Справа № 199/2487/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра в складі судді Руденко В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до матеріалів позову, позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є громадянами України, що підтверджується доданими до позову копіями їх паспортів громадян України, паспортів громадян України для виїзду за кордон та карток платників податків, але тривалий час сторони зареєстровані і постійно проживають за місцем проживання на території Федеративної Республіки Німеччини, що підтверджується доданими до позову з перекладом на українську мову офіційними довідками про реєстрацію за місцем проживання в Німеччині (Meldebescheinigung).

Згідно відповідей № 2413737 та № 2413749 від 03.03.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру данні щодо реєстрації місця проживання сторін по справі відсутні.

Крім того, обставина постійного проживання позивача та відповідача з вересня 2018 року у Федеративній Республіці Німеччини підтверджується даними їх закордонних паспортів про в`їзд 24.09.2018 року в місто Франкфурт-на-Майні та відсутністю в них жодних відміток про рух сторін щодо перетину кордону Німеччини в зворотному напрямку і про в`їзд до України.

Факт зняття з реєстрації місця проживання в Україні та виїзду на постійне проживання сторін в Німеччину з квітня 2020 року підтверджується відповідними відмітками державної міграційної служби у розділі «місце проживання» паспортів громадян України про зняття з реєстрації місця проживання та оформлення виїзду на постійне проживання до Німеччини з 15.04.2020 року.

У відповідності до доданих до позовної заяви копій довідок про реєстрацію за місцем проживання (Meldebescheinigung), позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований і проживає у Федеративній Республіці Німеччини за адресою: АДРЕСА_1 ), а відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована і проживає у Федеративній Республіці Німеччини за адресою: Йегерштрассе 43, 66125 Саарбрюккен (Jagerstrae 43, 66125 Saarbrucken).

Відповідно до статті 29 ЦПК України підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами, а також справ про розірвання шлюбу між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, які проживають за межами України, визначається суддею Верховного Суду, визначеним у порядку, передбаченому статтею 33 цього Кодексу, одноособово.

Статтею 8 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" закріплено права на повноважний суд, ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом. Вказана норма узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції, відповідно до якої в поняття "суд, встановлений законом", входить лише той суд, до підсудності якого віднесений розгляд тієї чи іншої справи.

Як роз`яснив Європейський суд з прав людини у справах "Верітас проти України" та "Сокуренко та Стригун проти України", суд не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції у разі перевищення ним своїх повноважень, визначених процесуальним законодавством. Зокрема, повноваження суду на розгляд конкретної справи, заяви або скарги визначається правилами підвідомчості та підсудності.

Крім цього, недотримання правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Зважаючи на те, що сторони у справі, які є громадянами України, проживають за її межами, з метою недопущення порушення правил підсудності, права на справедливий суд у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за необхідне направити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу до Верховного Суду для визначення підсудності відповідно до вимог ст. 29 ЦПК України.

Керуючись ст. 29 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Цивільну справу № 199/2487/26 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу передати до Верховного Суду для визначення підсудності в порядку, передбаченому статтею 29 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та відповідно до ст. 353 ЦПК України оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя В.В. Руденко