Провадження № 2/638/5152/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м.Харків

Суддя Шевченківського районного суду міста Харкова Теслікова І.І., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, стягнення заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Індустріального районного суду м.Харкова за допомогою системи «Електронний суд» з позовом вжиття заходів забезпечення позову, стягнення заборгованості за інфляційними витратами та 3 % річних.

Ухвалою Індустріального районного суду м.Харкова від 05 січня 2026 року позовну заяву передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м.Харкова.

04 лютого 2026 року справа надійшла до Шевченківського районного суду м.Харкова та згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 надійшла у провадження судді Теслікової І.І.

Вирішуючи питання підсудності даної справи Шевченківському районному суду міста Харкова, суд керується наступним.

Територіальна юрисдикція (підсудність) цивільних справ визначена в параграфі 3 глави 2 ЦПК України та поділяється на: загальну (за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача) ст. 27 ЦПК України; альтернативну (за вибором позивача) ст. 28 ЦПК України; виключну ст. 30 ЦПК України.

Правила загальної підсудності цивільних справ визначені в ч. 1 ст. 27 ЦПК України, згідно з якою позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Згідно із частиною першою статті 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 30 ЦПК України). Згідно з положеннями статті 181 ЦК України до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

У постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 638/1988/17 зазначено, що правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно. Предметом позову у цій справі є зобов`язання, які випливають з надання житлово-комунальних послуг. Такі послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна. З урахуванням наведеного, позов про стягнення заборгованості за надання послуг з утримання нерухомого майна має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 911/2390/18, також зазначила, що словосполучення «з приводу нерухомого майна» у частині третій статті 30 ГПК України необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є заборгованість, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладено щодо користування нерухомим майном, поширюються правила виключної підсудності.

Частиною 4 ст. 263 ЦПК України встановлено, що при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2 та просить стягнути з відповідача заборгованість за інфляційними втратами та 3% річних за весь час прострочення (до повного розрахунку) у розмірі 93 425,18 грн, з яких: 78 207,12 грн інфляційні втрати; 15 218,06 грн 3% річних, за неповернення добровільно 90% вартості предмета іпотеки та розміром боргу, відповідно до ч.5 ст.37 Закону України «Про іпотеку». Згідно копії договору іпотеки від 04.06.2021 іпотечним майном була квартира АДРЕСА_1 .

Отже даний позов має пред`являтися за місцем знаходження цього майна, за правилами виключної підсудності, відповідно до положень ст. 30 ЦПК України.

Отже, дана цивільна справа Шевченківську районному суду міста Харкова не підсудна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Враховуючи наведене, суд вбачає підстави для передачі даної цивільної справи на розгляд Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області за підсудністю.

Керуючись ст.30, 31, 187, 258-261, 353-354 ЦПК України, суддя -

у х в а л и в:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову, стягнення заборгованості за інфляційними витратами та 3% річних, передати за підсудністю на розгляд Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів в порядку ч. 2 ст.261, ст.354 ЦПК України.

СуддяІ.І.Теслікова