РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 2-2102/03

Провадження № 22-ц/4815/80/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1

стягувач: ОСОБА_2

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Твердого М.К. на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 серпня 2025 року, постановлену в складі судді Гордійчук І.О., дата складання повного тексту ухвали 21.08.2025, у справі № 2-2102/03

в с т а н о в и в :

У листопаді 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа, просить видати йому дублікат виконавчого листа №2-2102/03 від 27.10.2003 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, в зв`язку з втратою.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 20 серпня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про видачу дублікату виконавчого листа відмовлено.

Ухвала суду мотивована тим, що заявник не навів об`єктивних обставин, які перешкоджали реалізувати своє право на пред`явлення виконавчого листа повторно, в разі його повернення. Як і не звертався до суду із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду представник заявника подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу суду та задовольнити його заяву у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не врахував, що звернення із заявою про видачу дублікату виконавчого листа не пов`язане із реалізацією ним права на його пред`явлення для відкриття виконавчого провадження, а необхідне для реалізації права на примусове виконання судового рішення у межах своєчасно відкритого за його заявою виконавчого провадження.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам закону оскаржуване рішення суду відповідає.

Установлено, що рішенням Рівненського міського суду від 26.09.2003 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34650 грн боргу та судові витрати в сумі 347 грн, всього 34997 грн.

На виконання вказаного рішення, 27.10.2003 року Рівненським міським судом Рівненської області видано виконавчий лист №2-2102/03 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 34997 грн боргу за договором позики.

Постановою державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції від 24 листопада 2003 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 2-2102/03 від 27.10.2003 року.

Відповідно до інформації АСВП виконавчі провадження з виконання виконавчого листа №2-2102/03 від 27.10.2003 року про стягнення коштів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у відділі державної виконавчої служби у місті Рівному Рівненської області не перебували та станом на 02.10.2024 не перебувають.(а.с.6)

Згідно отриманої відповіді від Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції відділу ДВС у м. Рівному від 20.12.2024 року №15 зазначено, що станом на 18.12.2024 року не відома інформація про стан виконавчого провадження та спосіб його завершення, виконавчі провадження завершені включно по 2019 рік знищені.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Статтею 1 Закону № 606-XIV (у редакції, яка діяла на момент видачі виконавчого листа) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Подібні положення викладено у статті 1 Закону № 1404-VIII.

Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Згідно підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 листопада 2023 року по справі № 196/673/14-ц (провадження № 61-21357св21) зроблено висновок, що: «аналіз пункту 17.4. розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України дозволяє дійти висновку, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. При цьому виконавчий лист може бути виданий лише за умови, якщо у встановлені строки з відповідною заявою до суду звернувся стягувач або державний/приватний виконавець. Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Таким чином дублікат виконавчого документа видається замість втраченого оригіналу, лише за наявності достатніх доказів того, що виконавчий документ дійсно втрачено. При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен повідомити суду обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, подавши відповідні докази. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, викрадено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання. Дублікат виконавчого листа видається на підставі матеріалів справи та судового рішення, за яким був виданий втрачений виконавчий лист. Подібні за змістом висновки викладені Верховним Судом у постановах від 09 лютого 2022 року у справі № 201/4043/19-ц, від 09 лютого 2022 року у справі № 757/14604/20-ц, від 06 листопада 2019 року у справі № 2-1053/10, від 23 вересня 2020 року у справі № 127/2-3538/10».

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 21 серпня 2019 року в справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) сформульовано правовий висновок щодо можливості відмови у видачі дубліката виконавчого листа з огляду на відсутність підстав для поновлення строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання: приписи підпункту 19.4 пункту 1 розділу XI "Перехідні положення" ГПК України та підпункту 17.4 пункту 1 розділу XIІІ "Перехідні положення" ЦПК України не суперечать приписам частини 6 статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", частини 1 статті 433 ЦПК України, частини 1 статті 329 ГПК України. Зазначені приписи перехідних положень вказаних кодексів не забороняють суду одночасно розглянути та вирішити поставлені у заяві стягувача питання про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання та про видачу дубліката такого документа у разі його втрати або розглянути питання про видачу дубліката втраченого виконавчого документа після того, як суд поновив строк для пред`явлення цього документа до виконання.

Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що у разі пропуску стягувачем строку на пред`явлення виконавчого документа до виконання заяву стягувача про видачу дубліката втраченого виконавчого документа може бути задоволено у разі, якщо суд задовольнив заяву стягувача про поновлення пропущеного строку для пред`явлення такого документа до виконання. Тобто, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

Крім того, у постанові Верховного Суду від 19 квітня 2021 року в справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначено, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено. У той же час, обов`язковою умовою видачу дубліката виконавчого листа є звернення із такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 9 жовтня 2019 року в справі № 2-6471/06, від 3 лютого 2021 року в справі № 643/20898/13-ц, від 23 червня 2021 року в справі № 2-162/12.

Суд першої інстанції, установивши, що строк пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, а ОСОБА_1 із заявою про поновлення строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання до суду не звернувся, а також не навів обставини, за яких виконавчий лист було втрачено, дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для видачі дубліката втраченого виконавчого листа.

Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина 8 статті 19 Закону України "Про виконавче провадження").

Зміст наведеної норми Закону України "Про виконавче провадження" передбачає обізнаність особи про хід і обставини виконавчого провадження. Тобто, стягувач, як сторона виконавчого провадження мав безперешкодну можливість знайомитися з матеріалами виконавчого провадження і вчинити передбачені законом дії за наслідками завершення виконавчого провадження чи повернення виконавчого документа.

Однак, заявник не проявив себе, як сумлінний стягувач і протягом 21 року після пред`явлення виконавчого листа до виконання не цікавився ходом виконавчого провадження.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа. При цьому, обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судового рішення, апеляційним судом також не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм процесуального права, а тому підстав для її скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Твердого М.К. залишити без задоволення.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 20 серпня 2025 року залишити без зміни.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 05.02.2026 року.

Головуючий : Гордійчук С.О.

Судді : Боймиструк С.В.

Шимків С.С.