П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026року м. Київ

Справа № 759/8827/25

Апеляційне провадження №22-ц/824/1020/2026

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача: Соколової В.В.

суддів: Желепи О.В., Поліщук Н.В.

розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену під головуванням судді Бабич Н.Д. 29 квітня 2025 року у м. Київ, за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баландіна Тетяна Миколаївна про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В

В квітні 2025 року заявник звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 29 квітня 2025 року справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баландіна Тетяна Миколаївна про встановлення факту зі спадкодавцем на час відкриття спадщини - передано за підсудністю до Солом`янського районного суду міста Києва.

Ухвала мотивована тим, що оскільки предметом заяви є встановлення факту, що необхідно для прийняття спадщини у вигляді нерухомого майна, то вказана заява стосується нерухомого майна та має розглядатись за правилами виключної підсудності місцевим судом, юрисдикція якого поширюється на територію, на якій розташоване вказане майно.

Не погодилась із зазначеним судовим рішенням заявник, нею подана апеляційна скарга, в якій вона вказує на те, що відповідно до ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Вказує, що постійно проживала та зареєстрована по АДРЕСА_1 , саме тому і звернулась до Святошинського районного суду міста Києва, що передбачено вимогами ст. 316 ЦПК України.

Вказує, що оскільки спору про право суперечності, конфлікту, протиборства сторін на матеріальне право в даній заяві не існує, тому посилання суду першої інстанції на ст. 30 ЦПК України є помилковим.

На підставі викладеного, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до Святошинського районного суду м. Києва.

В порядку ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37 - 40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи. А відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без виклику сторін в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріалами справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що заявник ОСОБА_1 звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про встановлення факту, в якій просила встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини за адресою: АДРЕСА_1 її разом з матір`ю, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В заяві ОСОБА_1 зазначено про те, що підсудність визначена відповідно до ч.1 ст. 316 ЦПК України, так як заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Також позивачем вказано, що після смерті її матері, ОСОБА_1 відкрилася спадщина, до якої входить квартира АДРЕСА_2 .

Частиною сьомою ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Тлумачення частини першої ст. 293 ЦПК України свідчить, що суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, з метою підтвердження наявності або відсутності таких фактів.

Згідно ч.2 ст.294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

З наведених обставин справи вбачається, що заявник звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Зареєстрованим місцем проживання заявниці ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Святошинського району м. Києва, а тому справа підсудна саме Святошинському районному суду міста Києва.

Колегія суддів зауважує, що ч.1 ст.316 ЦПК України надає заявнику право подати заяву про встановлення юридичного факту за його зареєстрованим місцем проживання. В свою чергу, правила виключної підсудності застосовуються до справ позовного провадження, та не підлягають застосуванню до справ, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Заява про встановлення юридичного факту не є спором щодо нерухомого майна, як помилково зазначив суд першої інстанції, а тому положення процесуального закону про виключну підсудність в даному випадку не застосовуються. Варто відмітити, що відповідно до положень ч.6 ст.294 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає таку заяву без розгляду.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про передачу справи на розгляд іншого суду.

Згідно з вимогами ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Ураховуючи вищевикладене, ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 29 квітня 2025 року постановлена з порушенням норм процесуального права, а тому підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли підтвердження при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 379, 381- 384 ЦПК України, суд ,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду міста Києва від 20 квітня 2025 року - скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 (тридцяти) днів.

Суддя-доповідач: В.В. Соколова

Судді: О.В. Желепа

Н.В. Поліщук