УХВАЛА

24 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 127/19230/22

провадження № 61-1667ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк Олександр Васильович, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Коновалова Есталіна Анатоліївна, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Бєлая Оксана Миколаївна, приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Білоус Ольга Борисівна, про визнання недійсною довіреності, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, витребування квартири,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, відповідно до якого просив:

- визнати недійсною довіреність від 05 грудня 2017 року, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е. А., реєстр № 1077, за якою ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_3 розпоряджатися (продати, обміняти, передати в оренду) належною йому на праві особистої приватної власності квартирою по АДРЕСА_1 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири по

АДРЕСА_1 , укладений 15 грудня 2017 року між ОСОБА_2 , від імені якого діяв представник

ОСОБА_3 на підставі довіреності від 05 грудня 2017 року, посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Коноваловою Е. А., реєстр № 1077, та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Бєлою О. М., реєстр № 1466;

- витребувати у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 квартиру, що по АДРЕСА_1 .

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня

2025 року позов задоволено.

Не погодившись із рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк О. В., 17 грудня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що рішення суду ОСОБА_1 отримав 18 листопада 2025 року.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року визнано неповажними підстави, зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом Гаврилюком О. В., в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 16 травня 2025 року. Апеляційну скаргу залишено без руху і визначено строк - десять днів з дня отримання ухвали, для усунення недоліків шляхом зазначення інших підстав поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2026 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв адвокат Гаврилюк О. В., на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2025 року.

04 лютого 2026 року, засобами поштового зв`язку, представник

ОСОБА_1 - адвокат Гаврилюк О. В. подав касаційну скаргу на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2026 року, яку просить скасувати, а справу направити до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що суд апеляційної інстанції безпідставно відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки ОСОБА_1 отримав копію оскарженого рішення суду лише 18 листопада 2025 року через свого представника адвоката Гаврилюка О. В., інших доказів отримання копії рішення матеріали справи не містять. Вважає, що сама по собі наявність в матеріалах справи розписки про отримання копії оскаржуваного судового рішення іншим представником ОСОБА_1 - Кундеусом С. І., не є доказом вручення цього судового рішення ОСОБА_1 .

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті апеляційного провадження не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково (частина перша статті 352 ЦПК України).

Право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом (частина перша статті 126 ЦПК України).

Згідно із положеннями статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до положень частини третьої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу (частина четверта статті 357 ЦПК України).

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Виходячи із зазначених критеріїв, Європейський суд з прав людини

(далі - ЄСПЛ) визнає легітимними обмеженнями вимоги щодо строків оскарження судових рішень (рішення ЄСПЛ у справі «Нешев проти Болгарії»

від 28 жовтня 2004 року).

Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (рішення ЄСПЛ у справі «Перетяка та Шереметьев проти України»

від 21 грудня 2010 року).

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (рішення ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України»).

У розглядуваній справі ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк О. В., 17 грудня 2025 року подав апеляційну скаргу, в якій просив поновити строк на апеляційне оскарження, посилаючись на те, що рішення суду ОСОБА_1 отримав 18 листопада 2025 року, оскільки попередній його представник діяв недобросовісно отримавши копію рішення суду не повідомив його про це.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року визнано неповажними підстави, зазначені представником ОСОБА_1 - адвокатом Гаврилюком О. В., в заяві про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 16 травня 2025 року.

Апеляційний суд дійшов висновку, що ОСОБА_1, будучи обізнаним про розгляд справи судом першої інстанції, не навів об`єктивних, не залежних від його волевиявлення причин подання апеляційної скарги більше ніж через

7 місяців після ухвалення рішення. Крім того апеляційний суд вказав на відсутність доказів недобросовісності представника ОСОБА_1 - адвоката Кундеуса С. І.

На виконання ухвали апеляційного суду ОСОБА_1 , в інтересах якого діє представник - адвокат Гаврилюк О. В., у січні 2026 року подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження посилаючись на те, що в матеріалах справи відсутні докази направлення та вручення ОСОБА_1 оскарженого рішення суду.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд в ухвалі від 12 січня 2026 року встановив, що в суді першої інстанції інтереси ОСОБА_1 представляв адвокат Кундеус С. І. на підставі договору

№ 441/20 від 10 січня 2023 року. Повноваження адвоката не обмежені. Рішення суду першої інстанції ухвалено 16 травня 2025 року, а копію цього рішення отримано адвокатом Кундеусом С. І. 19 травня 2025 року, про що свідчить наявна у справі розписка. Відповідач був обізнаний про розгляд справи в суді першої інстанції, а апеляційну скаргу подано адвокатом Гаврилюком О. В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , лише 18 грудня

2025 року, тобто більше як через 7 місяців після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2025 року оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень 20 травня

2025 року.

Встановивши вказані обставини, суд апеляційної інстанції, діючи в межах своїх повноважень, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав поновлення строку на апеляційне оскарження та про відмову у відкритті апеляційного провадження, правильно застосувавши положення частини четвертої статті 357 ЦПК України.

Верховний Суд відхиляє як необґрунтовані доводи касаційної скарги про те, що розписка адвоката Кундеуса С. І., як представника відповідача, про отримання рішення суду не свідчить про вручення копії такого рішення ОСОБА_1 .

Відповідно до положень частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

Отже із врученням 19 травня 2025 року копії рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 16 травня 2025 року представнику

ОСОБА_1 - адвокату Кундеусу С. І., вважається, що вона вручена й самому ОСОБА_1 .

Крім того апеляційний суд правильно звернув увагу, що з часу розгляду справи, про яку ОСОБА_1 був обізнаний, до подання апеляційної скарги пройшло 7 місяців.

Об`єктивні причини такого тривалого зволікання із реалізацією своїх прав відповідачем відсутні.

Суд першої інстанції своєчасно виготовив повний текст рішення, оприлюднив його в Єдиному державному реєстрі судових рішень та вручив представнику відповідача.

Відповідно до статті 59 Конституції України кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України).

Колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про наявність передбачених законом підстав для відмови у відкритті апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, а тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Гаврилюк Олександр Васильович, на ухвалу Вінницького апеляційного суду від 12 січня 2026 року у справі № 127/19230/22.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников