ІЛЛІНЕЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 131/287/26
Провадження № 2-н/131/12/2026
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" березня 2026 р. м. Іллінці

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Марчук В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу),

В С Т А Н О В И В :

26 лютого 2026 року ОСОБА_1 через свого представника, адвоката Мендруха О.М., через систему «Електронний суд» звернулася до Іллінецького районного суду Вінницької області із заявою про видачу судового наказу, згідно якої просить стягнути з ОСОБА_2 на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі однієї чверті заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня звернення до суду із заявою про видачу судового наказу і до досягнення дитиною повноліття.

Розглянувши заяву про видачу судового наказу та додані до неї матеріали, вважаю, що слід відмовити у видачі судового наказу з наступних підстав.

Вимоги до форми та змісту заяви про видачу судового наказу викладені у ст.163 ЦПК України.

Відповідно до статті 160 ЦПК України судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 цього Кодексу. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Так, згідно п.4 ч.1 ст.161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Як визначено ст. 181 СК України та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Відповідно до ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Отже, законом визначено коло суб`єктів, які мають право звернутися до суду суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів той з батьків або інший законний представник дитини, разом з яким проживає дитина.

Разом з тим, звертаючись до суду з заявою про видачу судового наказу за вимогою про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_1 в обґрунтування вимог заяви вказано та не долучено будь-яких доказів, що підтверджують факт сумісного проживання з неповнолітнім сином.

Так, на підтвердження факту спільного проживання заявника з дитиною надано витяг з реєстру територіальної громади №2026/003022345 від 25.02.2026 року та витяг з реєстру територіальної громади №20265/002882955 від 23.02.2026 року. Однак, вказані документи підтверджують лише факт реєстрації місця проживання, але не є беззаперечними доказами факту спільного проживання заявника з дитиною станом на момент подачі заяви про видачу судового наказу.

Відсутність інформації щодо місця проживання дитини з одним із батьків виключає, відповідно до статті 183 СК України, право матері дитини на звернення до суду з відповідною заявою про видачу судового наказу.

Згідно з п.п.4,5 ч.2 ст.163 ЦПК України, у заяві повинно бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються, та перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України, до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

Таким чином, встановлено, що заявником при зверненні до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини порушені вимоги ст. 163 ЦПК України.

Згідно п.1 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.167 ЦПК України за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи викладене та керуючись вимогами ст.ст. 161 - 165, 167, 353, 354 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити ОСОБА_1 у видачі судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі однієї чверті заробітку (доходу).

Роз`яснити ОСОБА_1 , що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 2-1, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому розділом ІІ «НАКАЗНЕ ПРОВАДЖЕННЯ» ЦПК України, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Іллінецького районного суду Вінницької області Валентина МАРЧУК