БЕРЕЗАНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
№ провадження 2/356/70/26
Справа № 356/1063/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.01.2026 Березанський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Капшученко І. О.

за участю секретаря Мелещенко В. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Березанського міського суду Київської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» звернулось до Березанського міського суду Київської області з вказаним вище позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 1363-2932 від 12.03.2024 в розмірі 26 700,00 грн., з яких 5 860,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 20 840,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, а також суму сплаченого позивачем судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" (далі ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС") та відповідачем ОСОБА_1 за допомогою вебсайту creditkasa.com.ua, який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», в рамках якого реалізуються технології обробки інформації з використанням технічних і програмних засобів, було укладено електронний Договір про відкриття кредитної лінії № 1363-2932 (далі кредитний договір). Даний кредитний договір разом із Правилами відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), Паспортом споживчого кредиту, Таблицею обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за Договором (Графік платежів за Договором) відповідно до Методики Національного банку України складають єдиний договір, в якому визначаються всі його істотні умови та з яким позичальник була попередньо ознайомлена. Позичальнику був наданий одноразовий ідентифікатор С9872 для підписання Кредитного договору, підтвердження ознайомлення з Правилами та іншими супутніми документами.

Відповідно до умов Кредитного договору, кредитодавець зобов`язався надати відповідачу кредит для задоволення особистих потреб в розмірі 4 000,00 грн., строком на 300 днів, з базовим періодом 29 днів, з промо-ставкою в розмірі 1,75 % в день, зниженою процентною ставкою 2,50 % в день та стандартною процентною ставкою 2,50 % в день. Додатковою угодою № 1 від 13.03.2024 до Договору про відкриття кредитної лінії № 1363-2932 від 12.03.2024 сторони домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 000,00 грн. Позивач виконав свої зобов`язання, надавши відповідачу кредит на визначених умовах. Відповідач умови договору порушила, у зв`язку з чим станом на 19.09.2025 виникла заборгованість у розмірі 45 415,00 грн., з яких 5 860,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 39 555,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами. Разом з тим, кредитодавцем було прийнято рішення про застосування до позичальника Програми лояльності для споживачів фінансових послуг ТОВ "УКР КРЕДИТ ФІНАНС", а саме часткового списання частини заборгованості за нарахованими процентами у загальній сумі 18 715,00 грн. за умови погашення позичальником решти заборгованості за кредитним договором в розмірі 26 700,00 грн. Враховуючи вказане, просить суд стягнути з відповідача на свою користь неповну суму заборгованості за Кредитним договором, а саме прострочену заборгованість за кредитом в сумі 5 860,00 грн. та прострочену заборгованість за нарахованими процентами в сумі 20 840,00 грн., що разом становить 26 700,00 грн., а також понесені судові витрати.

Ухвалою Березанського міського суду Київської області від 13.11.2025 відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, встановивши відповідачу 15-денний строк з дня вручення копії даної ухвали на подачу до суду відзиву на позовну заяву.

26.12.2025 відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому проти пред`явленого позову частково заперечила та вказала, що позивачем невірно розрахована сума боргу за кредитним договором № 1363-2932 від 12.03.2024, оскільки загальний розмір кредиту, що був нею отриманий, становить 6 000,00 грн., що не перевищує розміру мінімальної заробітної плати станом на 2024 рік, а тому з урахуванням положень ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування» максимальна сума всіх нарахувань (відсотки, штрафи, пені, комісії тощо) не може перевищувати подвійного розміру суми, одержаної споживачем, в даному випадку 12 000,00 грн. При цьому наголосила, що 10.04.2024 нею було сплачено суму 3 300,00 грн. Отже, вважає, що максимальна сума, яка підлягає стягненню, з урахуванням сплачених коштів повинна становити: залишок тіла кредиту (6000,00 грн. 140,00 грн., що були сплачені) + відсотки 8 840,00 грн. (12 000,00 грн. 3160,00 грн., що були сплачені) = 14 700,00 грн. Також під час розгляду справи просила взяти до уваги її важке фінансове становище, через яке виникла прострочена заборгованість по кредиту. В обґрунтування вказувала, що розлучена, самостійно виховує доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на утримання якої рішенням Березанського міського суду Київської області від 24.01.2019 стягнуто аліменти з батька дитини ОСОБА_3 , який попри це кошти не сплачує. Окрім того, відповідач після отримання кредиту захворіла та проходила курс лікування, реабілітації та психологічної корекції в реабілітаційному центрі «Ренесанс-Київ» і надалі несе витрати на підтримку свого здоров`я. Крім того, щодо відповідача відкрито кілька виконавчих проваджень по судових справам за кредитами та заблоковано зарплатну картку. Враховуючи викладені обставини, просить суд відмовити у задоволенні позову в частині стягнення суми нарахованих відсотків в розмірі 20 840,00 грн., що суперечить ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», зменшити заявлений до стягнення розмір відсотків до 8 840,00 грн., розподіливши судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Крім того, просила надати їй розстрочку виконання судового рішення строком на 12 місяців з помісячною оплатою рівними частинами у зв`язку з важким фінансовим становищем (а.с.61-63).

14.01.2026 від представника позивача до суду надійшли додаткові письмові пояснення, в яких останній вказував, що кредитний договір № 1363-2932 від 12.03.2024 укладений між сторонами в електронній формі у спосіб, передбачений законом, та при його укладенні сторони дійшли згоди щодо всіх його істотних умов, зокрема, щодо розміру кредиту, строку кредитування, а також розміру, порядку нарахування та сплати процентів, що є платою за користування кредитом, і відповідач погодилася з такими умовами шляхом підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором C9872. Додатковою угодою від 13.03.2024 до договору № 1363-2932 від 12.03.2024 сторони також домовились про надання додаткових коштів у кредит у сумі 2 000,00 грн. Таким чином, сума основного боргу збільшилась з 4 000,00 грн. до 6 000,00 грн. Вказані умови кредитного договору визначені за спільною згодою сторін, що відповідає принципу свободи договору, закріпленому в ст. 627 ЦК України, та не є несправедливими. Розмір заборгованості підтверджується наданим позивачем розрахунком, який є чітким та детальним, містить інформацію про розмір основного боргу, загальну кількість днів користування кредитом, нарахування процентів, а також залишок заборгованості за кредитом. Відповідно до вказаного розрахунку позивач не нараховував відповідачу жодних процентів за несвоєчасне повернення отриманого кредиту в силу положень статті 625 ЦК України, а також штрафів чи пені за порушення умов договору, а відтак відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування». Нарахування процентів позивачем здійснювалось правомірно згідно з п. 4.10 та п. 10.1.договору, що є платою за користування кредитом та протягом строку договору, визначеного в п. 4.12, що погоджений сторонами. За таких обставин, просить суд прийняти вказані додаткові письмові пояснення, повністю задовольнити позовні вимоги позивача, а також стягнути з відповідача судові витрати (а.с.77-83).

Окрім того, 14.01.2026 представником позивача до суду подано заперечення щодо розстрочення виконання рішення, в яких останній вказував, що відповідачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження наявності передбачених законом підстав для розстрочення виконання рішення. Посилання відповідача на рішення про розлучення та стягнення аліментів не можуть бути підставою для розстрочення виконання рішення суду, оскільки не стосуються предмету спору. На момент укладення кредитного договору відповідач усвідомлювала, що бере на себе грошові зобов`язання та повинна буде їх виконувати у повному обсязі. Отже, відповідач визнає свою заборгованість і усвідомлює свій обов`язок по сплаті боргу за кредитними договором, який був укладений ще 12.03.2024, однак ухиляється від виконання договірних зобов`язань, внаслідок чого ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» було змушене відновлювати свої порушені права у судовому порядку. На підставі вищенаведеного, у задоволенні заяви про розстрочення виконання рішення просить відмовити (а.с.93-94).

Позивач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, одночасно з позовом подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував та просив розгляд справи проводити за відсутності представника позивача (а.с.45).

Відповідач у судове засідання на розгляд справи не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у поданому до суду відзиві від 26.12.2025 просила розгляд справи проводити за її відсутності. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с.61-63).

За загальним правилом, встановленим в ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

За ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

Враховуючи викладене, керуючись ч. 3 ст. 211, ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності вказаних учасників на підставі наявних у ній матеріалів.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, письмові заяви по суті справи, повно, всебічно і об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступних висновків.

Так, судом встановлено, що 12.03.2024 між позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про відкриття кредитної лінії продукту «CreditKasa» № 1363-2932 (далі кредитний договір), за умовами якого відповідачу було надано кредит на суму 4 000 грн., строком на 300 днів, з базовим періодом 29 днів, дата повернення кредиту 05.01.2025, з промо-ставкою (вид акційної процентної ставки) в розмірі 1,75 % за кожен день користування кредитом, що застосовується протягом перших 29 календарних днів першого базового періоду, зниженою процентною ставкою в розмірі 2,50 % в день, а також стандартною процентною ставкою в розмірі 2,50 % в день, що застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо-ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою, а відповідач, в свою чергу, зобов`язалась повернути кредит не пізніше останнього дня строку кредитування та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у порядку, передбаченому цим договором (п.п. 2.1-2.3, 4.1, 4.8, 4.10, 4.12, 10.1 кредитного договору) (а.с.11-15).

У відповідності до п. 3.1 даний договір укладений у вигляді електронного договору в розумінні Закону України «Про електронну комерцію», підписаний позичальником ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором C9872, та в п. 3.10 договору сторони визнали, що усі документи (в тому числі Договір), підписані з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), є еквівалентними за значенням (з точки зору правових наслідків) документам у письмовій формі, підписаним власноручно, що повністю відповідає положенням ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію».

Підписавши вказаний договір електронним підписом одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем), відповідач підтвердила, що цей договір та Правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтвердила, що попередньо уважно ознайомився з Правилами на веб-сайті кредитодавця, повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним (п. 12.1 кредитного договору).

В п. 11.3.1 кредитного договору відповідач також підтвердила, що до укладення договору уважно ознайомилася з його текстом та Правилами, а також отримала від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема, частиною другою та п`ятою статті 7 Закону України «Про фінансові послуги та фінансові компанії» та статтями 9, 25 Закону України «Про споживче кредитування» на веб-сайті кредитодавця, що забезпечує вірне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.

Правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), затверджені наказом директора ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» № 12-П від 27.02.2024, з якими ознайомилася та погодилася відповідач, підписані 04.02.2024 електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором C9872, містяться в матеріалах справи (а.с.16-19).

Відповідно до п. 4.6 договору сторони також погодили спосіб перерахування позичальнику коштів кредиту шляхом безготівкового переказу грошової суми, вказаної у п. 4.1 цього Договору, на банківський рахунок позичальника шляхом використання вказаних нею реквізитів електронного платіжного засобу.

Вказаний договір містить вичерпні персональні дані, що стосуються особи відповідача, а саме прізвище, ім`я та по батькові, паспортні дані, ідентифікаційний номер, місце проживання, засоби зв`язку, а також номер особистого електронного платіжного засобу для перерахування кредитних коштів № НОМЕР_1 , що є інформацією з обмеженим доступом, поширення якої здійснюється виключно за згодою суб`єкта персональних даних, зазначені в преамбулі та реквізитах укладеного договору, що відповідає інформації, вказаній відповідачем у поданому до суду відзиві.

В п. 11.3.4 укладеного договору відповідач також підтвердила, що усі документи та інформація (в тому числі персональні, контактні/поштові дані (враховуючи дані електронної пошти, акаунти та дані щодо місця роботи та проживання) надані позичальником кредитодавцю з метою укладення цього договору, належать позичальнику, не містять неточних або недостовірних відомостей, є актуальними (чинними) на дату укладання Договору, складені та/або отримані у порядку, передбаченому чинним законодавством України.

Крім того, 04.02.2024 позичальник ОСОБА_4 також ознайомилася з Паспортом споживчого кредиту (інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит), у якому визначені основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, розмір орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту, наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за договором, тощо, чим також підтвердила факт отримання та ознайомлення з інформацією про умови кредитування виходячи із обраних нею умов кредитування, а також підтвердила отримання всіх пояснень, необхідних для забезпечення можливості оцінити, чи адаптовано договір до її потреб та фінансової ситуації, зокрема, шляхом роз`яснення наведеної інформації, в тому числі, суттєвих характеристик запропонованих послуг та певних наслідків, які вони можуть мати для неї, в тому числі, в разі невиконання нею зобов`язань за таким договором, що засвідчила електронним підписом одноразовим ідентифікатором A9872 (а.с.19-на звороті,20).

Графік платежів за договором, що міститься у відповідних Таблицях обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки, що є додатком № 3 до договору, підписані позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором C9872, міститься в матеріалах справи (а.с.21).

13.03.2024 між позивачем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» та відповідачем ОСОБА_4 в електронній формі укладено Додаткову угоду до Договору про відкриття кредитної лінії № 1363-2932, що підписана позичальником електронним підписом одноразовим ідентифікатором C8501, за умовами якого кредитодавець надав позичальнику у кредит додаткові грошові кошти в розмірі 2 000,00 грн., а позичальник зобов`язалась повернути кредитодавцю суму грошових коштів в розмірі 6 000,00 грн., яка складається з суми кредиту, яка була надана позичальнику за Договором № 1363-2932 та неповернута на момент укладення цієї угоди, та суми додаткових грошових коштів, наданих позичальнику у кредит на підставі цієї угоди (а.с.25).

Згідно з п. 1 Додаткової угоди сторони підтвердили, що станом на момент укладення цієї угоди сума кредиту, що була надана позичальнику за Договором та неповернута на момент укладення цієї угоди становить 4 000,00 грн., сума нарахованих та несплачених процентів за користування кредитом становить 140,00 грн.

Згідно з п. 2.6 Додаткової угоди позичальник зобов`язалась повернути кредит та сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до Графіку платежів за Договором, що є додатком до цієї угоди, та підписаний електронним підписом позичальника одноразовим ідентифікатором C8501 (а.с.26).

Таким чином, сторони узгодили розмір кредиту, грошову одиницю, в якій надано кредит, строк та умови кредитування, що свідчить про наявність волі відповідача для укладення такого договору на погоджених умовах.

Як встановлено, позивач ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» виконав свої зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу грошові кошти на умовах та в розмірі, передбачених договором № 1363-2932 від 12.03.2024, що підтверджується квитанцією № від 12.03.2024 про перерахунок грошових коштів у сумі 4 000,00 грн. через платіжний сервіс «Liqpay» на картковий рахунок позичальника НОМЕР_2 , призначення платежу: «Видача кредитних коштів за договором 1363-2932, 2 024-03-12», дата та час платежу 12.03.2024 о 08:07, та додатковою угодою до договору, що підтверджується квитанцією № від 13.03.2024 про перерахунок грошових коштів у сумі 2 000,00 грн. через платіжний сервіс «Liqpay» на картковий рахунок позичальника НОМЕР_2 , призначення платежу: «Видача кредитних коштів за договором 1363-2932, 2 024-03-13», дата та час платежу 13.03.2024 о 10:34, а також довідкою ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» про перерахування суми кредиту (а.с.22-23,27).

Вказані вище квитанції відповідають вимогам ст. 13 Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про платіжні послуги», п. 160 постанови Правління НБУ від 29.07.2022 № 164, та згідно з пунктом 159 вказаної постанови мають статус первинного документа, що може бути використаний під час урегулювання спірних питань, відтак, є належним і допустимим доказом, що підтверджує обставини видачі кредиту та його розміру.

Водночас, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушила, не надавала своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, в результаті чого станом на 19.09.2025 виникла прострочена заборгованість в розмірі 45 415,00 грн., з яких 5 860,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 39 555,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором № 1363-2932 від 12.03.2024 станом на 19.09.2025, що є детальним та містить інформацію про порядок нарахування спірної заборгованості в розрізі окремих складових за кожен день користування кредитом та не спростований будь-яким контррозрахунком відповідача (а.с.28-34).

З наданого розрахунку також вбачається, що ОСОБА_4 здійснила часткову оплату в рахунок погашення нарахованої заборгованості, а саме платежем від 10.04.2024 на суму 3300,00 грн., з яких 140,00 грн. сплата основного боргу та 3160,00 грн. - сплата нарахованих процентів, чим вчинила конклюдентні дії щодо визнання договору і, відповідно, боргу за договором, що відповідає позиції Верховного Суду у постановах від 05.06.2018 в справі № 338/180/17, від 23.12.2020 в справі № 127/23910/14-ц.

Позивачем проведено часткове списання заборгованості позичальника за нарахованими процентами у сумі 18 715,00 грн. згідно Правил акції під умовною назвою «Обмеження нарахування відсотків при примусовому стягненні заборгованості для споживачів фінансових послуг ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (п.7.2 Правил акції) (а.с.35-36).

В добровільному порядку відповідач заборгованість не погашає.

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Поданим розрахунком заборгованості підтверджується, що відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, кредит та проценти за його користування вчасно не сплачувала, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість.

Частина 1 ст. 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

В силу положень статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК України).

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13, від 16.11.2021 у справі № 904/2104/19 наголошувала, що у відповідності до принципу змагальності цивільного судочинства, закріпленого в ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог, так і на підставу для заперечень, що забезпечує повноту дослідження обставин справи, проте не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний.

Цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри (постанова Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 291/1352/20).

У постанові від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18 Верховний Суд зазначив, що принцип змагальності полягає в обов`язку кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження або заперечення власних вимог у спорі. Мається на увазі, що позивач стверджує про існування певної обставини та подає відповідні докази, а відповідач може спростувати цю обставину, подавши власні докази, які вважає більш переконливими. В свою чергу суд, дослідивши надані сторонами докази, та з урахуванням переваги однієї позиції над іншою виносить власне рішення. При цьому сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що їх позиція є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу втрачає сенс уся концепція принципу змагальності.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі № 2-383/2010 зроблено висновок, що стаття 204 ЦК України, закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Враховуючи викладене, заперечення відповідача проти позову, наведені нею у відзиві, не спростовують пред`явлених позивачем вимог з огляду на наступне.

У відповідності до положень ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 6 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У відповідності до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Враховуючи викладене, вбачається, що кредитний договір № 1363-2932 від 12.03.2024 з додатковою угодою від 13.03.2024, за якими виникла спірна заборгованість, укладений в електронній формі у спосіб, визначений законом, містить всі його істотні умови та підписаний відповідачем електронним підписом одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника.

Своїм підписом на договорі відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма його умовами, в тому числі, й розміром процентів, порядком їх нарахування та сплати, а також порядком та строками повернення кредиту, розуміє та зобов`язується їх виконувати.

Факт укладення кредитного договору на погоджених умовах та отримання кредитних коштів у сумі 6 000,00 грн. згідно з його умовами відповідач у відзиві визнала, і у суду відсутні сумніви у достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Отже, з наведеного вище вбачається, що сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, а укладення кредитного договору на запропонованих умовах відповідало внутрішній волі відповідача.

Вказаний вище кредитний договір відповідачем не оспорений, в установленому законом порядку недійсним не визнаний, а тому в силу положень ст. 204 ЦК України його умови підлягають до виконання.

Крім того, відповідач визнала, що здійснювала часткове погашення нарахованої заборгованості, а саме 10.04.2024 нею було сплачено суму 3 300,00 грн., з яких 140,00 грн. сплата основного боргу та 3 160,00 грн. - сплата нарахованих процентів, відтак, приступила до виконання взятих на себе зобов`язань.

Верховний Суд у постанові від 09.11.2018 у справі № 911/3685/17 зазначив, що чинне законодавство не містить переліку дій, що свідчать про визнання особою свого боргу або іншого обов`язку, але їх узагальнюючою рисою є те, що такі дії мають бути спрямовані на виникнення цивільних прав і обов`язків (ч. 1 ст. 11 ЦК України). У цьому сенсі діями, спрямованими на визнання боргу, є дії боржника безпосередньо стосовно кредитора, які свідчать про наявність боргу, зокрема повідомлення боржника на адресу кредитора, яким боржник підтверджує наявність у нього заборгованості перед кредитором, відповідь на претензію, підписання боржником акта звіряння розрахунків або іншого документа, в якому визначена його заборгованість. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

З огляду на викладене вище, звернення відповідача до кредитодавця із відповідними заявками та подальше укладення Додаткової угоди від 13.03.2024 до кредитного договору № 1363-2932 від 12.03.2024, у якій визначено розмір заборгованості, а також часткова сплата відповідачем коштів в рахунок погашення нарахованої заборгованості є діями, що свідчать про визнання відповідачем умов договору і, відповідно, боргу за договором.

Наявність простроченої заборгованості та її розмір підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, який є детальним, містить інформацію про кількість днів користування кредитом, порядок нарахування спірної заборгованості в розрізі окремих складових загальної заборгованості за кожен день користування кредитом, що відповідає умовам укладеного договору, дати здійснення платежів боржником, а також залишок неповернутої заборгованості, відтак, є належним та допустимим доказом, що узгоджується з позицією Верховного Суду у постанові від 08.07.2020 по справі № 464/4985/15-ц.

Водночас, суд відхиляє доводи відповідача, що обмеження максимального розміру усіх нарахувань за договором подвійним розміром отриманої нею суми кредиту, та необхідності зменшення суми заявлених до стягнення процентів до 8 840,00 грн., з огляду на наступне.

Так, положеннями ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування», на яку посилається відповідач, передбачено, що сукупна сума неустойки (штраф, пеня) та інших платежів, що підлягають сплаті споживачем за порушення виконання його зобов`язань на підставі договору про споживчий кредит, загальний розмір кредиту за яким не перевищує розміру однієї мінімальної заробітної плати, не може перевищувати розміру подвійної суми, одержаної споживачем за таким договором, і не може бути збільшена за домовленістю сторін.

Отже, положеннями вказаної статті встановлені особливості відповідальності споживача за договором про споживчий кредит за порушення виконання його зобов`язань.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Умовами п. 4.7 кредитного договору встановлено, що плата за видачу кредиту передбачена у формі процентів за користування кредитом. Тип процентної ставки за користуванням кредитом фіксована. Процентна ставка за користуванням кредитом не змінюється протягом усього строку користування кредитом, однак позичальнику на умовах, вказаних у цьому договорі (програма лояльності), може надаватися можливість скористатися кредитом за промо ставкою та/або пільговою, та/або зниженою процентними ставками.

Згідно з п. 4.10 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється на залишок неповерненої суми кредиту за кожен день користування кредитом, починаючи з дня видачі кредиту до дати фактичного повернення всієї суми кредиту.

Відповідно до п. 4.12 кредитного договору сторони також погодили строк кредитування, тобто, строк на який надається кредит позичальнику: 300 календарних днів з моменту перерахування кредиту позичальнику. Надання додаткових грошових коштів позичальнику у рахунок кредиту на підставі додаткової угоди не змінює строк кредитування. Дата повернення (виплати) кредиту 05.01.2025.

Згідно з п. 4.10, 10.1 кредитного договору стандартна процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом (вказана процентна ставка застосовується протягом всього строку дії цього договору, за виключенням строку використання позичальником права користування кредитом за промо ставкою та/або зниженою, та/або пільговою процентною ставкою)

Промо-ставка (вид акційної процентної ставки) становить 1,75 % за кожен день користування кредитом протягом перших 29 календарних днів першого базового періоду, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника спробувати скористатися послугами кредитодавця.

Знижена процентна ставка становить 2,50 % за кожен день користування кредитом, яка надається кредитодавцем виключно як знижка на користування кредитом та є заохоченням позичальника до сумлінного виконання умов договору.

Отже, нарахування процентів позивачем здійснювалось правомірно згідно з п. 4.10 та п. 10.1.договору, що є платою за користування кредитом та протягом строку договору, визначеного в п. 4.12, що погоджений сторонами, а саме за період з 12.03.2024 по 05.01.2025 включно, за ставками в розмірі 1,75 % та 2,5 % в день на залишок заборгованості за кредитом, згідно з п. 4.13 кредитного договору денна процентна ставка становить 2,5 % та відповідає пункту 17 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», у редакції Закону № 3498-ІХ.

При цьому, відповідно до вищезазначеного розрахунку вбачається, що позивач не нараховував відповідачу жодних процентів як міри цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідно до положень статті 625 ЦК України, а також неустойки (штрафів чи пені) за порушення умов договору, відтак відсутні порушення норм закону, що визначені в п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» та ч. 3 ст. 21 Закону України «Про споживче кредитування».

Інших доказів, які б спростовували правильність наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідачем не надано.

Окрім того, відповідачем жодним чином не обґрунтовано, які саме умови укладеного договору вона вважає несправедливими, які саме її права як споживача вони порушують та не підлягають застосуванню.

За наведених обставин, судом встановлено та не спростовано сторонами, що відповідач ОСОБА_1 скористалася наданим їй позивачем кредитом, проте ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань, що станом на 19.09.2025 призвело до виникнення заборгованості в сумі 26 700,00 грн., з яких 5 860,00 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 20 840,00 грн. прострочена заборгованість за нарахованими процентами, що підлягає стягненню.

Будь-яких належних доказів на підтвердження своїх заперечень відповідач суду не надала, а наведені нею доводи спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо заяви відповідача про надання розстрочки виконання судового рішення, суд не вбачає підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно ч. 3 ст. 435 ЦПК України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

За змістом ч. 4 ст. 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Тобто, законодавець пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють виконання судового рішення.

У постанові від 02.10.2024 у справі № 914/1663/23 Верховний Суд зазначив, що винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання відстрочки (розстрочки) виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування. Тобто особа, яка подала заяву про відстрочку (розстрочку) виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють виконання рішення у даній справі або роблять таке виконання неможливим. Питання про відстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання судового рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися та оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача. Відстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання та впливати на фінансовий стан позивача.

Разом з тим, відповідач, посилаючись на скрутне фінансове становище, не надала суду жодного документу, який би характеризував її майнове становище, зокрема, підтверджував розмір її доходів, а також видатків.

Доводи відповідача щодо перебування в неї на утриманні малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , самі по собі не свідчать про скрутне матеріальне становище.

Твердження відповідача про те, що батько дитини коштів на її утримання не надає та вона самостійно утримує дочку жодними об`єктивними доказами не підтверджуються та ґрунтуються виключно на поясненнях відповідача.

В матеріалах справи міститься копія рішення Березанського міського суду Київської області від 24.01.2019, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 27.09.2018.

Законом України «Про виконавче провадження» передбачений порядок примусового виконання судових рішень, що включає в себе сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень, що проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Разом з тим, жодних доказів про підтвердження наявності, а також ходу здійснення відповідного виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду про стягнення аліментів, відповідачем суду не надано.

Обставина розлучення відповідача з чоловіком стосується їх особистих немайнових прав та обов`язків як подружжя та не може свідчити про неплатоспроможність відповідача, яка є повнолітньою, дієздатною особою та не обмежена до працевлаштування.

Судом також враховано, що вказані вище обставини, на які посилалась відповідач, існували на момент укладення кредитного договору 12.03.2024, отже, відповідач знала про них та добровільно погодилася на умови кредитування, усвідомлюючи, що бере на себе грошові зобов`язання та на час дії кредитного договору має обов`язок щодо утримання дитини.

Щодо посилань відповідача на наявність відкритих щодо неї виконавчих проваджень за кредитами та блокування її зарплатної картки суд зазначає, що жодних доказів на їх підтвердження суду не надано.

Окрім того, законом встановлено максимальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника, а також порядок виконання рішень у разі надходження на виконання кількох виконавчих документів щодо одного боржника, що здійснюється з урахуванням засад виконавчого провадження, передбачених ст. 2 Законом України «Про виконавче провадження», якими є, зокрема, законність та справедливість, обов`язковість виконання рішень, а також співмірність заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями.

З огляду на викладене, перебування на примусовому виконанні кількох виконавчих проваджень щодо однієї особи не обмежує її прав як боржника та не є обставиною, що ускладнює або робить неможливим виконання даного судового рішення.

Надана суду довідка ТОВ «Ренесанс-Київ» від 17.05.2024 згідно якої ОСОБА_1 проходила курс лікування, реабілітації та психологічної корекції в період з 17.04.2024 по 17.05.2024, також не є належним доказом, оскільки стосується обставин, які відбувались понад 1 рік 8 місяців тому.

Окрім того, вказана довідка не містить жодних відомостей про характер захворювання, медичні рекомендації, вартість призначеного лікарем лікування, а також понесені у зв`язку з цим документально підтверджені витрати. Жодних інших медичних документів, що характеризують стан здоров`я відповідача станом на момент розгляду справи, суду не надано, тому вказані посилання суд відхиляє як недоведені.

Обов`язковість судового рішення, яке набрало законної сили, не дає підстав для висновку про можливість ставити його виконання в залежність від волевиявлення відповідача (боржника) на вчинення чи не вчинення дій щодо його виконання, оскільки це б нівелювало значення самого права звернення до суду як засобу захисту та забезпечення реального відновлення порушених прав та інтересів.

Таким чином, необґрунтоване надання відстрочення виконання рішення суду може призвести до невиправданого порушення балансу інтересів сторін та подальшого порушення прав та інтересів особи, яка звернулась до суду за захистом.

За таких обставин, відповідачем не було доведено наявність обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим та є підставою для відстрочення виконання рішення суду у цій справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, з огляду на задоволення позову у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, а саме сплачений з урахуванням понижуючого коефіцієнту судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525-526, 530, 629, 1048-1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 4-5, 11-13, 76-81, 89, 128, 141, 211, 223, 258-259, 263-265, 268, 274, 435 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "УКР КРЕДИТ ФІНАНС" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄРДПОУ 38548598), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, заборгованість за кредитним договором № 1363-2932 від 12.03.2024 у розмірі 26 700 (двадцять шість тисяч сімсот) гривень 00 копійок, з яких 5 860 (п`ять тисяч вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок прострочена заборгованість за кредитом, 20 840 (двадцять тисяч вісімсот сорок) гривень 00 копійок прострочена заборгованість за нарахованими процентами.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відстрочення виконання судового ріщення відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (код ЄРДПОУ 38548598), місцезнаходження якого зареєстроване за адресою: м. Київ, бульв. Лесі Українки, буд. 26, оф. 407, судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційну скаргу на рішення може бути подано до Київського апеляційного суду протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом 30 (тридцяти) днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя І. О. Капшученко