Справа № 186/2526/25
Провадження № 2/243/561/2026
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 лютого 2026 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Фаліна І.Ю.,
секретаря судового засідання Мірошниченко В.В.,
представника позивача Чміль Ю.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -
До Слов`янського міськрайонного суду Донецької області на підставі ухвали судді Шахтарського міського суду Дніпропетровської області від 09 грудня 2025 року за підсудністю надійшла цивільна справа за позовною заявою Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 039/07/2013/361 від 23.07.2013, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 76 230,00 грн, зі сплатою відсотків у розмірі 16,0% річних, за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється в розмірі 21,0% річних. Строк повернення кредитних коштів - до 22 липня 2020 року. За умовами п. 1.2. кредитного договору, кредит надавався на придбання автомобіля марки ЗАЗ, моделі FORZA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який буде використовуватися в особистих та сімейних цілях. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком та відповідачем укладено договір застави транспортних засобів від 23.07.2013. Згідно з п.1.1 якого Договір застави забезпечує всі вимоги Заставодержателя, які випливають з кредитного договору № 039/07/2013/361 від 23.07.2013 (а також договорів про внесення змін до нього), надалі-кредитний договір, укладений між заставодержателем та заставодавцем, згідно якого заставодавець зобов`язаний у порядку та на умовах, викладених у кредитному договорі не пізніше 22 липня 2020 року повернути кредит у розмірі 76 230,00 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у межах строку кредитування, виходячи з 16,0% річних, сплатити проценти за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені кредитним договором (прострочена заборгованість), виходячи з 21,0% річних, а також комісії, штрафи та пені у розмірі і випадках, передбачених кредитним та цим договорами. Відповідно до п.2.1 предметом застави є автомобіль ЗАЗ, моделі FORZA, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір СІРИЙ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить заставодавцю на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрації транспортного засобу серії НОМЕР_3 , виданого ВРЕР м. Луганськ 20 липня 2013 року. Також в якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором 23 липня 2013 року між ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 (Поручитель) та ОСОБА_1 (Позичальник) було укладено договір поруки №039/07/2013/361/П, відповідно до п.1.1. договору поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №039/07/2013/361 від 23.07.2013. Відповідно до п.1.2. договору, поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань. Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, а відповідач в порушення взятих на себе зобов`язань припинив належним чином сплачувати заборгованість за кредитом, внаслідок чого, виникла заборгованість. З метою захисту своїх порушених прав банк у 2019 році звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до Біловодського районного суду Луганської області, яким 30.01.2020 винесено ухвалу про відкриття провадження по справі за позовом банку до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Надалі Розпорядженням Верховного суду України від 06.03.2022 р. N 1/0/9-22 була змінена територіальна підсудність судових справ в умовах воєнного стану з Біловодського районного суду Луганської області на Першотравенський міський суд Дніпропетровської області. 15.08.2024 вихідним листом №9796/24-Вих Першотравенський міський суд Дніпропетровської області повідомив Банк про те, що справа № 408/4754/19-ц за позовом банку до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 039/07/2013/361 від 23.07.2013 не розглянута. На даний час, відповідачі свої зобов`язання за кредитним договором, договором поруки та договором застави не виконують, в результаті чого утворилась прострочена заборгованість за зобов`язаннями по кредитному договору. Станом на 30.09.2025 заборгованість перед банком за кредитним договором №039/07/2013/361 від 23.07.2013 складає 188 721,48 грн., з них: заборгованість по кредиту прострочена 70 268,90 грн; заборгованість по процентах прострочена 62 175,01 грн; заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) 10 132,83 грн; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 23 275,74 грн; сума штрафу за несвоєчасне страхування предмета застави 22 869,00 грн.
У зв`язку з викладеним, просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 165852,48 грн., з яких: заборгованість по кредиту прострочена 70 268,90 грн; заборгованість по процентах прострочена 62 175,01 грн; заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) 10 132,83 грн; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 23 275,74 грн. Також просив стягнути з ОСОБА_1 штраф за несвоєчасне страхування предмета застави в загальному розмірі 22 869,00 грн та судовий збір з відповідачів у розмірі 2 422,40 грн.
Ухвалою суду від 17.02.2026 замінено позивача Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент».
Представник позивача, ТОВ «Брайт Інвестмент», в судовому засіданні зазначила, що з метою захисту своїх порушених прав банк у 2019 році звернувся із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до Біловодського районного суду Луганської області, яким 30.01.2020 винесено ухвалу про відкриття провадження по справі за позовом банку до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором. Розгляд даної справи мав відбутися 18.03.2020 о 16:40 в порядку спрощеного позовного провадження. Надалі Розпорядженням Верховного суду України від 06.03.2022 р. № 1/0/9-22 була змінена територіальна підсудність судових справ в умовах воєнного стану з Біловодського районного суду Луганської області на Першотравенський міський суд Дніпропетровської області. 15.08.2024 листом Першотравенський міський суд Дніпропетровської області повідомив банк про те, що справа № 408/4754/19-ц за позовом банку до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 039/07/2013/361 від 23.07.2013 не розглянута. Таким чином, інформації про те, що дана справа була передана Першотравенському (Шахтарському) міському суду Дніпропетровської області не надано. У зв`язку з неможливістю Біловодського районного суду Луганської області здійснювати правосуддя під час воєнного стану справу не було розглянуто, тобто провадження у цивільній справі за його позовом не було закінчене ухваленням рішення. Відповідно до постанови Верховного Суду від 12.06.2023 у справі №2-7985/2003, за відсутності активного провадження в іншому суді позивач має право звернутися з новим позовом. Відновлення втраченого провадження є правом, а не обов`язком позивача, і його неініціювання не може бути підставою для залишення позову без розгляду. Отже, банк не позбавлений права звернутися з новим позовом до належного суду, якщо попереднє провадження втрачено і не відновлено, а суд, в якому воно перебувало, не здійснює правосуддя. Відмова у розгляді позову через існування втраченого провадження, яке не передано до іншого суду, суперечить принципу доступу до правосуддя, закріпленому у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. На підставі викладеного, просила задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Відповідачі своїм правом на подачу відзиву не скористалися, в зв`язку з чим суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, розглянувши подані позивачем документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що 23.07.2013 між ПАТ АБ «Укргазбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 039/07/2013/361, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 76 230,00 гривень на строк з 23 липня 2013 року по 22 липня 2020 року зі сплатою процентів за користування кредитними коштами у межах строку кредитування у розмірі 16,0 % річних та за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором (прострочена заборгованість), виходячи з 21,0% річних.
За умовами пункту 1.2 кредитного договору, кредит надавався на придбання автомобіля марки ЗАЗ, моделі Forza, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який буде використовуватися в особистих та сімейних цілях.
Відповідно до пункту 1.5. кредитного договору, кредит надається банком позичальнику шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок ПАТ «Луганськ-Авто», відкритий в АТ «Брокбізнесбанк».
Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що згідно договору застави (транспортних засобів) від 23.07.2013, укладеного одночасно з цим договором між банком та ОСОБА_1 у забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, банком приймається в заставу автомобіль, який зазначено в п.1.2. кредитного договору. Пунктом 2.3. кредитного договору визначено, що кредит забезпечується фінансовою порукою ОСОБА_2 .
Відповідно до п. 4.3.1. кредитного договору, позичальник зобов`язався використати кредит на зазначені у п. 1.2. цього договору цілі, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані проценти за користування кредитними коштами у повному обсязі, у строки та у порядку згідно до цього договору.
Пунктом 4.3.6. кредитного договору встановлено, що позичальник зобов`язаний одночасно з укладенням цього договору надати до банку укладені у відповідності до вимог банку, у т.ч. внутрішніх нормативно правових актів банку договір страхування власного життя позичальника/страхування позичальника від нещасного випадку та договір страхування майна, яке береться в заставу, визначеного в п.1.2 цього договору, а також надати до банку докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію страхового покриття за вказаними договорами страхування на строк, не менше, ніж на один рік.
Відповідно до п. 4.3.7. кредитного договору, позичальник зобов`язаний вчиняти всі необхідні дії для чинності страхового покриття за договорами страхування, зазначеними у п.4.3.6 цього договору, зокрема вчасно вносити всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого позичальник виконає всі зобов`язання за цим договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Здійснювати страхування заставного майна та власного життя позичальника або позичальника від нещасного випадку протягом усього строку кредитування. При цьому, у випадку укладання договорів страхування, вказаних у п.4.3.6. цього договору, терміном на 1 рік, забезпечити укладання наступних договорів страхування, таким чином, щоб страхове покриття за договорами страхування було безперервним та діяло протягом усього терміну користування кредитними коштами.
Також, в забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між ПАТ АБ «Укргазбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір поруки №039/07/2013/361/П від 23.07.2013 року.
Відповідно до п.1.1. договору поруки, ОСОБА_2 поручається перед кредитором за виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору № 039/07/2013/361 від 23.07.2013 укладеному між кредитором та позичальником. Пунктом 1.2. договору поруки встановлено, що поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору.
Відповідно до 1.4. договору поруки, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором у тому ж обсязі що і позичальник за повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами, комісії, неустойки, можливих штрафних санкцій за невиконання або неналежне виконання зобов`язань, передбачених кредитним договором.
В забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором між банком та ОСОБА_1 було укладено договір застави (транспортних засобів), який посвідчено приватним нотаріусом Ровеньківського міського нотаріального округу Луганської області Феденко М.В. 23.07.2013, зареєстровано у реєстрі за №757. Предметом застави за вказаним договором застави є автомобіль марки ЗАЗ, моделі Forza, 2012 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_1 , колір сірий, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Предмет застави належить заставодавцю на праві власності.
Пунктом 4.2. договору застави передбачено, що за кожен випадок, невиконання чи неналежного виконання п.3.3.4. цього договору заставодавець сплачує на користь заставодержателя штраф. Розмір штрафу встановлюється залежно від строку протягом якого заставодавець порушував вимоги п.3.3.4. цього договору та становить 1,5% від заставної вартості предмета застави, визначеної у п.2.3. цього договору, який збільшується на 0,75 п.п. щомісячно наростаючим підсумком починаючи з 2-го календарного місяця, що слідує за місяцем порушення (у т.ч. враховуючи місяць у якому будуть виконані зобов`язання зі страхування).
Станом на 30.09.2025 заборгованість за кредитним договором №039/07/2013/361 від 23.07.2013 та за договором застави складає 188 721,48 грн., з них: заборгованість по кредиту прострочена 70 268,90 грн; заборгованість по процентах прострочена 62 175,01 грн; заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) 10 132,83 грн; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення кредиту та процентів 23 275,74 грн; сума штрафу за несвоєчасне страхування предмета застави 22 869,00 грн, що підтверджується розрахунками заборгованості, довідкою від 24.09.2025, розрахунком штрафу.
Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_1 за кредитним договором № 039/07/2013/361 від 23.07.2013, що підтверджується Реєстром прав вимоги зобов`язань за кредитними договорами фізичних осіб, які відступаються на користь Нового кредитора станом на дату укладання Договору купівлі продажу (відступлення) прав вимоги зобов`язань за кредитними договорами фізичних осіб та дебіторською заборгованістю, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. 14 січня 2026 року за реєстровим № 65.
Також ТОВ «Брайт Інвестмент» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до ОСОБА_2 за договором поруки № 039/07/2013/361/П від 23.07.2013, що підтверджується Реєстром прав вимоги зобов`язань за договорами фінансової поруки, які відступаються на користь Нового кредитора станом на дату укладання Договору купівлі продажу (відступлення) прав вимоги зобов`язань за кредитними договорами фізичних осіб та дебіторською заборгованістю, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Малим О.С. 14 січня 2026 року за реєстровим № 65.
Вирішуючи вказаний спір суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
Згідно ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
З досліджених в судовому засіданні доказів по справі судом достовірно встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» правомірно набуло права вимоги за вказаними договорами боржниками за якими є відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Частиною 1 статті 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Частинами 1 та 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
До відносин за кредитним договорами застосовуються положення ЦК України, які регулюють правовідносини за договором позики, якщо інше не встановлено параграфом 2 глави 71 цього Кодексу і не випливає із суті кредитного договору.
Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Частиною 1 статті 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.
Відповідно до частини 2 статті 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 263/8216/20 (провадження № 61-9100св21) вказано, що цивільне законодавство передбачає як випадки, коли боржник правомірно користується наданими йому коштами та має право не сплачувати кредитору свій борг протягом певного узгодженого часу, так і випадки, коли боржник повинен сплатити борг кредитору, однак не сплачує коштів, користуючись ними протягом певного строку неправомірно. Зокрема, відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані частиною першою статті 1048 ЦК України. Такі проценти є звичайною платою боржника за право тимчасово користуватися наданими йому коштами на визначених договором та законодавством умовах, тобто у межах належного та добросовісного виконання сторонами договірних зобов`язань, а не у випадку їх порушення. Натомість наслідки прострочення грошового зобов`язання (коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх) також урегульовані законодавством. У випадках, коли боржник порушив умови договору, прострочивши виконання грошового зобов`язання, за частиною першою статті 1050 ЦК України застосуванню у таких правовідносинах підлягає положення статті 625 цього Кодексу. За наведеним у цій статті регулюванням відповідальності за прострочення грошового зобов`язання на боржника за прострочення виконання грошового зобов`язання покладається обов`язок сплатити кредитору на його вимогу суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Проценти, встановлені статтею 625 ЦК України, підлягають стягненню саме при наявності протиправного невиконання (неналежного виконання) грошового зобов`язання. Тобто, проценти, що стягуються за прострочення виконання грошового зобов`язання за частиною другою статті 625 ЦК України є спеціальним видом відповідальності за таке порушення зобов`язання. На відміну від процентів, які є звичайною платою за користування грошима, зокрема за договором позики, до них застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту) відповідно до умов договору та частини першої статті 1048 ЦК України як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти відповідно до частини другої статті 625 ЦК України як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання.
Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Так, згідно ч.2 ст.625 ЦК України, - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу.
Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Враховуючи, що заставодавець не надав жодних доказів укладання/дійсності договору страхування предмету застави та/або сплати страхових платежів, а тому з ОСОБА_1 підлягає до стягнення сума штрафу у розмірі 22 869,00 грн.
Так, з метою захисту власних прав позивач вже звертався до Біловодського районного суду Луганської області із позовною заявою до відповідачів по стягнення заборгованості за кредитним договором, однак на час введення на території України воєнного стану та зміни територіальної підсудності справ Біловодського районного суду Луганської області, рішення у справі за вказаним позов не ухвалено, матеріали справи до нового суду за зміненою підсудністю не передавалися (копія відповіді суду додана до позову.)
Враховуючи невиконання відповідачами своїх зобов`язань за кредитним договором, договором застави та договором поруки, позивач з метою захисту своїх порушених прав та інтересів звернувся до суду з даним позовом.
Статтею 78 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
Згідно з ч. 2 ст. 79 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Приписами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає, що матеріалами справи доведено факт укладення 23.07.2013 року кредитного договору №039/07/2013/361, договору застави, договору поруки №039/07/2013/361/П.
Однак, відповідачі належним чином свої зобов`язання не виконували, у визначені договором строки погашення заборгованості за кредитним договором не здійснили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем склалася заборгованість.
Враховуючи, що відповідачі взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, договором застави та договором поруки належним чином не виконують, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. в рівних частках.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 76-81, 133, 137, 141, 258, 259,264, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складено 04.03.2026.

Суддя І.Ю. Фалін