УХВАЛА

20 лютого 2026 року

місто Київ

справа № 523/14823/16

провадження № 61-16371ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Сакари Н. Ю.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 , подану адвокатом Скибою Євгеном Анатолійовичем, про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Тетяна Олександрівна, про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно, усунення перешкод в користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Тетяна Олександрівна, про визнання заповіту дійсним,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст доводів та вимог первісного позову

1. У жовтні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно, усунення перешкод в користуванні власністю.

Позов мотивувала тим, що з 02 липня 1994 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 помер. Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яка складається з рухомого та нерухомого майна, що належало померлому як особиста власність, так і як спільна сумісна власність, набута у період шлюбу з позивачкою.

Звернувшись до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав, позивачка дізналася, що 18 березня 2016 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів все своє майно ОСОБА_1 .

Зазначала, що ОСОБА_4 протягом тривалого часу зловживав спиртними напоями, що призвело до зміни психічного стану. Вважала, що заповіт, складений її чоловіком на користь відповідачки ОСОБА_1 , є недійсним як такий, що написаний в період, коли заповідач не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними. Натомість переконана, що саме вона мала спадкувати майно як спадкоємиця першої черги за законом.

Посилалася також на те, що відповідач ОСОБА_3 чинить їй перешкоди в користуванні транспортним засобом «MITSUBISHI ASH», д.н.з. НОМЕР_1 , який був об`єктом спільної сумісної власності подружжя й не підлягав спадкуванню за заповітом.

З урахуванням уточнень від 29 червня 2017 року ОСОБА_2 остаточно просила суд ухвалити рішення, яким:

- визнати недійсним заповіт, який посвідчений 18 березня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т. О. за реєстровим номером 385, згідно з яким ОСОБА_4 заповів усе своє майно ОСОБА_1 ,

- в порядку спадкування за законом визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та земельну ділянку №42,1/2 41 площею 0,099 га, розташовану на території Єгорівської сільської ради в садівничому товаристві «Металург» (цільове призначення - ведення індивідуального садівництва);

- визнати право власності на квартиру АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 , квартиру АДРЕСА_5 та квартиру АДРЕСА_6 , а саме право власності на частину вказаного нерухомого майна визнати за позивачкою як за співвласником у спільній сумісній власності, а іншу частину цього майна - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ;

- визнати за позивачкою право власності на транспортний засіб «MITSUBISHI ASH», державний номерний знак НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ), а саме на 1/2 частину як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину як на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 ;

- усунути перешкоди в користуванні майном шляхом зобов`язання ОСОБА_3 передати їй транспортний засіб «MITSUBISHI ASH», д.н.з. НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ).

Короткий зміст доводів та вимог зустрічного позову

2. У грудні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту дійсним.

Зустрічний позов мотивувала тим, що починаючи з 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_4 перестали проживати разом, а їх шлюбні відносини фактично припинилися. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що позивачка вигнала ОСОБА_4 з їхнього дому та почала проживати там разом з іншим чоловіком, відібравши у нього ключі від квартири та створюючи інші перешкоди для проживання в ній. Тому ОСОБА_4 був змушений переїхати жити до дачного будинку, який розташований в с. Мале Роздільнянського району Одеської області. В цей період йому усіляко допомагали його рідний брат ОСОБА_5 та його дружина ОСОБА_1 (заявниця за зустрічним позовом).

Оскільки дачний будинок, де був змушений проживати ОСОБА_4 , не був пристосований до проживання у ньому взимку, то в грудні 2015 року ОСОБА_4 переїхав жити до свого рідного брата, який разом з дружиною піклувалися про спадкодавця та доглядали за ним.

Саме у зв`язку з цим ОСОБА_4 вирішив розпорядитися своїм майном на випадок смерті, склавши заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_1 , яка є дружиною його рідного брата.

Зауважувала, що нотаріусом при посвідченні заповіту було встановлено особу заповідача та перевірено його дієздатність. Будь-яких сумнівів з приводу дієздатності ОСОБА_4 не виникало, він розумів значення своїх дій та міг керувати ними.

Короткий зміст судових рішень

3. Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року в задоволені первісного позову відмовлено.

Зустрічний позов задоволено та визнано дійсним заповіт, який посвідчений 18 березня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т. О. за реєстровим номером 385, згідно з яким ОСОБА_4 заповів усе своє майно ОСОБА_1 .

4. Постановою Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено, рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 грудня 2017 року скасовано й ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Визнано недійсним заповіт, який посвідчений 18 березня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіною Т. О. за реєстровим номером 385, згідно з яким ОСОБА_4 заповів усе своє майно ОСОБА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 на майно:

- квартиру АДРЕСА_1 ;

- квартиру АДРЕСА_7 , а саме: 1/2 частину як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину як на спадкове майно;

- земельну ділянку АДРЕСА_8 , цільове призначення - ведення індивідуального садівництва;

- квартиру АДРЕСА_9 , а саме: 1/2 частину як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину як на спадкове майно;

- квартиру АДРЕСА_6 , а саме: 1/2 частину як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину як на спадкове майно;

- квартиру АДРЕСА_10 , а саме: 1/2 частину як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину як на спадкове майно;

- квартиру АДРЕСА_11 , а саме: 1/2 частину як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину як на спадкове майно;

- квартиру АДРЕСА_12 , а саме: 1/2 частину як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину як на спадкове майно;

- транспортний засіб «MITSUBISHI ASH», державний номерний знак НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ), а саме: 1/2 частину як на об`єкт права спільної сумісної власності подружжя та 1/2 частину як на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Усунено перешкоди в користуванні майном шляхом зобов`язання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , передати ОСОБА_2 транспортний засіб «MITSUBISHI ASH», державний номерний знак НОМЕР_1 (номер шасі НОМЕР_2 ).

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Розгляд справи у Верховному Суді

5. 24 грудня 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на постанову Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

6. Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2026 року відкрито касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року. Витребувано із Суворовського районного суду м. Одеси матеріали цивільної справи № 523/14823/16. Роз`яснено учасникам справи подати відзив на касаційну скаргу.

Заява про зупинення виконання постанови апеляційного суду

7. 22 січня 2026 року через підсистему «Електронний суд» ОСОБА_1 звернулася до Верховного суду із заявою про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року.

8. На обґрунтування заяви зазначає, що якщо не зупинити виконання оскаржуваної постанови, то розпочнеться процедура її виконання, а ОСОБА_2 може вчинити дії щодо відчуження спірного спадкового майна.

Позиція Верховного Суду

9. Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дію.

10. Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

11. Клопотання про зупинення (дії) виконання судового рішення має бути мотивованим, містити достатні та обґрунтовані підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами, зокрема, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути надано копію такої постанови. Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення або його дії, суд касаційної інстанції враховує існування об`єктивної необхідності у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення дотримання балансу інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

12. Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

13. Заявниця не надала суду логічних та обґрунтованих пояснень, які б свідчили про існування об`єктивної необхідності зупинення виконання оскаржуваного у цій справі судового рішення та досягнення тієї мети, задля якої існує наведений інститут (дотримання балансу інтересів сторін). На переконання суду, зупинення дії рішення, яким визнано право власності на певне майно, може створити ситуацію правової невизначеності щодо долі спірного майна в період зупинення дії цього рішення.

14. Керуючись статтею 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 , подану адвокатом Скибою Євгеном Анатолійовичем, про зупинення виконання постанови Одеського апеляційного суду від 08 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Тетяна Олександрівна, про визнання заповіту недійсним, визнання права власності на спадкове майно, усунення перешкод в користуванні власністю та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіна Тетяна Олександрівна, про визнання заповіту дійсним.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак О. М. Осіян Н. Ю. Сакара