було введено правовий режим воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указами Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022, від 18 квітня 2022 року № 259/2022, від 17 травня 2022 року № 341/2022, від 12 серпня 2022 року № 573/2022, від 07 листопада 2022 року № 757/2022, від 06 лютого 2023 року № 58/2023, від 01 травня 2023 року № 254/2023 воєнний стан в Україні неодноразово було продовжено.

Також, варто наголосити, що Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) введено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Було запроваджено обмежувальні заходи щодо протидії поширенню коронавірусу COVID-19, які безпосередньо впливають на виконання державою своєї соціальної, економічної, правозахисної функцій, було введено певні обмеження прав та свобод людини і громадянина. Строк карантину неодноразово продовжувався.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 р. № 651 «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» вирішено відмінити з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено, зокрема, пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину». Подібний висновок висловлено у постанові Верховного Суду від 07 вересня 2022 року у справі № 679/1136/21 (провадження № 61-5238св22).

Законом України від 30 березня 2020 року №540-IX про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, трирічний строк позовної давності, до вимог, строк виконання яких наступив на момент набрання чинності законом продовжився на весь період дії карантину.

Оскільки 17 вересня 2024 року, на момент подання позивачем позовної заяви про стягнення боргу, в Україні діяв правовий режим воєнного стану, то відповідно до пункту 12 та 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України позивач не пропустив позовну давність, визначену статтею 257 ЦК України, до вимог про стягнення боргу з квітня 2017 року по серпень 2024 року включно.

Таким чином, відповідно до поданого розрахунку, заборгованість з квітня 2017 року по серпень 2024 року включно буде становити 77 096, 99 грн.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 39311252 від 03.09.2024 року (додаток 2 до позовної заяви), позивачу відомо, що власниками: 1/2 (одної другої частки) квартири за адресою: АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , на підставі договору дарування, серія та номер: №496, виданий 22.08.2023, видавник: Пухова Н.Ю., приватний нотаріус Рівненського міського нотаріального округу; 1/2 (одної другої частки) квартири за вищевказаною адресою є ОСОБА_1 , на підставі свідоцтва про право спадщину, серія та номер: 2-113, виданий 10.05.2017, видавник: Державний нотаріус Першої рівненської державної нотаріальної контори Пухова Н.Ю.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_2 не має обов`язків по сплаті платежів за період з 01.11.2009 по 21.08.2023 (включно). Також, представником ОСОБА_2 , було долучено до заяви про перегляд заочного рішення від 24.10.2025 року, фіскальний чек, з якого вбачається, що 07.02.2024 ОСОБА_2 було сплачено за надані послуги кошти в сумі 4722,00 грн., фактично за період з 22.08.2023 року по 31.08.2024 року мав би сплатити 4721 грн. 56 коп, що становить відповідну частку його зобов`язання, як власника утримувати належне йому на праві власності майно.

Відтак, спір між ТОВ «Рівнетеплоенерго» та ОСОБА_2 за період з 22.08.2023 року по 31.08.2024 року вирішений.

Згідно зі статтею 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власність зобов`язує.

Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними зі спільним майном.

Згідно статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, і яке, згідно ст. 11 ЦК України, виникає в тому числі і з договорів.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На підставі ст. 541, 543 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників,так і від будь-кого з них окремо.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно частини першої статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води здійснюється у відповідності до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а також Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, якими визначений порядок надання послуг, порядок їх обліку, оплати, права та обов`язки споживача і виконавця, а також інші питання.

Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини другої статті 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. При цьому факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Розрахунок вартості наданих послуг здійснюється ТОВ «Рівнетеплоенерго» за тарифами з теплопостачання у розмірах затверджених рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради №6 від 04 січня 2011 року (із відповідними змінами) та постановами НКРЕКП «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями послуг» (із відповідними змінами).

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про те, що відповідач, отримавши за спірний період послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води належної якості, зобов`язаний був оплатити їх вартість у повному розмірі, розрахованому на підставі діючих тарифів.

Однак, відповідач користуючись послугами з теплопостачання ТОВ «Рівнетеплоенерго» не здійснював їх оплату, в результаті чого за період з квітня 2017 року по серпень 2024 року включно, утворилася заборгованість в розмірі 77 096 грн. 99 коп., яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Щодо позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат, пені та 3% річних суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями пункту 45 типового індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженого постановою КМУ від 21 серпня 2019 року №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 року №1022), у разі несвоєчасного здійснення платежів споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Згідно з розрахунком за період з 01 січня 2024 року по серпень 2024 року інфляційні нарахування на суму боргу становлять 3 719 грн. 90 коп., 3 % річних 1 558 грн. 41 коп., пеня 1 901 грн. 20 коп., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджені дослідженими доказами у справі, а відтак, позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028 грн. 00 коп.

Керуючись ст. 3, 4, 10 - 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263 - 265, 268, 272, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в розмірі 77 096 (сімдесят сім тисяч дев`яносто шість) грн. 99 коп., інфляційні нарахування на суму боргу в розмірі 3 719 грн. 90 коп., 3 % річних в розмірі 1 558 грн. 41 коп., пеню в розмірі 1 901 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго» судовий збір в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) гривень 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Рівнетеплоенерго», місцезнаходження: вул. Д. Галицького, буд. 27, м. Рівне; .

Відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 .

Суддя Н. Г. Кучина