УХВАЛА

26 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 370/2699/23

провадження № 61-1872ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 14 січня 2026 року та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня

2026 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2023 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 12 вересня

2025 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду

від 14 січня 2026 року, позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

У порядку розподілу спільної сумісної власності передано в особисту приватну власність ОСОБА_3 та визнано за нею право власності на таке майно:

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер :03:003:0007;

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер :03:003:0009;

будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та конструкції, які були використані під час будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами (в тому числі садового будинку, ганку, альтанки, теплиці, вбиральні-літнього душу, сараю, споруд), загальною площею

48,4 кв. м, що знаходяться на земельній ділянці, площею 0,0485 га, кадастровий номер :03:003:0009.

У порядку розподілу спільної сумісної власності передано в особисту приватну власність ОСОБА_1 та визнано за ним право власності на таке майно:

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер :03:003:0006;

земельну ділянку, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер :03:003:0008;

будівельні матеріали, обладнання, конструктивні елементи та конструкції, які були використані під час будівництва садового будинку з господарськими будівлями та спорудами (в тому числі садового будинку, ганку, гаражу, теплиці, споруд), загальною площею 27,3 кв. м, що знаходяться на земельній ділянці, загальною площею 0,0485 га, кадастровий номер :03:003:0008;

легковий автомобіль «Geelу СЕ-2» 2015 року випуску, сірого кольору, номер шасі НОМЕР_1 .

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 9 042,15 грн різниці у вартості майна, що підлягає поділу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі

14 672,00 грн.

Заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Макарівського районного суду Київської області від 04 серпня 2025 року скасовано.

Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :02:030:0088, площею 0,12 га, з цільовим призначенням: для індивідуального садівництва, яка розташована за адресою: Фасівська сільська рада Макарівського району Київської області.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі

3 355,00 грн.

18 січня 2026 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до Київського апеляційного суду із заявою про ухвалення додаткового рішення

у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 про ухвалення додаткового рішення у справі відмовлено.

13 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Макарівського районного суду Київської області від 12 вересня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року.

17 лютого 2026 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав доВерховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Київського апеляційного суду

від 29 січня 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3003/18, від 18 грудня 2019 року

у справі № 522/1029/18, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, постановах Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 2-881/11,

від 26 лютого 2024 року у справі № 754/16992/15-ц, від 08 серпня 2023 року

у справі № 727/3945/21, від 15 листопада 2024 року у справі № 495/6258/20,

від 04 березня 2021 року у справі № 343/1294/18, від 12 липня 2023 року

у справі № 910/5080/21, від 12 серпня 2020 року у справі № 626/4/17, постанові Верховного Суду України від 07 вересня 2016 року у справі № 6-801цс16(пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, підставою касаційного оскарження судових рішень представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначає порушення судами норм процесуального права, оскільки суд не дослідив зібрані у справі докази, суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Підставою касаційного оскарження вказаного судового рішення представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а тому Верховний Суд дійшов висновку про наявність підстав для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року.

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційні скарги подані в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційних скаргах доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати із Макарівського районного суду Київської області цивільну справу № 370/2699/23 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно.

Надіслати учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк,

який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська