Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/1679/26
Номер провадження 2/711/1553/26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 березня 2026 року м. Черкаси

Суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси Петренко О.В., розглянувши матеріали позовної заяви виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування м. Черкаси до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

24 лютого 2026 року виконавчий комітет Черкаської міської ради як орган опіки та піклування м. Черкаси звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з вказаною позовною заявою, в якій просить суд позбавити батьківських прав ОСОБА_1 щодо малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та малолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24 лютого 2026 року означеній позовній заяві присвоєно єдиний унікальний номер судової справи №711/1679/26 та визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Петренка О.В.

Частиною 8 ст.187 ЦПК України передбачено, що суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2385884 від 25.02.2026, відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , що у Придніпровському районі означеного населеного пункту, починаючи з 12.07.1991.

Частиною 1 ст.27 ЦПК України передбачено, що позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

З огляду на те, що відповідач зареєстрована у встановленому законом порядку в об`єкті нерухомості, що розміщений у Придніпровському районі м. Черкаси, тому суддя дійшов висновку, що розгляд цієї позовної заяви, за правилами загальної підсудності, що передбачені ч.1 ст.27 ЦПК України, підсудний Придніпровському районному суду м. Черкаси.

Водночас, суддя, перевіривши матеріали позовної заяви на їх відповідність вимогам ЦПК України, встановив таке.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивачем не долучено квитанцію про сплату судового збору за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав. Водночас, у п.3 прохальної частини позивачем заявлене клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору.

Суддя, розглянувши заявлене клопотання, зазначає про таке.

Частинами 1,3 ст.136 ЦПК України передбачено, що суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674), враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Велика Палата Верховного Суду у п.45 постанови від 14 січня 2021 року в справі №0940/2276/18 (провадження №11-336апп20) зробила правовий висновок про те, що положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» не поширюються на юридичних осіб, незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи - юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Отже, для застосування судом пункту 3 частини 1 статті 8 Закону №3674 необхідно існування сукупності таких обставин: 1) предметом позову має бути захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; 2) майновий стан сторони (у конкретному випадку - позивача) не дозволяє їй сплатити судовий збір у розмірі, визначеному Законом №3674.

Таким чином, у конкретному випадку позивач, який заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору в справі, предметом позову у якій є захист сімейних прав, згідно з положеннями статті 12 ЦПК України, повинен навести доводи і подати докази на підтвердження того, що його майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті ним судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Проте виконавчим комітетом Черкаської міської ради як органом опіки та піклування м.Черкаси як позивачем не долучено до матеріалів позовної заяви жодного належного доказу на підтвердження неможливості сплати судового збору в розмірі 6656 грн за пред`явлення позовних вимог про позбавлення батьківських прав відповідача щодо двох малолітніх дітей.

Ураховуючи наведене, у задоволенні клопотання виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування м. Черкаси про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви, яка містить дві позовної вимоги немайнового характеру про позбавлення відповідача батьківських прав щодо двох малолітніх дітей, слід відмовити.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України встановлено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку та розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Суддя звертає увагу позивача на те, що відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011 (далі Закон №3674).

Підпунктом 2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону №3674 в редакції, чинній на день подачі позову, встановлено, що за подання позовної заяви немайнового характеру, що подана юридичною особою, має сплачуватись судовий збір в розмірі 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 грн).

Оскільки у задоволенні клопотання позивача про звільнення від сплати судового збору за пред`явлення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав щодо двох малолітніх дітей, відмовлено, а матеріали позовної заяви не містять доказів сплати судового збору у відповідному розмірі за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав, суддя дійшов висновку, що позовна заява подана без додержання вимог, викладених у ч.4 ст.177 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити.

Визначаючи конкретний розмір судового збору, що підлягає сплаті позивачем за подання позовної заяви, суддя зазначає про таке.

Частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання юридичною особою до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3328 грн) (пункт 1.2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір»).

Абзацом 2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір» перебачено, у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Суддя зазначає, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої виступає благо, що не піддається грошовій оцінці.

Ключовим моментом при визначенні кількості вимог немайнового характеру є питання про те, що слід розуміти під термінопоняттям «вимога» (абз. 2 ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір») та чи слід враховувати при його визначенні суб`єктний склад правовідносин, зокрема кількість відповідачів у справі.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду в постанові від 18.09.2023 у справі №758/5118/21 (провадження №61-5554сво23) виклав правовий висновок, згідно якого при тлумаченні термінопоняття «вимога» має враховуватися, крім предмета та підстави позову, також суб`єктний склад правовідносин (кількість співвідповідачів).

Відтак, навіть за умови пред`явлення однорідних вимог немайнового характеру, пов`язаних між собою однією і тією ж підставою виникнення та поданими доказами, судовий збір щодо кожної з немайнових вимог має обраховуватися окремо.

Частиною 4 ст.263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У позовній заяві виконавчим комітетом Черкаської міської ради як органом опіки та піклування заявлено вимоги про позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав щодо двох малолітніх дітей: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Ураховуючи, що позивачем заявлено вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав щодо двох малолітніх дітей, тому фактично ним заявлено дві вимоги немайнового характеру.

У зв`язку з викладеним, суддя дійшов висновку, що позивачу належало сплатити 6656 грн 00 коп судового збору (3328 х 3 = 6656).

З огляду на викладені вище норми матеріального та процесуального права, суддя вважає за необхідне вказати, що сумою судового збору, що необхідно сплатити позивачу, є 6656 грн.

Частиною 2 ст.185 ЦПК України передбачено, що в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

З огляду на викладене, суддя дійшов висновку про необхідність залишити позовну заяву без руху та надати позивачу достатній час, необхідний для усунення зазначеного недоліку позовної заяви шляхом надання суду доказів сплати судового збору в сумі 6656 грн (квитанції, платіжної інструкції тощо) за пред`явлення двох позовних вимог немайнового характеру: про позбавлення відповідача батьківських прав щодо двох малолітніх осіб.

Керуючись ст.8 Закон України «Про судовий збір» №3674-VІ від 08.07.2011, ст. 136, 177, 185, 259, 260, 261 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити в задоволенні клопотання виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування м. Черкаси про звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви про позбавлення відповідача батьківських прав.

Позовну заяву виконавчого комітету Черкаської міської ради як органу опіки та піклування м. Черкаси до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Черкаси Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, про позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Встановити позивачу десятиденний строк, з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви шляхом надання суду доказів сплати судового збору в сумі 6656 грн (квитанції, платіжної інструкції тощо) за пред`явлення позовної вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав.

Попередити позивача про наслідки недотримання ухвали про залишення позовної заяви без руху, що передбачені ч. 3 ст. 185 ЦПК України: якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві. Водночас повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, які стали підставою для повернення позовної заяви.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала складена та підписана суддею 02 березня 2026 року.

Суддя: О. В. Петренко