Провадження №2/748/35/26
Єдиний унікальний № 748/265/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 рокум. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого - судді Майбороди С.М.,

за участі секретаря судового засідання Пасько К.П.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Титикало Р.С. ( в режимі відеоконференції),

представника відповідача - адвоката Кравченка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила зобов`язати відповідача усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на земельну ділянку і користування ділянкою за адресою : АДРЕСА_1 , площею 0,149 га, кадастровий номер :01:000:0046 шляхом знесення встановленого нею паркану з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та бетонну доріжку з плиткою, перемістивши його вглиб земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0250 за адресою : АДРЕСА_1 , звільнивши таким чином зайняту частину ділянки з кадастровим номером :01:000:0046 загальною площею 4,6 кв.м.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 є власником домоволодіння та земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046 площею 0,149 га з цільовим призначенням - для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані за адресою АДРЕСА_1 . Право власності позивача виникло на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі №748/1351/16-ц від 22 липня 2016 року, після відкриття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 . По сусідству з земельною ділянкою позивача знаходиться домоволодіння та земельна ділянка - кадастровий номер :01:000:0250, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 та належать - ОСОБА_2 , якою без погодження зі позивачем було встановлено огорожу з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та проведено бетонування доріжки з укладанням плитки на земельній ділянці Позивача, що створює перешкоди у користуванні Позивачем земельною ділянкою. Отже паркан який побудований відповідачем, розмежовує фактичне землекористування земельних ділянок з кадастровими номерами :01:000:0250 та :01:000:0046 (власником якої є ОСОБА_1 ). Проте цей паркан знаходиться на земельній ділянці з кадастровим номером :01:000:0046, що належить позивачці. Згідно висновку судового експерта № 512/09-2022 від 22.09.2022 року за результатами проведення судової земельно-технічно експертизи встановлено, що в межах земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046 площею 0,149 га за адресою: АДРЕСА_1 , що перебуває у власності ОСОБА_1 , влаштований/побудований ОСОБА_2 паркан утворює зміщення в глибину земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046 від 0,06 м до 0.43 м, до того ж паркан обмежує у доступі ОСОБА_1 до частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046, а саме ділянки площею 4,6 кв. м. Факт порушення прав ОСОБА_1 також підтверджується Технічною документацією із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок з кадастровим номером :01:000:0046, :01:000:0047, :01:000:0048 в натурі (на місцевості), де були зазначені межі ділянок, в т.ч ділянка, якою володіє ОСОБА_1 .. Згідно висновку експерта, межі земельної ділянки :01:000:0250, власником якої є ОСОБА_2 не відповідає дійсному положенню згідно координат поворотних точок земельної ділянок, які внесені до Державного земельного кадастру, що відображено на схемі перенесення меж земельної ділянки в натуру (на місцевість) яка входить до складу даної документації. Таким чином, власником суміжної земельної ділянки :01:000:0250 було порушено межі сусідньої земельної ділянки :01:000:0046, що призвело до самовільного захвату частини цієї земельної ділянки та побудови на цій частині ОСОБА_2 свого паркану.

Ухвалою суду від 27 січня 2025 року позовна заява прийнята до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі.

17.03.2025 представником відповідача надано відзив на позовну заяву, яким останній заперечував проти задоволення позовних вимог та в якому зазначено, що позивачем по справі в обгрунтування свого позову не надано жодних належних та допустимих доказів, які би давали підстави достеменно стверджувати про те, що саме відповідачем по справі ОСОБА_2 було побудовано паркан на земельній ділянці, а не, наприклад, попередніми власниками, а також про те, що саме з вини відповідача по справі сталося самовільне зайняття частини земельної ділянки та таке зайняття взагалі має місце. Відповідач ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0906, кадастровий номер :01:000:0250, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Так, із кадастрового плану земельної ділянки, площею 0,0906 га, кадастровий номер :01:000:0250, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), вбачається, що межі даної земельної ділянки складають: від А до Б землі громадянина ОСОБА_4 :01:000:0245); від Б до В землі загального користування (30 років Перемоги); від В до Г землі загального користування (вулиця Польова); від Г до А землі громадянки ОСОБА_1 :01:000:0046). Вказаний кадастровий план було виготовлено в 2023 року ФОП ОСОБА_5 . Із розділу експлікації земельних угідь, який викладений у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2024 від 29 травня 2024 року вбачається, що земельна ділянка площею 0,0906 га, кадастровий номер :01:000:0250, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , складається з: 0,0082 га - малоповерхнева забудова; 0,0140 га - малоповерхнева забудова; 0,0684 га - рілля. Крім того, як вбачається із виготовленого за замовлення колишнього власника - ОСОБА_6 , звіту по виготовленню державного акту на право власності на земельну ділянку, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , що ОСОБА_6 було погоджено межі земельної ділянки з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , що підтверджується актом погодження меж земельної ділянки від 18 лютого 2004 року. 17 червня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки і житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований на цій земельній ділянці, площею 0,0906 га, кадастровий номер :01:000:0250, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 09 листопада 2005 року Чернігівським районний відділом земельних ресурсів було видано на ім`я ОСОБА_2 , Державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯА №756394, на земельну ділянку площею 0,0906 га, кадастровий номер :01:000:0250, цільове призначення - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . 11 липня 2024 року Чернігівською районною державною адміністрацією Чернігівської області було зареєстровано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку, площею 0,0906 га, кадастровий номер :01:000:0250, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №74135368 від 16 липня 2024 року. Так, за наданого стороною позивача кадастрового плану земельної ділянки площею 0,1510 га, кадастровий номер :01:000:0046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , вбачається, що опис меж даної земельної ділянки становить: від А до Б - землі загального користування (проїзд); від Б до В - земельна ділянка ОСОБА_7 :01:000:0038); від В до Г - земельна ділянка ОСОБА_4 :01:000:0245); від Г до Д - земельна ділянка ОСОБА_2 :01:000:0250); від Д до Е - землі загального користування ( АДРЕСА_1 ); від Е до А - земельна ділянка ОСОБА_8 :01:000:1347). Із наданої стороною позивача технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) вбачається, що 29 березня 2016 року ОСОБА_1 погодила межі земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , зі своїми сусідами, суміжними власниками землі - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 . Вказане підтверджує обставину того, що земельні ділянки позивача та відповідача пройшли державну реєстрацію, а межі вказаних земельних ділянок, були погоджені із суміжними власниками землі, у встановленому законом порядку.

27.03.2025 представником позивача надано відповідь на відзив, в якій зазначено, що факт порушення прав ОСОБА_1 підтверджується висновком судового експерта Свістунова Ігоря Сергійовича № 1956/11-2024 від 11.11.2024 року за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи, технічною документацією із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок. Стверджуючи, що «позивачем по справі в обґрунтування свого позову не надано жодних належних та допустимих доказів, які давали б підстави достеменно стверджувати про те, що саме відповідачем по справі ОСОБА_2 було побудовано паркан на земельній ділянці, а також те, що саме з вини відповідача по справі сталося самовільне зайняття частини земельної ділянки та таке зайняття взагалі мало місце», відповідач умисно ігнорує достатню кількість належних доказів, яку надає позивач у позовній заяві. Оскільки саме ОСОБА_2 є власником суміжної земельної ділянка з кадастровим номером :01:000:0250 за адресою: АДРЕСА_1 , то є очевидним, що саме нею чи за її замовленням було встановлено огорожу з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та проведено бетонування доріжки з укладанням плитки на земельній ділянці позивача без згоди позивача, що створює перешкоди у користуванні ОСОБА_1 спірною земельною ділянкою. Крім того, відповідач прямо не спростовує факт, що саме ОСОБА_2 було зведено паркан. Позивач у позові вимагає усунути перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своєю земельною ділянкою. За своєю суттю це є негаторний позов, яким вимагається припинення неправомірних дій, не пов`язаних з порушенням володіння. На момент звернення до суду позивач має перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження своєю земельною ділянкою, оскільки на частині її земельної ділянки відповідачем було встановлено огорожу з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та проведено бетонування доріжки з укладанням плитки.

Відповідно до ухвали суду від 17 вересня 2025 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті.

Відповідно до ухвали від 07 січня 2026 року відмовлено у прийнятті заяви про уточнення позовних вимог.

В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, відповіді на відзив. Позивач пояснила, що 22 роки тому ОСОБА_2 разом з чоловіком заселилась до будинку по АДРЕСА_2 . Земельна ділянка позивача межує з земельною ділянкою по АДРЕСА_2 та з попередніми сусідами у них не було паркану. Після того як ОСОБА_2 заселилась до будинку вони вирішили встановити дерев`яний паркан, в приводу чого вона як суміжний користувач не заперечувала. Влітку 2024 року без її дозволу за вказівкою ОСОБА_2 її чоловік встановив новий паркан з сітки з бетонними стовчиками, захопивши частину її земельної ділянки. Вона побачила, що паркан стоїть полуколом та звернулась до відповідача з проханням усунути порушення, на що отримала відмову. Вона має намір відновити межу, яка була неправомірно захоплена. До вказаних подій та на даний час з ОСОБА_11 перебуває у неприязних відносинах.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини вказані у відзиві на позов. Пояснив, що відповідачем не чиняться перешкоди позивачу, паркан нею не встановлювався, предмет позову не відповідає положенням ст.16 ЦК України. Вважав, що мало місце невідповідність в технічній документації, по якій експертом було зроблено висновок.

Допитана в якості свідка ОСОБА_1 суду пояснила, що коли побачила паркан, то останній був встановлений полуколом. Паркан був з сітки, забетонований стовпчиками, приварений з одного боку до її стовпчика від вулиці. Паркан був встановлений у червні 2024 року. В подальшому вона замовила технічну документацію та під час обміру було встановлено порушення меж земельної ділянки.

Свідок ОСОБА_12 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_1 , влітку 2024 року вона йшла через її город та бачила двох чоловіків, які виносили дошки з подвір`я ОСОБА_1 .. Ці чоловіки нещодавно купили будинок. Вона спитала у ОСОБА_1 , що сталося, на що та повідомила, що сусіди встановили новий паркан.

Експерт ОСОБА_13 пояснив, що здійснював обмір фактичної межі між земельними ділянками, при визначенні межі він керувався встановленим парканом. Ним встановлено, що по даним технічної документації перетину земельних ділянок немає.

Заслухавши учасників справи, свідків, експерта, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

Позивачем надано рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року про визнання за ОСОБА_1 права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 як за співвласником частини спільного майна подружжя та як за спадкоємцем першої черги за законом. ( том 1 а.с.22-26)

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 11.08.2016, ОСОБА_1 належить житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 (том 1 а.с.27-28).

Позивачем надана технічна документація із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) за 2016 рік на ім`я ОСОБА_3 , яка містить копію державного акту серії ЧН № 086109, виданого на ім`я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,3471 га, що розташована в с.Старий Білоус Чернігівського району Чернігівської області, надана для ведення особистого підсобного господарства. Земельна ділянка складається з трьох земельних ділянок, в тому числі зазначена земельна ділянка з кадастровим номером :01:000:0046 площею 0,1490 га. ОСОБА_1 в поданій заяві від 29.03.2016 директору ТОВ БНВП «Черона-Л» просила виготовити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі. ( том 1 а.с.49-62)

Також позивачем надана технічна документація по складанню державних актів на право власності на земельні ділянки на ім`я ОСОБА_3 за 2003 рік, яка містить витяг з рішення № 105 від 17.12.1997 про безкоштовну передачу у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_3 площею 0,3471 га, акт погодження меж земельної ділянки. ( том 1 а.с.63-75)

Відповідно до акту №1 відновлення та погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) від 29.03.2016 погоджено межі земельної ділянки, в тому числі між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , відстань між точками від Д до Е складає 19.33. ( том 1 а.с.76)

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 29.03.2016, остання просить не встановлювати межові знаки на території земельних ділянок які на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку належать ОСОБА_3 для ведення особистого підсобного господарства в зв`язку з тим, що межі ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з існуючою огорожею (парканом).( том 1 а.с.79) Таким чином в 2016 році був відсутній спір щодо меж земельних ділянок між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , при цьому виходячи з заяви межі даних земельних ділянок розділяв паркан.

Як слідує з кадастрового плану за 2016 рік щодо земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046, загальна площа земельної ділянки становила 0,1490 га, в тому числі землі сільськогосподарського призначення 0,0655 га, землі житлової та громадської забудови 0,0825 га. ( том 1 а.с.81)

09 липня 2024 року ОСОБА_1 укладає договір на виконання робіт із землеустрою, а саме щодо перенесення меж та 13 серпня 2024 року укладає договір на проведення проектно вишуквавльних робіт. ( том 1 а.с.94-113)

Як слідує з дослідженого кадастрового плану за 2024 рік ( том 1 а.с.10) збільшується площа земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046, яка становить 0,1510 га, в тому числі рілля 0,0796 га, під забудовою 0,0714 га. При цьому змінюються координати земельної ділянки в порівнянні з кадастровим планом 2016 року (том 1 а.с.81) Так, відповідно до кадастрового плану за 2016 рік відстань від точки 1 до точки 2 становить 20, від точки 2 до точки 3 становить 16,47, в той же час відповідно до кадастрового плану за 2024 рік відстань від точки 18 до точки 19 становить 17.07, від точки 19 до точки 1 - 19,8. Також, відповідно до кадастрового плану за 2016 рік відстань від точки 3 до точки 4 становить 32,13, від точки 4 до точки 5 становить 5,08, в той же час відповідно до кадастрового плану за 2024 рік відстань від точки 1 до точки 2 становить 31,63, від точки 2 до точки 3- 5,80. Відповідно до кадастрового плану за 2024 змінилась конфігурація земельної ділянки в точка від Е до Д, наявна додаткова забудова площею 0,0072 га. ( том 1 а.с.10)

В матеріалах справи відсутні дані щодо даної земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046 з Державного земельного кадастру, а також відповідні правовстановлюючі документи щодо реєстрації земельної ділянки за ОСОБА_1 .

Згідно Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 30.07.2024, ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,0906 га, кадастровий номер :01:000:0250, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1 (том 1 а.с.19-21). Таким чином, стороною позивача долучені дані з земельного кадастру щодо земельної ділянки відповідача, разом з тим відсутні дані з Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки позивача.

З договору купівлі-продажу від 17 червня 2005 року слідує, що ОСОБА_2 придбала житловий будинок та земельну ділянку площею 0,0906 га в АДРЕСА_2 . ( том 1 а.с.165-167)

Як слідує з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 756394 ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,0906 га, що розташована в АДРЕСА_2 , надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. ( том 1 а.с.169)

Згідно висновку експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1956/11-2024 від 11.11.2024 за адресою: АДРЕСА_1 фактичне землекористування (розташування фактичної межі) земельною ділянкою з кадастровим номером :01:000:0046, в проміжку межі від «Г» до «Д» яка визначена на кадастровому плані складеному ДП «Чернігівський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою» станом на 2024 рік (підписаний сертифікованим інженером- землевпорядником ОСОБА_14 , що розроблений ОСОБА_15 ), не відповідає встановленій межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046 площею 0,149 га, яка визначена Державним земельним кадастром (ДЗК), про що детально описано в дослідницькій частині висновку та графічно відображено на рисунках №№ 10-11. Координати які внесені до ДЗК на земельну ділянку з кадастровим номером :01:000:0046 площею 0,149 га є тотожними (однаковими) до координат які визначені технічною документацією із землеустрою, що складена ТОВ багатопрофільним науково-виробничим підприємством «ЧЕРОНА-Л» станом на 2016 рік. В зв`язку із невідповідністю розташування фактичної межі землекористування межі земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046, а саме в проміжку межі від Г» до «Д» яка визначена на кадастровому плані складеному ДП «Чернігівський науково- дослідний та проектний інститут землеустрою», частина земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046, а саме ділянка площею 4,6 кв.м, яка графічно відображена на рисунках №№ 10-11 жовтим кольором та позначена під № 1, що проходить по точках: 1-2- 3-4-5-6-7-8-9-10-11-12-1, зі сторонами: 2,1м-2,0м-2,26м-2,53м-2,4м-2,43м-2,02м-4,38м-0,11м- 2,41м-17,68м-0,06м, перебуває у фактичному користуванні власника суміжної земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0250, а саме ОСОБА_2 (том 1 а.с.29-46).

Відповідно до висновку експерта № 375/376/25-24 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи та експертизи з питань землеустрою від 28.06.2025, межі земельної ділянки, що належить ОСОБА_1 , наданої для ведення особистого підсобного господарства, загальною площею 0,149 га, кадастровий номер :01:000:0046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , накладаються (перетинаються) між собою з фактичними межами земельної ділянки ОСОБА_2 , яка надана їй для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), загальною площею 0.0906 га, кадастровий номер :01:000:0250, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 площа накладання становить 0,0006 га, про що наведено в додатку 2 до висновку. Порівнявши координати «Технічної документації із землеустрою щодо відновлення меж земельних ділянок в натурі на (місцевості) ОСОБА_3 для ведення особистого підсобного господарства загальна площа земельних ділянок складає 0,1490 га, 0,0898 га. та 0,1083 га Старобілоуська сільська рада, с. Старий Білоус, вул. Польова, 8 та АДРЕСА_1 » (а.с.36 -том2), з координатами фактичних меж земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0250 отриманих в результаті проведених топографо-геодезичних робіт встановлено накладання (перетин) фактичних меж земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0250 з межами земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0046, площа земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0046 зменшилась на 0,0006 га, (6 кв.м) конфігурація зменшення вказана в додатку 2 до висновку. Розроблена технічна документація на земельну ділянку, кадастровий номер :01:000:0046, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в цілому відповідає вимогам законодавства, виявлені невідповідності не впливають на заходи із землеустрою передбачені цією технічною документацією. Межа земельної ділянки кадастровий номер :01:000:0046, на місцевості (фактична межа) яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , не відповідає координатам технічної документації якою вона формувалась, про що наведено в додатку 3 до висновку (том 2 а.с. 50-61).

У Земельному кодексі України закріплено, що власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України (частина перша статті 153 ЗК України).

Частиною першою статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі статтею 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостійсьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування.

У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру.

Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Відповідно до частини другої статті 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Згідно зі статтею 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Частинами першоютретьою статті 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах території територіальних громад щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, обмежень у використанні земель та земельних сервітутів, додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органу місцевого самоврядування спір вирішується у судовому порядку (частина п`ята статті 158 ЗК України).

Крім того, Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№46577/15) від 21 квітня 2016 року підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Пунктом 9 частини 1, 2 статті 21 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів» встановлено, що огорожі є різновидом малих архітектурних форм та є елементом благоустрою. Розміщення малих архітектурних форм здійснюється відповідно до цього Закону за рішенням власника об`єкта благоустрою з дотриманням вимог законодавства, державних стандартів, норм і правил.

Постановою КМУ від 07 червня 2017 року №406 затверджено Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію.

Так, згідно з п. 6 вказаного вище Переліку, зведення на земельній ділянці тимчасових будівель та споруд без влаштування фундаментів, зокрема навісів, альтанок, наметів, накриття, сходів, естакад, літніх душових, теплиць, гаражів, а також свердловин, криниць, люфт-клозетів, вбиралень, вигрібних ям, замощень, парканів, відкритих басейнів та басейнів із накриттям, погребів, входів до погребів, воріт, хвірток, приямків, терас, ґанків (щодо індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків), не потребує оформлення дозвільних документів на будівництво.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У ст.13 ЦПК України зазначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів;3) показаннями свідків.

Як слідує зі ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За положеннями ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

В ст.89 ЦПК України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 12 серпня 2020 року у справі № 599/340/16-ц, підставою для подання позову про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є створення іншою особою перешкод власнику в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Однією з умов подання такого позову є триваючий характер правопорушення і наявність його в момент подання позову. Характерною ознакою цього позову є протиправне вчинення перешкод власникові у реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод в користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Умовами для задоволення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є сукупність таких обставин: майно знаходиться у власника або титульного володільця; інша особа заважає користуванню, розпорядженню цим майном; для створення таких перешкод немає правомірних підстав (припису закону, договору між власником та іншою особою тощо); у позові має бути визначено дії, які повинен здійснити відповідач для усунення порушень права власника (володільця).

В даному випадку позивачем не надано доказу на підтвердження права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:000:0046 площею 0,149 га, надана технічна документація за 2016 рік та копія державного акту на підтвердження права власності ОСОБА_3 , копія рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22 липня 2016 року на підтвердження права власності позивача на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . Як слідує з запиту № 1136/02-14 від 25.03.2016 Чернігівська районна державна нотаріальна контора просила Управління Держгеокадастру в Чернігівському районі надати витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому вказати відомості про власника земельної ділянки та документи, на підставі яких належить йому земельна ділянка, що знаходиться на території с.Старий Білоус, площею 0,3471 га, наданої для ведення особистого підсобного господарства. ( том 1 а.с.57)

Наданий кадастровий план за 2024 рік (том 1 а.с.10) та договора на виконання робіт із землеустрою ( том 1 а.с.94-113) свідчать про зміну конфігурації земельної ділянки з кадастровим номером :01:000:0046, площа якої стала 0,1510 га, при цьому змінились межі земельної ділянки та відповідно відстані між точками координат, з приводу чого і були замовлені роботи щодо перенесення меж.

Позивач в позові просить усунути перешкоди шляхом знесення встановленого на межі паркану з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та бетонну доріжку з плиткою, перемістивши його вглиб земельної ділянки відповідача.

На підтвердження порушення відповідачем належного права володіння та користування земельною ділянкою, що полягає у встановленні паркану, позивачем наданий висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1956/11-2024 від 11.11.2024.

В даному випадку до предмета доказування входить наявність порушень прав позивача у користуванні належної йому земельної ділянки площею 0,149 га. При цьому позивач зобов`язаний довести порушення його прав як власника суміжної земельної ділянки та обґрунтованості захисту його прав лише у такий спосіб як знесення паркану.

Позивач має надати беззаперечні докази на підтвердження розташування на її земельної ділянці паркану з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та бетонної доріжки з плиткою, а у висновку експерта має бути чітко вказано на яку відстань слід перенести паркан зі стовчиками, плитку.

В даному випадку суду не надано доказів на підтвердження порушення прав позивача як власника земельної ділянки у користуванні земельною ділянкою, яке чинить відповідач шляхом встановлення паркану.

Наданий висновок експерта за результатами проведення земельно-технічної експертизи № 1956/11-2024 від 11.11.2024 не містить даних про те, що на земельній ділянці позивача побудований відповідачем паркан з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та бетонною доріжкою з плиткою. При цьому, як слідує з висновку експерта, експертиза проводилась на підставі наданих стороною позивача документів, виходячи з кадастрового плану за 2024 рік, відповідно до якого збільшилась площа земельної ділянки, яка становить 0,1510 га та змінились відстані між точками.

Допитана як свідок позивач є зацікавленою особою у даному спорі, навіть якщо вона надавала дані свідчення під присягою. При цьому в даній категорії справ належними та допустимими доказами порушення прав позивача у користуванні земельною ділянкою є саме письмові докази. В свою чергу свідок ОСОБА_12 повідомила лише про те, що двоє чоловіків, які нещодавно купили будинок, носили дошки через подвір`я ОСОБА_1 . Разом з тим, як слідує з договору купівлі-продажу ОСОБА_2 купила житловий будинок та земельну ділянку у 2005 році. Як слідує з заяви ОСОБА_1 від 29.03.2016 остання просила не встановлювати межові знаки у зв`язку з тим, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з існуючою огорожею (парканом). ( том 1 а.с.79) Таким чином між суміжними землекористувачами не було спору щодо існування встановленого паркану.

Стороною відповідача заперечується факт чинення перешкод та встановлення паркану з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та доріжки з плиткою, а стороною позивача не доведено, що паркан з металевої сітки з бетонуванням стовпчиків та бетонної доріжки з плиткою знаходяться на земельній ділянці позивача та перешкоджають їй належним чином використовувати свою земельну ділянку.

Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, оцінивши надані докази сторони позивача на підтвердження заявлених позовних вимог, з урахуванням заперечень відповідача, меж заявлених позовних вимог, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Оскільки суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог, то питання щодо стягнення понесених судових витрат з відповідача на користь позивача не вирішується.

З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, у разі відмови в задоволенні позовних вимог підлягає вирішенню питання щодо стягнення понесених судових витрат з позивача на користь відповідача.

Представник відповідача просив стягнути з позивача понесені витрати на проведення експертизи в розмірі 20779,92 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 22.11.2023 у справі № 712/4126/22, зробила висновок, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, має право на відшкодування витрат за експертизу, проведену до подання позову, якщо такі витрати пов`язані з розглядом справи, зокрема якщо судом враховано відповідний висновок експерта як доказ.

Вирішуючи питання про стягнення понесених відповідачем витрат на залучення експерта суд виходить з того, що висновок експерта№ 375/376/25-24 від 28.06.2025 не був врахований судом як доказ у даній справі, а отже відсутні підстави для стягнення відповідно понесених витрат за проведення відповідачем експертизи в розмірі 20779,92 грн.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі ордеру на надання правової допомоги серії СВ № 1038629 від 05 березня 2025 року, адвокат Кравченко В.В. уповноважений здійснювати правничу допомогу ОСОБА_2 у Чернігівському районному суді Чернігівської області. (том 1 а.с.139)

В матеріалах справи мається договір про надання правової (правничої) допомоги від 05 березня 2025 року ( том 1 а.с.137), квитанція про прийняту плату за надані послуги в розмірі 12 000 грн (том 1 а.с.210), акт розрахунок від 12 березня 2025 року, повідомлення про взяття на облік платника податку, довідка про взяття на облік ( том 1 а.с.212-215), відзив в якому міститься попередній розрахунок судових витрат ( том 1 а.с.197-208).

Таким чином, з позивача на користь відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 000 грн.

Враховуючи викладене, керуючись ст.12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст. 78, 90, 152, 158 Земельного кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч) грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений 11 лютого 2026 року.

Відомості про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса : АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса : АДРЕСА_1 .

Суддя С. М. Майборода