Справа № 545/5238/25
Провадження № 2/545/733/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.02.2026 Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Стрюк Л.І.

з участю секретаря: Гаврися В.В.,

розглянувшиклопотання представника відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 адвоката Салашного Михайла Олексійовича про продовження строку для подання відзиву у справі за позовом Селянського (фермерського) господарства «Людмила» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та скасування його державної реєстрації, -

В С Т А Н О В И Л А :

В провадженні Полтавського районного суду Полтавської області перебуває цивільна справа за позовом Селянського (фермерського) господарства «Людмила» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсним договору та скасування його державної реєстрації.

Ухвалою суду від 15 грудня 2025 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено до підготовчого засідання на 08.30 год 29 січня 2026 року.

Відповідач ОСОБА_1 отримала позовну заяву, ухвалу про відкриття провадження та судову повістку 10.01.2026, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 51).

Відповідач ОСОБА_2 28.01.2026 подав до суду заяву про відкладення розгляду у справі та просив направити ухвалу про відкриття провадження у справі та позовну заяву з додатками.

Відтак, слід дійти логічного висновку, що відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про наявність поданного до них позову та відкритого провадження у цивільній справі стало відомо 10.01.2026 та 28.01.2026, відповідно.

Так, з поданої заяви про продовження процессуального строку, вбачається, що адвокат Салашним М.О. просить продовжити строк відповідачам для подачі відзиву на позовну заяву.

Положеннями статті 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом.

Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.

Відповідно до ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із частинами першою, другою, третьою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

У даному випадку, ухвалою суду від 15.12.2025 встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, протягом якого відповідач має право подати відзив на позовну заяву, з урахуванням вимог статті 178 ЦПК України. Копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, тобто останнім днем є 26.01.2026. У разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Отже, клопотання про продовження встановленого судом строку має бути подане до суду по-перше до закінчення такого строку, по-друге із зазначенням поважних причин.

Як вказано вище, ухвала суду Городчаніною Г.С. отримана 10.01.2026, строк для подачі відзиву закінчився 26.01.2026, натомість клопотання подане в її інстересах про продовження строку лише 18.02.2026, а також у вказаному клопотанні відсутнє викладення поважних причин неподання відзиву у строк, встановлений судом.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду в такому його елементі як правова визначеність.

За загальним правилом пропуск процесуальних строків має наслідком втрату права на вчинення процесуальної дії, а для суду настає обов`язок застосувати передбаченіЦПК України наслідки подання документів після закінчення процесуальних строків. Під залишенням документів без розгляду треба розуміти відмову суду давати правову оцінку поданому з пропуском строку документу.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк - це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, ЄСПЛ сформував практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, також строків апеляційного та касаційного оскарження судових рішень, а поновлення пропущеного строку допускається лише у випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Загалом згідно з практикою ЄСПЛ при застосуванні процедурних правил варто уникати як надмірного формалізму, який буде впливати на справедливість процедури, так і зайвої гнучкості, яка призведе до нівелювання процедурних вимог, встановлених законом, та порушення принципу правової визначеності (справи «Волчлі проти Франції», «ТОВ «Фріда» проти України»).

Отже, в частині продовження строку для подачі відзиву ОСОБА_1 та в її інтересах слід відмовити.

Разом з тим, відомостей стосовно отримання копії ухвали про відкриття та позову з додатками.

Відтак, суд вважає за доцільне продовжити строк відповідачу ОСОБА_2 на подачу відзиву на 10 днів з моменту отримання копії цієї ухвали відповідачем чи його представником адвокатом Салашним М.О.

На підставі викладеного, керуючись ст. 127, 178, 187, 260, 353, 354 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Салашного Михайла Олексійовича про продовження процесуального строку для подання відзиву - відмовити.

Клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Салашного Михайла Олексійовича про надання строку для подання відзиву задовольнити, надавши строк для подання відзиву - 10 днів з дня вручення цієї ухвали.

Ухвала в частині відмови у продовженні процесуальних строків може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного судушляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення, а особою, яка не була присутня під час проголошення у той же строк з дня отримання її копії.

Суддя: Л. І. Стрюк