ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2145/26 Справа № 176/1393/25 Суддя у 1-й інстанції - Гусейнов К. А. Суддя у 2-й інстанції - Макаров М. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2026 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Городничої В.С., Пищиди М.М.

розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у м. Дніпрі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 Осипової Євгенії Михайлівни на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №720395441 від 03.11.2021 року в сумі 48136,20 грн, судових витрат у розмірі 2422,4 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 7000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем було укладено кредитний договір №720395411 у формі електронного документа з використанням електронного підпису, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на суму 12000 гривень 00 коп., на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору.

03.11.2021 року ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» перерахувало відповідачу грошові кошти в розмірі 12000 гривень на його банківську карту № НОМЕР_1 .

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року. В подальшому сторони погодили продовжити строк дії Договору рядом Додаткових угод до 31.12.2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №167 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), до ТОВ «Таліон Плюс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 30256,2 грн.

27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №27/0524-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року.

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 до договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48136,2 грн.

06.03.2025 року ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач уклали Договір факторингу №060325-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 060325-У від 06.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48136,2 грн.

Загальна сума заборгованості на момент подання позовної заяви за кредитним договором №720395441 від 03 листопада 2021 року становить 48136,2 грн, яка складається з наступного:

- заборгованість по кредиту 12000 грн;

- по несплаченим відсоткам за користування кредитом 36136,2 грн.

Відповідач не виконував умови кредитного договору належним чином, у зв`язку з чим утворилась прострочена заборгованість.

У зв`язку з вищевикладеним позивач просить стягнути на свою користь заборгованість за Кредитним договором №720395441 від 03.11.2021 року у розмірі 48136,2 грн, а також судові витрати у розмірі 2422,4 грн та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7000 грн.

Заочним рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року позов задоволено та ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», заборгованість за кредитним договором №720395441 від 03.11.2021 року в сумі 48136 грн. 20 коп., яка складається з: заборгованості по кредиту 12000 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 36136,20 грн. Вирішено питання стосовно судових витрат.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №720395441 від 03 листопада 2021 року не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 48136,2 грн, яка складається із заборгованості: - по тілу кредиту 12000 грн; - по простроченим відсоткам за користування кредитом 36136,2 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об`єктивному та неупередженому її розгляду, а тому рішення суду не відповідають фактичним обставинам справи, є незаконними та необґрунтованими.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити, з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Згідно з ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Отже, враховуючи викладене апеляційна скарга представника ОСОБА_1 Осипової Євгенії Михайлівни на заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року підлягає розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без їх виклику як малозначна.

Так, судом встановлено, що 03 листопада 2021 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено Договір кредитної лінії №720395441 у формі електронного документа з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, за яким ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» зобов`язалося надати ОСОБА_1 кредит на суму 12000 гривень, на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов договору (а.с.25-28).

В Паспорті споживчого кредиту до Договору №720395441 від 03.11.2021 року, підписаному електронним підписом одноразовим ідентифікатором, також зазначена інформація щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту, додаткова інформація та інші важливі правові аспекти (а.с.23-24).

Кредитний договір підписаний відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, який було відправлено їй на номер мобільного телефону 03.11.2021 року о 18:32:04, що підтверджується Довідкою ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.37).

Підтвердженням добровільного укладення відповідачем Кредитного договору є Заявка на отримання грошових коштів в кредит від 03.11.2021 року, яка заповнена ОСОБА_1 (а.с.36).

ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало своє зобов`язання за кредитним договором та надало відповідачу ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 12000 гривень, що підтверджується платіжним дорученням від 03.11.2021 року та Довідкою від 13.01.2024 року про зарахування коштів (а.с.47,48).

28.11.2018 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали Договір факторингу № 28/1118-01 строк дії якого закінчується 28 листопада 2019 року (а.с.53-58).

28.11.2019 ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» уклали додаткову угоду №19, згідно з якою строк дії договору продовжено до 31.12.2020. При цьому інші умови договору залишилися без змін (а.с.59).

31.12.2020 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон Плюс» укладено додаткову угоду № 26 від 31.12.2020 року до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018, що продовжила строк договору до 31 грудня 2021 року. В даній додатковій угоді Договір факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 викладено у новій редакції, проте його дата укладення залишена як 28.11.2018 та № 28/1118-01 (а.с.60-64).

31.12.2021 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №27, яка продовжила строк дії Договору до 31 грудня 2022 року (а.с.65).

31.12.2022 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №31, яка продовжила строк дії Договору до 31 грудня 2023 року (а.с.66).

31.12.2023 сторони договору факторингу уклали додаткову угоду №32, яка продовжила строк дії Договору до 31 грудня 2024 року (а.с.67).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №167 від 04.01.2022 до Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 (з урахуванням додаткових угод до нього), ТОВ «Таліон Плюс» отримало право вимоги до відповідача на загальну суму 30256,2 грн (а.с.68-69).

27.05.2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №27/0524-01, строк дії якого закінчується 31 грудня 2024 року (а.с.75-79).

Відповідно до витягу з реєстру прав вимоги №1 від 27.05.2024 до договору факторингу №27/0524-01 від 27.05.2024 від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48136,2 грн (а.с.82-83).

06.03.2025 ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та ТОВ «Юніт Капітал» уклали Договір факторингу № 060325-У відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідача за Кредитним договором (а.с.70-74).

Відповідно до Реєстру Боржників за Договором факторингу № 060325-У від 06.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до ТОВ «Юніт Капіта» перейшло право вимоги до відповідача на загальну суму 48136,2 грн (а.с.80-81).

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором факторингу №060325-У від 06.03.2025 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача ТОВ «Юніт Капітал» перейшло право вимоги до відповідача (а.с.86).

Оскільки відповідач належним чином не виконувала грошові зобов`язання за кредитним договором №720395441 від 03 листопада 2021 року, у неї виник борг по поверненню кредиту на загальну суму 48136,2 грн, який складається із заборгованості: - по тілу кредиту 12000 грн; - по простроченим відсоткам 36136,2 грн (а.с.88).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором №720395441 від 03 листопада 2021 року не виконує, заборгованість не погашає, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості на загальну суму 48136,2 грн, яка складається із заборгованості: - по тілу кредиту 12000 грн; - по простроченим відсоткам за користування кредитом 36136,2 грн.

Проте, колегія суддів не може погодитись, з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ста.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування.

Частиною 1 ст. 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 1 ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Статтею 517 ЦК України визначено, що первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У постанові Верховного Суду від 04 грудня 2018 року у справі № 31/160 (29/170(6/77-5/100) викладено правову позицію, згідно з якою, оцінюючи обсяг переданих прав, суд враховує загальновизнаний принцип приватного права «nemo plus iuris ad alium transferre potest, quam ipse haberet», який означає, що ніхто не може передати більше прав, ніж має сам.

Верховний Суд у постанові від 14 червня 2023 року у справі № 755/15965/17 зазначив, що дійсність вимоги (суб`єктивного права) означає належність первісному кредитору того чи іншого суб`єктивного права та відсутності законодавчих або договірних заборон (обмежень) на його відступлення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2022 року у справі № 910/12525/20 зроблено висновок, що відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом зазначених норм, права кредитора у зобов`язанні переходять до іншої особи (набувача, нового кредитора), якщо договір відступлення права вимоги з такою особою укладений саме кредитором. Отже, якщо такий договір був укладений особою, яка не володіє правом вимоги з будь-яких причин (наприклад, якщо право вимоги було раніше відступлене третій особі або якщо права вимоги не існує взагалі, зокрема у зв`язку з припиненням зобов`язання виконанням), тобто якщо ця особа не є кредитором, то права кредитора в зобов`язанні не переходять до набувача. Разом з тим положення частини першої статті 203 ЦК України прямо встановлюють, що застосовуються саме до змісту правочину (сукупності його умов), а не до його суб`єктного складу. В тому випадку, коли особа відступає право вимоги, яке їй не належить, у правовідносинах відсутній управнений на таке відступлення суб`єкт. За загальним правилом пункту 1 частини першої статті 512, статті 514 ЦК України у цьому разі заміна кредитора у зобов`язанні не відбувається.

Встановивши, що договір факторингу №28/1118-01, за яким відбулось первісне відступлення права вимоги за кредитним договором №720395441 від 03 листопада 2021 року, було укладено між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» 28 листопада 2018 року, тобто за два роки до укладення кредитного договору між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та відповідачем, колегія суддів вважає, що вказана обставина взаємовиключає одне одного, оскільки договір факторингу права вимоги є похідних від кредитного договору, а отже не може бути укладеним раніше кредитного договору, за яким переходить право вимоги.

Позивачем ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції не було надано належних та допустимих доказів факту відступлення права грошової вимоги до відповідачки за кредитним договором №720395441 від 03 листопада 2021 року, а тому колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог Товариства.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно зі ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

За приписами ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 83 ЦПК України, сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Частинами 1-3 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Обґрунтовуючи висновки про обов`язок сторони належним чином використовувати процесуальні права, у рішенні від 07 липня 1989 у справі «Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» Європейський суд з прав людини зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, пов`язаних зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Звертаючись до суду, позивач у позовній заяві виклав обставини, якими обґрунтовував свої вимоги, зазначив докази, що підтверджують вказані обставини, разом з тим, не заявляв клопотання про вжиття заходів забезпечення доказів, та не зазначав про докази, які не можуть бути подані разом із позовною заявою із поважних причин.

Неподання стороною позивача належних і допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог є підставою для висновку колегії суддів про недоведеність та необґрунтованість позовних вимог, оскільки вони ґрунтуються лише на припущеннях.

На вказане суд першої інстанції уваги не звернув, в зв`язку із чим дійшов передчасного висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, відповідно до якої пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 підлягає до стягнення судовий збір в розмірі 3633,60 грн.

Також, відповідно до пункту 3 частини першої статті 444 ЦПК України суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення (визнавши його нечинним), він відмовляє в позові повністю.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що в провадженні приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни на примусовому виконанні перебувають виконавчі листи по справі № 176/1393/25 видані 27 серпня 2025 року на виконання заочного рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року.

Відповідно до постанови приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни від 01 жовтня 2025 року по виконавчим провадженням № 79188040 та 79187936 відкрито виконавче провадження.

З відповіді приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макаренко Анни Сергіївни вих. № 457 942 від 11.12.2025 року вбачається, що станом на 11.12.2025 року в межах виконавчого провадження 79188040 з рахунків боржника стягнуто кошти на загальну суму 7 377,67 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем на суму 7 377,67 грн. з даних коштів перераховано:

-500,00 грн.- в рахунок сплати витрат виконавчого провадження;

-625,24 грн.- в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця;

-6 252,43 грн.- в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням та перераховано на рахунок стягувача.

Станом на 11.12.2025 року в межах виконавчого провадження 79187936 з рахунків боржника стягнуто кошти на загальну суму 1 410,34 грн. Згідно розподілу, здійсненого приватним виконавцем на суму 1 410,34 грн. з даних коштів перераховано:

-999,22 грн.- в рахунок сплати витрат виконавчого провадження;

-37,37 грн.- в рахунок сплати основної винагороди приватного виконавця;

-373,75грн.- в рахунок сплати заборгованості за виконавчим провадженням та перераховано на рахунок стягувача.

Таким чином, колегія суддів вважає за можливе допустити поворот виконання заочного рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року у справі № 176/1393/25, в межах суми, яка була стягнута.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що у порядку повороту виконання заочного рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року необхідно стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 788,01 грн.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 376 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Осипової Євгенії Михайлівни задовольнити.

Заочне рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року скасувати.

У задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 3633,60 грн.

Допустити поворот виконання заочного рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року у справі № 176/1393/25, на підставі якого було видано виконавчі листи від 27 серпня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал», заборгованість за кредитним договором №720395441 від 03.11.2021 року в сумі 48136 (сорок вісім тисяч сто тридцять шість) гривень 20 копійок, яка складається з: заборгованості по кредиту 12000 грн; заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом 36136,20 грн. та стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 гривень та 7000 гривень - витрати на правову допомогу.

У порядку повороту виконання заочного рішення Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 24 липня 2025 року стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніт Капітал» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) грошові кошти в розмірі 8 788,01 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 27 лютого 2026 року.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді В.С. Городнича

М.М. Пищида