РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

Справа № 285/5580/25

провадження у справі № 2/0285/545/26

11 лютого 2026 року м. Звягель

Звягельський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючої судді Михайловської А.В.,

за участі секретаря судового засідання Валінкевич І.І.,

сторони у справі:

позивач Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" (надалі ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" ), представник - Ткаченко Ю.О.,

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши заочно у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив :

07.10.2025 представник ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором № 73955683 від 26.12.2024 у загальному розмірі 21 703,88 грн, судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн та понесених витрат на правову (правничу) допомогу у розмірі 4 500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 укладений електронний Договір про надання коштів у кредит №73955683 від 26.12.2024, відповідно до умов якого відповідачу надано кредиту у розмірі 14 000,00 грн, строком на 30 днів (з 26.12.2024 по 24.01.2025), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,225 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісії за надання кредиту складає 15 % віл суми наданого кредиту, що у грошовому еквіваленті складає 2 100,00 грн. Сторони також погодили, що у разі порушення позичальником строків повернення кредиту за понадстрокове користування позикою нараховується 4,00 % за кожен день понадстрокового користування.

Крім того, між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 укладено ряд додаткових угод до Договору про надання коштів у кредит №73955683 від 26.12.2024, зокрема: 24.01.2025, 23.02.2025, 01.03.2025 та 22.03.2025.

У зв`язку з неповерненням кредитних коштів позичальникам відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за Договором про надання коштів у кредит № 73955683 від 26.12.2024 та додаткових угод до нього від 24.01.2025, 23.02.2025, 01.03.2025 та 22.03.2025 у загальному розмірі 21 703,88 грн, яка складається із заборгованості за основною сумою боргу - 5 954,45 грн, заборгованості за процентами - 6 702,25 грн, заборгованості за комісією - 2 100,00 грн та заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування - 6 947,18 грн.

09.10.2025 прийнято до розгляду судом даний позов, відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

16.01.2026 за клопотанням представника позивача про витребування доказів судом зобовязано АТ "Перший Український Міжнародний Банк" надати суду інформацію щодо належності ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) карткового рахунку № НОМЕР_2 ; виписку по картковому рахунку № НОМЕР_2 ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 ) за період з 26.12.2024 по 29.12.2024.

02.02.2026 на виконання ухвали суду від АТ "Перший Український Міжнародний Банк" надійшли витребувані докази, а саме: інформація по платіжній картці відповідача та виписка по рахунку відповідача за період 26.12.2024 - 29.12.2024.

В судове засідання сторони не прибули. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. В письмовій заяві представник позивача просив справу розглянути у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує.

У встановлений строк відповідач не подав відзив на позов та заперечень щодо розгляду справи в спрощеному провадженні. Заяв та клопотань не надходило.

Відповідно до вимог ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення за наявних у справі доказів.

В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалася.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд доходить наступного.

Судом встановлено, що між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 укладений електронний Договір про надання коштів у кредит № 73955683 від 26.12.2024, відповідно до умов якого відповідачу надано кредиту у розмірі 14 000,00 грн, строком на 30 днів (з 26.12.2024 по 24.01.2025), із фіксованою процентною ставкою у розмірі 0,225 %, які нараховуються щоденно на залишок заборгованості за тілом кредиту, комісії за надання кредиту складає 15 % від суми наданого кредиту, що у грошовому еквіваленті складає 2 100,00 грн.

Крім того, між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та відповідачем ОСОБА_1 укладено ряд додаткових угод до Договору про надання коштів у кредит № 73955683 від 26.12.2024, зокрема: 24.01.2025, 23.02.2025 та 01.03.2025, згідно яких встановлена денна процентну ставка за кредитом 1,00 % та продовжено строк кредитування на 60 днів, 66 дні та 76 дні, відповідно, а також 22.03.2025, згідно якої сторони домовилися про реструктуризацію заборгованості за кредитом у сумі 24 450,00 грн на 120 дні.

На виконання умов договору ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" надало відповідачу кредитні кошти у сумі 14 000,00 грн за Договором № 73955683 від 26.12.2024, які перераховані на картку НОМЕР_2 , про що свідчить інформація ТОВ "ТАСКОМБАНК".

Згідно інформації АТ "Перший Український Міжнародний Банк" на відповідача у банку випущено картку № НОМЕР_3 . Відповідно до виписки АТ "Перший Український Міжнародний Банк" за карткою № НОМЕР_3 на рахунок відповідача 26.12.2024 зараховано переказ на суму 14 000,00 грн.

Відповідно розрахунку заборгованості, виконаного ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів", відповідач має заборгованість за кредитним договором № 73955683 від 26.12.2024 у сумі 21 703,88 грн, з якої: 5 954,45 грн сума кредиту, 6 702,25 грн сума заборгованості за процентами, 2 100,00 - сума заборгованості за комісією та 6 947,18 грн - сума заборгованості за процентами нарахованими за понадстрокове користування кредитними коштами. При цьому, відповідачем сплачено тіла кредиту у сумі 8 045,55 грн.

Між сторонами виник спір про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вирішуючи спір, суд керується наступними правовими нормами.

За приписами ч. 1, 2 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Загальні правила щодо форми договору визначено ст. 639 ЦК України, згідно з якою договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі; якщо сторони домовились укласти у письмовій формі договір, щодо якого законом не встановлено письмової форми, такий договір є укладеним з моменту його підписання сторонами; якщо сторони домовилися про нотаріальне посвідчення договору, щодо якого законом не вимагається нотаріального посвідчення, такий договір є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Отже, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до ч. 1, 3, 4, 7 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» пропозиції укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі прийняття. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або іншому порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами Законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовий формі (ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 вказаного Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ, який накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

В силу ч. 1 ст. 1048 цього ж Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Статтею 525 Цивільного кодексу України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч.1 ст.599 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно із ч.1 ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч.2 ст.516 ЦК України якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків.

У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст.517 ЦК України).

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст. 1077 ЦК України).

За вимогами ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

За змістом частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

Аналіз указаних норм права свідчить про те, що при укладенні договору сторони можуть визначити строк його дії, тобто час, протягом якого вони мають здійснити свої права та виконати свої обов`язки відповідно до цього договору.

Щодо кредитного договору, то сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру ( постанова від 23 жовтня 2024 року у справі № 753/25081/21 провадження № 61-8693св24 Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду ).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Так, матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності кредитного договору № 73955683 від 26.12.2024 та додаткових угод до нього. Зазначений кредитний договір недійсним не визнано.

Таким чином судом встановлено, що у порушення умов кредитного договору № 73955683 від 26.12.2024 та додаткових угод до нього відповідач не сплатив кредитні кошти у повному обсязі, зокрема не повернув тіло кредиту у повному розмірі, не сплатив проценти за користування кредитом та комісію за договором. Проти вказаних обставин від відповідача не надійшло заперечень.

Разом з цим зробивши часткову оплату з метою виконання умов договору, відповідач вчинив конклюдентні дії, які свідчать про визнання та прийняття ним умов договору.

Також, відповідач не спростував наданий позивачем розрахунок заборгованості. Доказів належного виконання взятих зобов`язань перед позивачем за умовами договору, при цьому, не надав.

З огляду на наявні у справі розрахунки заборгованості, взявши до уваги погоджені сторонами строки надання позики, суд вважає доведеним розмір заборгованості відповідача перед позивачем у сумі 14 756,70 грн, з якої: 5 954,45 грн тіло позики, 6 702,25 грн відсотки за 120 день користування кредитними коштами (з урахуванням додаткової угоди від 22.03.2023 до кредитного договору, згідно якої сторони домовилися про реструктуризацію кредиту) та 2 100,00 грн комісія.

Решту суму заборгованості, суд вважає не доведеною, оскільки остання нарахована після спливу строків кредитування, визначених відповідни кредитним договором та додатковими угодами до нього, та позивачем не доведено факту пролонгації.

На підставі викладеного, суд вважає, що наданими позивачем доказами в обґрунтування заявлених позовних вимог підтверджено його право вимоги до відповідача та правомірність нарахування заборгованості за кредитним договором № 73955683 від 26.12.2024 та додаткових угод до нього у загальній сумі 14 756,70 грн, доведено, що відповідачем належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно погоджених умов кредитування, заборгованість не погашена, що призвело до порушення майнових прав та інтересів позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути судовий збір з врахуванням часткового задоволення позовних вимог. Так розмір стягуваного судового збору становить 1 647,02 грн ( 67,99 %).

При вирішенні вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті ж самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції.

В даному випадку, суд доходить висновку, що наданими до суду доказами фактичний обсяг витрат на правову допомогу у даній цивільній справі представником позивача частково обґрунтовано, і з огляду на незначну складність самої справи, суд вважає, що розмір заявлених позивачем витрат у сумі 4 500,00 грн є не співмірними із складністю справи, ціною позову та обсягом наданих адвокатом послуг.

У зв`язку з вищезазначеним, суд, вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правову допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, визначає їх у зменшеному розмірі у сумі 3 500 грн, що буде за даних обставин справи справедливим і співмірним відшкодуванням таких витрат.

Керуючись ст. ст. 4, 76 89, 141, 258, 259, 263 265, 268, 273, 280 282, 284, 289, 352, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" заборгованість за Договором № 73955683 від 26.12.2024 у загальному розмірі 14 756 ( чотирнадцять тисяч сімсот п`ятдесят шість ) грн 70 коп, витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 647 ( одна тисяча шістсот сорок сім ) грн 02 коп та витрати на правничу допомогу у розмірі 3 500 ( три тисячі п`ятсот ) грн 00 коп.

В решті позовних вимог - відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційний розгляд справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Найменування сторін :

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" ( , місцезнаходження - м. Київ, пл. Арсенальна, буд. 15 );

відповідач - ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання - АДРЕСА_1 ).

Дата складення повного судового рішення 11.02.2026.

Суддя А.В.Михайловська