справа № 166/1421/25
провадження № 2/166/11/26
РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2026 року с-ще Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі судді Свистун О.М.,

з участю секретаря Омелько Н.І.,

позивачки ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради,

установив:

Адвокат Панасюк І.І. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, який мотивує тим, що укладений між сторонами шлюб у судовому порядку 05 листопада 2019 року розірвано. Шлюбні відносини між ними припинилися ще задовго до цього. У шлюбі народилося двоє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .

На підставі судового наказу Франківського районного суду м. Львів від 05.07.2019 ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочок у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. Проте з липня 2019 року і дотепер відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей. ОСОБА_4 і ОСОБА_5 проживають із позивачкою у м. Львові, однак місце проживання молодшої дочки не зареєстроване, оскільки відповідач відмовився надати дозвіл на реєстрацію дитини за місцем проживання її матері або в будь-якому іншому місці.

ОСОБА_3 не піклується про дітей, не виявляє заінтересованості їх долею, не цікавиться їх навчанням, станом здоров`я, не дбає про фізичний і духовний розвиток, зокрема не забезпечує харчування, медичного догляду, лікування. Відповідач не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти.

Відтак відповідач не виконує покладених на нього батьківських обов`язків, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або іншої участі у вихованні дітей.

Просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав щодо дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Ратнівський районний суд Волинської області ухвалою від 21.08.25 року позовну заяву прийняв до розгляду, відкрив провадження у справі; ухвалою від 22.09.25 відклав підготовче судове засідання у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце засідання та за клопотанням органу опіки та піклування Заболоттівської селищної ради про надання додаткового строку для подання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. Суд ухвалою від 06.10.25 закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду; ухвалою від 27.11.25 залучив до участі в розгляді справи як третю особу без самостійних вимог на стороні позивача орган опіки та піклування Франківської районної державної адміністрації Львівської міської ради.

У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, пояснила, що відповідач уже вісім років не приїжджає до дітей, молодшої дочки ніколи не бачив, з дітьми не спілкується, на контакт не виходить, із святами не вітає, аліментів не платить, жодних подарунків, коштів не надає. Діти займаються танцями, старша дочка їздила із виступами за кордон, по 5-6 разів на рік виступала в Україні, їй потрібні костюми, інвентар. Молодша дочка мала проблеми зі спиною, потребувала лікування. ОСОБА_6 знає про те, що тато є, однак вона бачила його лише на фотографіях, жодного разу з ним не спілкувалася. Востаннє ОСОБА_3 дзвонив страшій дочці, коли молодшій був один рік. Відповідач має номер телефону обох дітей, ОСОБА_7 раніше дзвонила до нього, однак він розповідав їй якісь дурниці про те, що він їй не тато, ніколи сам до неї не телефонував, на її привітання із днем народження не реагував, тому вона категорично втратила бажання із ним спілкуватися. Вона перешкод відповідачу в спілкуванні з дітьми не чинить, навпаки, бажає аби діти спілкувалися із батьком, однак він їх іґнорує. На її, позивачки, дзвінки він не відповідає, якщо й так то ображає нецензурними словами. Зі слів кумів, односельців відповідача, їй відомо, що ОСОБА_3 став агресивний, неадекватний. Матір відповідача теж не бажає контактувати із дітьми, на її прохання приїхати до внуків відмовилася, мотивуючи великою відстанню. Свого аліментного зобов`язання відповідач не виконує, востаннє сплачував кошти за рішенням суду сім років тому, пояснюючи тим, що діти у нього тільки «на папері». Не бажає аби відповідач у майбутньому мав якісь майнові вимоги до дітей з приводу його можливого утримання. Просить позов задовольнити.

Представник позивача позов підтримав, пояснив, що відповідач тривалий час ухиляється від виконання батьківських обов`язків, будь-якої участі в житті дітей не бере. Указав, що, зі слів листоноші, відповідач жодної поштової кореспонденції не отримує, із будинку не виходить. Просить позов задовольнити.

Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, у поданих заявах просили справу розглянути за їх відсутності, вказали про незаперечення проти задоволення позовних вимог.

Відповідачу неодноразово суд скеровував повістки за зарестрованим місцем проживання, однак поштові відправлення було повернуто до суду без вручення у зв`язку із відсутністю адресата. Від отримання однієї із повісток відповідач відмовився. Відтак суд за правилами п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважає ОСОБА_3 таким, що повідомлений про дату, час і місце розгляду справи.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представника, думку неповнолітніх дітей, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про таке.

Суд установив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 03 лютого 2009 року до 05 листопада 2019 року. Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Франківського районного суду м. Львова від 05.11.2019 (а.с.18). Згідно із свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 (а.с.22) та НОМЕР_2 (а.с.23), сторони є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Позивачка та діти проживають у м. Львові в будинку, що належить батькові позивачки, при цьому малолітня ОСОБА_6 без реєстрації (а.с.15, 24, 25). Представник позивачки листом від 06.06.25 звертався до ОСОБА_3 із проханням надати дозвіл на реєстрацію дитини за місцем проживання матері, однак поштове відправлення адресат не отримав у зв`язку із відсутністю його за місцем проживання (а.с.117-119).

Діти сторін навчаються у середній загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 31 м. Львова (а.с. 11, 13).

Із довідки за підписом класного керівника Кіданецької Соломії Вікторівни ОСОБА_8 від 14.05.25 (а.с.8), характеристики ОСОБА_9 від 16.10.25 (а.с.74), характеристики ОСОБА_10 (а.с.73) за місцем навчання, вбачається, що педагоги дітей ніколи не бачила у школі їх батька, він не відвідував батьківські збори, не забирав дітей, не цікавився навчанням дівчаток.

Позивачка працює, отримує стабільний заробіток, про що свідчать довідки ФОП ОСОБА_11 (а.с. 9, 10)

Згідно з довідкою Франківського відділу соціального захисту Львівської міської ради від 20.05.2025 № 860 (а.с. 14) ОСОБА_1 отримувала допомогу як малозабезпечена сім`я відповідно до Закону України «Про державну допомогу малозабезпеченим сім`ям» із 01.01.2025 по 30.06.25.

Відповідно до судового наказу Франкісвького районного суду м. Львова від 05.07.2019 №465/3308/19 (а.с. 16) ОСОБА_3 зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу) , але не більше десяти прожиткових мінімумів доходів громадян на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення ними повноліття. Станом на 16 червня 2025 року розмір сукупної заборгованості ОСОБА_3 зі сплати аліментів становить 138206, 02 грн, про що свідчить відповідний розрахунок державного виконавця Ратнівського відділу Державної виконавчої служби у Ковельському районі Волинської області (а.с.30-33).

Виконавчий комітет Заболоттівської селищної ради рішенням від 03.10.25 №14/3 (а.с.62) затвердив висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 щодо малолітніх дочок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Такий же висновок від 02.01.2026 (а.с.103) надала Франківська районна адміністрації Львівської міської ради за місцем проживання дітей.

Обидва висновки мотивовані тим, що батько навчанням і вихованням дітей не цікавиться, з доньками уже тривалий час не спілкується, аліменти не сплачує. Підставами для надання такого висновку Франківською районною адміністрацією Львівської міської ради були характеристики дітей з місця навчання, пояснення позивачки та дочки ОСОБА_7 .

У жодному засіданні органів опіки та піклування ОСОБА_3 участі не брав, згідно з інформацією Заболоттівської селищної ради від 23.12.25 він проживає один у батьківському будинку в с-щі Заболоття на АДРЕСА_1 , однак на телефонні дзвінки не відповідає, будинок зачинений.

Суд у присутності представника служби у справах дітей заслухав показання дітей сторін щодо участі батька в їхньому житті. Так, ОСОБА_4 повідомила, що востаннє батька бачила вісім років тому, з ним востаннє спілкувалася по телефону сім років тому. Відтоді його не бачила, з ним не розмовляла, і не бажає спілкування з ним. Батько її із святами не вітає, подарунків не дарує. ОСОБА_5 повідомила, що батька не знає, із ним ніколи не спіклувалася.

Відповідно до частин сьомої, восьмої статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

За правилами статей 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтями 1215 Конвенції визначено право дитини висловлювати свою думку (право бути почутою).

На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у пункті 8 статті 7 СК України та у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини.

Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського Суду з прав людини (далі Європейський Суд) у справі «Савіни проти України» (Saviny v. Ukraine) § 47, рішення у справі «Хант проти України» (Hunt v.Ukraine), § 49).

Ураховуючи особливості правовідносин, що склались між сторонами, необхідно з однієї сторони розглянути правомірність втручання у право відповідача на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а з іншого дослідити питання щодо забезпечення прав неповнолітньої дитини на спілкування з батьком із врахуванням, при цьому, якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини).

Статтею 164 СК України визначені підстави позбавлення батьківських прав матері, батька дитини. Так, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини (пункт 2 частини першої).

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, на який суд іде лише у виняткових випадках, і головне за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише за наявності вини у діях батьків.

Такий правовий висновок Верховний Суд виклав у постановах, зокрема від 24 жовтня 2024 року у справі № 199/3287/23, від 20 березня 2024 року в справі № 204/2097/22, від 07 лютого 2024 року в справі №455/307/22 та інших.

Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що зверненню до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин (постанови від 23 жовтня 2024 року у справі № 464/2040/23, від 28 лютого 2024 року у справі № 303/4697/22, від 12 лютого 2024 року у справі № 202/1931/22 та інші).

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише тоді, коли самі батьки не бажають та не вживають жодних дій для відновлення й покращення стосунків із неповнолітніми дітьми.

Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: - у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; - у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним.

Такі висновки узгоджуються із висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 29 вересня 2021 року в справі № 459/3411/18.

Із досліджених судом доказів суд установив, що відповідач самоусунувався від виховання й утримання дітей, він фактично відсутній у їх житті: якщо старша дочка ОСОБА_7 після спливу восьми років, коли востаннє бачила батька, ще може його згадати, то молодша -його не знає взагалі.

ОСОБА_3 зовсім не спілкується з дітьми, не відвідує їх, не з`являється в навчальному закладі, їх життям та здоров`ям не цікавиться, жодної турботи про дітей, їх розвиток не виявляє, не вживає заходів для налагодження комунікації із дітьми.

Аналізуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку про свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками та його байдужість до подальшої долі своїх дітей, з якими спілкування не підтримує, що свідчить про самоусунення від виконання батьківських обов`язків, покладених на нього законом та нормами суспільної моралі.

Позивачка самостійно виховує та утримує дочок, займається їх забезпеченням, навчанням та розвитком, на відміну від відповідача, який добровільно пішов із життя дітей, не виявляє до них жодного інтересу, що триває близько восьми років.

Доказів наявності будь-яких поважних причин, які б унеможливлювали виконання ОСОБА_3 своїх батьківських обов`язків щодо дітей, суд не встановив.

Суд, погоджуючись із висновками органів опіки і піклування, уважає наявними усі підстави для ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його малолітніх дочок ОСОБА_7 та ОСОБА_6 .

Суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує із відповідача на користь позивачки понесені нею витрати зі сплати судового збору.

Керуючись ст.ст. 10-13, 76, 77, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 7, 150, 164, 165, 166 СК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Заболоттівської селищної ради Ковельського району Волинської області, орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьківських прав щодо дочок ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) гривень 20 коп судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подачі апеляційних скарг у 30 - денний строк із дня складення повного рішення.

Дані про учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ,

відповідач: ОСОБА_3 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ,

треті особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача:

-орган опіки та піклування Заболоттівської селищної ради, 44142, вул. Незалежності, 6, сел. Заболоття Ковельського району Волинської області, ,

-орган опіки та піклування Франківської районної адміністрації Львівської міської ради, 79057, вул. Генерала Т. Чупринки, 85 м. Львів, .

Дата складення повного рішення 02 березня 2026 року о 16 год 30 хв.

Суддя Ратнівського

районного суду О.М.Свистун