Справа № 207/5377/25
Провадження № 2/209/247/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року м. Кам`янське

Дніпровський районний суд міста Кам`янського

у складі: головуючого- судді Корнєєвої І.В.

за участі секретаря Пиндик Т.С.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», третя особа: ОСОБА_2 , про скасування запису про обтяження та вилучення заборони з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», третя особа: ОСОБА_2 , про скасування запису про обтяження та вилучення заборони з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання в рамках її розгляду за правилами загального позовного провадження на 12 листопада 2025 року.

11 листопада 2025 року до суду через систему «Електронний суд » надійшло клопотання відповідача про зупинення розгляду справи до набрання законної сили судовим рішенням в справі № 2-56/12 за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» на дії та бездіяльність державного виконавця Дніпровського ВДВС у місті Кам`янське на постанову про закінчення виконавчого провадження № 5576969 про стягнення з боржника Діхтяр, що розглядається Південним районним судом міста Кам`янського.

Ухвалою суду від 12 листопада 2025 року підготовче судове засідання відкладено на 11 грудня 2025 року у зв`язку з надходженням до суду клопотання відповідача та неявку представника відповідача.

09.12.2025 року від третьої особи ОСОБА_2 надійшли пояснення, в яких вона просила позов задовольнити.

10 грудня 2025 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Кондратенко Д.А. про участь в судових засіданнях в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 22 грудня 2025 року призначено підготовче судове засідання на 06 січня 2026 року у режимі відеоконференції.

05 січня 2026 року від відповідача надійшла заява про закриття провадження по справі у зв`язку з відсутністю спору .

Ухвалою суду від06 січня 2026 року підготовче судове засідання відкладено на 04 лютого 2026 року у зв`язку з неявкою сторін .

03 лютого 2025 року заява позивача про стягнення судових витрат з відповідача у зв`язку з тим, що відповідач після подачі позову та відкриття судом провадження в справі фактично та в повному обсязі виконав законні вимоги позивачаи при закриття провадження по справі стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 13 211,20 грн. , з яких судовий збір в сумі 1 211,20 грн., витрати на правову допомогу в сумі 12 000 грн.

Ухвалою суду від 04 лютого 2026 року відкладено підготовче судове засідання на 17 лютого 2026 року у зв`язку з надходженням суду заяви позивача та необхідністю ознайомлення з нею відповідача.

10 лютого 2026 року до суду надійшла заяву відповідача про те, що відповідачем подана заява про закриття провадження по справі у зв`язку із відсутністю предмета спору на підставі п.2 ч.1 ст.55 ЦПК України, внаслідок чого відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справ по суті, просить відмовити у задоволення заяви позивача про стягнення судових витрат.

У судове засідання учасники справи не з`явилися.

Частиною 2 статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, клопотання відповідача про закриття провадження у справі, вважає, що таке клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Проте поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання.

Поряд з цим за змістом п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд може закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо встановить, що предмет спору був відсутній на час пред`явлення позову.

Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 13/51-04, провадження № 12-67гс19, прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання. Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Але, відповідно до постанови Верховного Суду від 20.09.2021 (справа № 638/3792/20, провадження № 638/792/20) викладено правовий висновок , згідно з яким з огляду на підхід ,який Велика Палата Верховного Суду застосувала у постанові від 26 червня 2019 року (справа №13/15/04, провадження № 12-67гс19), слід відступити від висновку , сформульованого у постановах Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року (справа № 456/647/18, провадження№ 61-2018св19), від 13 травня 2020 (справа №686/20582/19, провадження 61-1807св20), від 19 вересня 2020 року (справа № 750/1658/20, провадження № 61-9658св20) конкретизувавши цей висновок так, що закриття провадження у справі на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України можливе,якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 12 липня 2022 року (справа № 909/1036/21), від 29 березня 2023 року (справа № 6686/3717/22).

З аналізу вищевикладеного вбачається, що суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і після відкриття провадження у справі, коли на час ухвалення судом першої інстанції судового рішення між сторонами у зв`язку із цим не залишилося неврегульованих питань.

Як вбачається із заяви про закриття провадження у справі, задоволення відповідачем позовних вимог , а саме за заявою відповідача від 31 грудня 2025 року було припинено заборону відчуження та іпотеку предмета іпотеки, що підтверджується витягами з державного реєстру речових прав від 31.12.2025 року, відбулося вже в процесі підготовчого розгляду справи.

Вивчивши матеріали справи, враховуючи те, що позовні вимоги відповідачем були задоволенні в процесі підготовчого розгляду справи, суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі на підставі положень п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Про закриття провадження у справі суд, в силу вимог ч.2 ст.255 ЦПК України постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

Таким чином, згідно з ч. 3 ст. 142 ЦПК України позивач має право на присудження з відповідача на свою користь судових витрат (судового збору та витрат на професійну правничу допомогу) за сукупності таких обставин: 1) після звернення позивача з позовом відповідач самостійно задовольнив пред`явлені до нього позовні вимоги, 2) позивач не підтримує свої позовні вимоги у зв`язку з їх задоволенням відповідачем, 3) суд закрив провадження у справі.

З платіжної квитанції №0739-4382-1656-9215 від 21.08.2025 вбачається, що позивач за подання до Дніпровського районного суду міста Кам`янського позовної заяви сплатив судовий збір в розмірі 968,96 грн.(сплачено з коефіцієнтом 0,8- позов подано в електронній формі ).

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір » сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: 5) закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

На підставі викладеного, суд вважає , що з відповідача на користь позивача підлягає сума сплаченого судового збору в розмірі 968,96 грн.

З приводу стягнення з відповідач витрат, понесених позивачем за професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Вирішуючи питання про стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу, суд виходить із диспозиції ч.1ст. 137 ЦПК України, відповідно до якої витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Так, згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правової допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання цих вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідачем ТОВ «ФК» Інвент» такого клопотання не заявлялося, хоча відповідач був обізнаний про наявність позову до нього , просив закрити провадження по справі (оскільки особисто надіслав за допомогою системи «Електронний суд» заяву, у якій просив залишити позов без задоволення у зв`язку з оплатою заборгованості), де однією з вимог було стягнення з нього судових витрат , в тому числі попередній (орієнтований ) розмір витрат за надання професійної правничої допомоги- 12 000 грн..

Понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підтверджуються договором про надання правової допомоги №16.02.24-1 від 16 лютого 2024 року, укладеним між ОСОБА_3 та адвокатом Кондратенко Д.А., додатковою угодою № 1 від 01 серпня 2025 року, актом приймання-передачі справ на надання правової допомоги від 16 лютого 2024 року та додаткової угоди № 1 від 01 серпня 2025 року, квитанціями від 05 серпня 2025 року та 29 січня 2026 року ,відповідно до яких позивачем сплачено 5000 та 7000 грн. відповідно за надання професійної правничої допомоги.

Враховуючи приписи ч.1 ст.137 ЦПК України та доведеність належними доказами понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку про обґрунтованість заяви представника позивача та наявність підстав для закриття провадження у справі та відшкодування судових витрат.

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони.

Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

На це вказав Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 13 березня 2025 року по справі №275/150/22.

З огляду на те, що сторона відповідача в ході розгляду даної справи просила закрити провадження по справі , однак таке клопотання було зумовлено задоволенням позовних вимог відповідачем після пред`явлення позову, а сторона позивача клопотала про відшкодування позивачу понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, то у відповідності до вимог ч.3 ст.142 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в сумі 12 000 грн.

Керуючись ст.ст.2, 5,13,89,142, 200, 222, 247, 255, 256, 263-265 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент» про закриття провадження у справі, задовольнити.

Провадження у цивільній справі № 207/5377/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент», третя особа : ОСОБА_2 , про скасування запису про обтяження та вилучення заборони з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, закрити у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвент»(Код , місцезнаходження : вул. Панаса Мирного,28-А, оф.151, м.Київ,01011 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації : АДРЕСА_1 ), понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім ) грн. 96 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000 (дванадцять тисяч ) грн 00 коп., а всього загальну суму 12 968 (дванадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім ) грн. 96 коп.

Роз`яснити позивачу, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими ж самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її проголошення

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Повний текст ухвали складено 23.02.2026 року.

Суддя І.В. Корнєєва