єдиний унікальний номер справи 531/2475/24
номер провадження 2/531/271/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Попова М.С.,

за участю секретаря - Клименко Т.М.,

представника позивача - адвоката Удовіченка І.О.,

представника відповідачів - адвоката Приліпко І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області Гаєвська Ілона Владиславівна, про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та скасування державної реєстрації, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з даним позовом та просить - визнати недійсними:

договір оренди земельної ділянки від 01.01.2023, укладений між сторонами, на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0132, площею 6,4962 га;

договір оренди земельної ділянки від 01.01.2023, укладений між сторонами, на земельну ділянку з кадастровим номером :02:001:0201, площею 2,0000 га;

договір оренди земельної ділянки від 01.01.2023, укладений між сторонами, на земельну ділянку з кадастровим номером :00:005:0031, площею 4,6893 га;

договір оренди земельної ділянки від 01.01.2023, укладений між сторонами, на земельну ділянку з кадастровим номером :00:001:0068, площею 6,4962 га;

скасувати державну реєстрацію іншого речового права:

щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0132, площею 6,4962 га, здійснену в ДРРПнНМ 31.01.2024 державним реєстратором Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області Гаєвською І.В., індексний номер рішення:71349591;

щодо земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0201, площею 2,0000 га, здійснену в ДРРПнНМ 19.02.2024 державним реєстратором Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області Гаєвською І.В., індексний номер рішення:71714216;

щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0031, площею 4,6893 га, здійснену в ДРРПнНМ 31.01.2024 державним реєстратором Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області Гаєвською І.В., індексний номер рішення:71421406;

щодо земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0068, площею 6,4962 га, здійснену в ДРРПнНМ 25.01.2024 державним реєстратором Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області Гаєвською І.В., індексний номер рішення:71348956;

зобов`язати СТОВ «Світоч» повернути позивачу вказані земельні ділянки; стягнути з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати.

У позові посилається на те, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок:

кадастровий номер: :00:001:0132, площею 6,4962 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Максимівської сільської ради, Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою - Карлівського) району, Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 216, номер відомостей про речове право: 40250719 (відповідно свідоцтва про право на спадщину №97 від 25.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Пусан В.С.);

кадастровий номер: :02:001:0201, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, в межах АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 254, номер відомостей про речове право: 37458334 (відповідно до рішення 33 сесії 7 скликання Максимівської сільської ради від 09.06.2020);

кадастровий номер: :00:005:0031, площею 4,6893 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Максимівської сільської ради, Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою Карлівського) району, Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 216, номер відомостей про речове право: 31072355 (відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 498, бланк ННТ330699 від 08.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Пусан В.С.);

кадастровий номер: :00:001:0068, площею 6,4962 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Максимівської сільської ради, Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою Карлівського) району, Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 216, номер відомостей про речове право: 19371042 (відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №274 від 09.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Пусан Т.В.).

Вказані обставини підтверджуються відповідними відомостями внесеними до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань керівником (генеральним директором) СТОВ «СВІТОЧ» є ОСОБА_3 , який, згідно свідоцтва про народження, є рідним батьком позивача - ОСОБА_1 .

Також, згідно вказаних відомостей з ЄДР, одним із засновників СТОВ «СВІТОЧ» є теперішня дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 . Яка є кінцевим бенефіціаром, має прямий вирішальний вплив та 50 відсотків частки статутного капіталу або права голосу.

Крім того, позивач особисто працював у СТОВ «СВІТОЧ» юристом, але через сварки та розбіжності в поглядах з ОСОБА_3 і ОСОБА_2 , позивач припинив працювати в підприємстві 15 січня 2024 року.

Ще 01.11.2019 року, позивач видав довіреність на ім`я ОСОБА_2 , на представлення його інтересів, терміном до 01.11.2024.

23.01.2024, через посилення конфронтації та напруги у відносинах з батьком ОСОБА_3 та його дружиною ОСОБА_2 , позивач припинив дію вказаної довіреності, про що негайно, особисто повідомив останню.

Після цього, у лютому-квітні 2024 року, позивач став розбиратись з нерухомим майном, що йому належить на праві власності, та перевіряти в реєстрах доступну інформацію про те, які дії вчинялися ОСОБА_2 від імені позивача із зазначеними вище земельними ділянками.

Так, з розширеної інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (інформаційна довідка №37492456 від 18.04.2024 додається) позивач дізнався про наступне.

Без попереднього погодження своїх дій з позивачем, ОСОБА_2 , як представник позивача, маючи умисну змову з ОСОБА_3. - керівником СТОВ «СІВТОЧ», з метою отримання власної вигоди ОСОБА_2 та виникнення негативних наслідків для позивача, здійснила наступні дії:

відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :00:001:0132, площею 6,4962 га - підписала договір оренди земельної ділянки, датований 01 січня 2023 року зі СТОВ «СВІТОЧ» строком на 30 років, з річним розміром орендної плати 8843,00 грн., що у відсотковому відношенні становить лише 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік;

відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :02:001:0201, площею 2 га - підписала договір оренди земельної ділянки, датований 01 листопада 2023 року зі СТОВ «СВІТОЧ» строком на 30 років, з річним розміром орендної плати 2723,00 грн., що становить лише 1361,5 грн. за 1 га в рік;

відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :00:005:0031, площею 4,6893 га - підписала договір оренди земельної ділянки, датований 01 січня 2023 року зі СТОВ «СВІТОЧ» строком на 30 років, з річним розміром орендної плати 6383,00 грн., що у відсотковому відношенні становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік;

відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :00:001:0068, площею 6,4962 га - підписала договір оренди земельної ділянки, датований 01 січня 2023 року зі СТОВ «СВІТОЧ» строком на 30 років, з річним розміром орендної плати 8843,00 грн., що у відсотковому відношенні становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік.

Майнові відносини, що виникають з договору найму (оренди) земельної ділянки, є цивільно-правовими, ґрунтуються на засадах рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності сторін договору та, крім загальних норм цивільного законодавства, щодо договору, договору найму регулюються актами земельного законодавства - Земельним кодексом України, Законом України «Про оренду землі».

Уклавши ці договори оренди земельних ділянок із СТОВ «СВІТОЧ», ОСОБА_2 діяла в особистих інтересах, з власною вигодою, оскільки є засновником - бенефіціаром СТОВ «СВІТОЧ», та в супереч інтересів свого довірителя - позивача.

Такі дії ОСОБА_2 , поставили в невигідне становище позивача, призвели до його прямих майнових збитків, позбавили права самостійно користуватися земельними ділянками.

Слід також відзначити, що уклавши договори оренди земельних ділянок строком до 2053 року, ОСОБА_2 вийшла за межі дії довіреності, термін якої сплинув би в листопаді 2024 року.

З огляду на хронологію подій і обставин, та те, що оспорювані правочини вчинялися від імені позивача - ОСОБА_2 , проте в супереч інтересам позивача, то дії директора СТОВ «СВІТОЧ» ОСОБА_3 та представника орендодавця ОСОБА_2 свідчать про очевидну недобросовісність їхньої поведінки відносно позивача.

Ні позивач, ні СТОВ «СВІТОЧ» не звертались один до одного з письмовими пропозиціями укласти договори оренди землі.

За таких обставин потрібно дійти висновку про те, що оспорювані договори оренди вчинені внаслідок зловмисної домовленості представника СТОВ «СВІТОЧ» Кириченка В.П. та представника орендодавця ОСОБА_2 з метою досягнення власних інтересів всупереч інтересам позивача.

А тому, на думку позивача, такі оспорювані додаткові угоди є недійсними на підставі статті 232 ЦК України.

Позивач вважає, що для відновлення його порушених прав слід скасувати державну реєстрацію іншого речового права - права оренди земельних ділянок СТОВ «СВІТОЧ», у зв`язку із тією обставиною, що договори оренди земельних ділянок, є недійсними.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав вимоги позову, просив задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідачів в суді заперечила щодо задоволення вимог позовної заяви у повному обсязі, з підстав, викладених у відзиві на позов.

Третя особа, яка про час та місце проведення судового засідання повідомлена у встановленому законом порядку, до суду не з`явилась, мається письмова заява ВК Чутівської селищної ради Полтавської області про розгляд справи за відсутності уповноваженого представника, покладаються на розсуд суду.

За клопотаннями представників сторін, в суді було допитано в якості свідка ОСОБА_2 , яка пояснила, що умови договорів були погоджені між позивачем та ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_2 . Набиралися договори ОСОБА_2 по шаблону, позивач їх перевіряв, його все влаштовувало. Свідок підписувала договори від імені позивача по дорученню, потім підписав ОСОБА_3 - керівник СТОВ «Світоч». Один примірник залишився на підприємстві, а один було передано позивачу. На час укладання оспорюваних договорів, у сторін були добрі сімейні стосунки, під час підписання ОСОБА_2 діяла саме в інтересах позивача. Для реєстрації договорів звертався ОСОБА_3 . Про відкликання довіреності позивач не повідомляв.

Заслухавши сторони, пояснення свідка, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Як встановлено судом, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок:

кадастровий номер: :00:001:0132, площею 6,4962 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Максимівської сільської ради, Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою - Карлівського) району, Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 216, номер відомостей про речове право: 40250719 (відповідно свідоцтва про право на спадщину №97 від 25.01.2021, посвідченого приватним нотаріусом Пусан В.С.);

кадастровий номер: :02:001:0201, площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства, в межах АДРЕСА_1, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 254, номер відомостей про речове право: 37458334 (відповідно до рішення 33 сесії 7 скликання Максимівської сільської ради від 09.06.2020);

кадастровий номер: :00:005:0031, площею 4,6893 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Максимівської сільської ради, Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою Карлівського) району, Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 216, номер відомостей про речове право: 31072355 (відповідно до свідоцтва про право на спадщину № 498, бланк ННТ330699 від 08.04.2019, посвідченого приватним нотаріусом Пусан В.С.);

кадастровий номер: :00:001:0068, площею 6,4962 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на території Максимівської сільської ради, Полтавського (до зміни адміністративно-територіального устрою Карлівського) району, Полтавської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 216, номер відомостей про речове право: 19371042 (відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом №274 від 09.03.2017, посвідченого приватним нотаріусом Пусан Т.В.).

Керівником (генеральним директором) СТОВ «СВІТОЧ» є Кириченко Василь Петрович, який, згідно свідоцтва про народження, є рідним батьком позивача - ОСОБА_1 .

Також, згідно вказаних відомостей з ЄДР, одним із засновників СТОВ «СВІТОЧ» є теперішня дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 . Яка є кінцевим бенефіціаром, має прямий вирішальний вплив та 50 відсотків частки статутного капіталу або права голосу.

01.11.2019 ОСОБА_1 довіреністю, зареєстрованою в реєстрі за № 2213 та виданою приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Пусан Т.В., уповноважив ОСОБА_2 бути його представником в усіх установах та організаціях, незалежно від форм власності, а також надав їй право підписувати від його імені необхідні заяви, договори та інші документи.

Довіреність була підписана особисто ОСОБА_1. у присутності нотаріуса, що відповідає положенням ЗУ «Про нотаріат».

Дію довіреності було припинено позивачем лише 23.01.2024. При цьому, позивач не повідомив про її скасування СТОВ «СВІТОЧ» як орендаря земельних ділянок, оскільки передання нотаріальної заяви про скасування довіреності сільськогосподарському товариству відповідно до п. 6.4 Порядку № 296/5 - не було. Окрім того, відсутні й докази того, що про скасування довіреності позивач повідомляв саму ОСОБА_2

01.01.2023 між орендодавцем ОСОБА_1 , від імені якого під час укладення договору діяла ОСОБА_2 на підставі нотаріальної довіреності за реєстраційним номером № 2213 від 01.11.2019, та орендарем СТОВ «СВІТОЧ» в особі генерального директора ОСОБА_3 було укладено Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:01:0068.

01.01.2023 між орендодавцем ОСОБА_1 , від імені якого під час укладення договору діяла ОСОБА_2 на підставі нотаріальної довіреності за реєстраційним номером № 2213 від 01.11.2019, та орендарем СТОВ «СВІТОЧ» в особі генерального директора ОСОБА_3 було укладено Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0031.

01.01.2023 між орендодавцем ОСОБА_1 , від імені якого під час укладення договору діяла ОСОБА_2 на підставі нотаріальної довіреності за реєстраційним номером № 2213 від 01.11.2019, та орендарем СТОВ «СВІТОЧ» в особі генерального директора ОСОБА_3 було укладено Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:001:0132.

01.11.2023 між орендодавцем ОСОБА_1 , від імені якого під час укладення договору діяла ОСОБА_2 на підставі нотаріальної довіреності за реєстраційним номером № 2213 від 01.11.2019, та орендарем СТОВ «СВІТОЧ» в особі генерального директора ОСОБА_3 було укладено Договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0201.

На виконання ст. 6 ЗУ «Про оренду землі», 25.01.2024 орендар СТОВ «СВІТОЧ» в особі генерального директора ОСОБА_3 звернувся до державного реєстратора виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області із заявами про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:01:0068, :00:001:0132; 31.01.2024 - із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :00:005:0031; 19.02.2024 - із заявою про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:001:0201.

На виконання ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», представником СТОВ «СВІТОЧ» для державної реєстрації було надано оригінали договорів оренди земельних ділянок.

Державним реєстратором було перевірено зміст договорів та повноваження представника СТОВ «СВІТОЧ» шляхом отримання відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

21.02.2024 та 08.03.2024 ОСОБА_1 оскаржувались дії державного реєстратора Гаєвської І.В. шляхом подання скарг до Міністерства юстиції України та було встановлено, що рішення державного реєстратора відповідають законодавству у сфері державної реєстрації прав та ОСОБА_1 було відмовлено в задоволенні скарг.

Таким чином, судом встановлено, що з 01.11.2019 існувала довіреність, згідно якої позивач уповноважив відповідачку ОСОБА_2 бути його представником в усіх органах та підписувати необхідні документи без жодних обмежень.

З 18.10.2022 по 15.01.2024 ОСОБА_1 працював у СТОВ «Світоч» на посаді юриста. У трудові обов`язки позивача входило оформлення та укладання договорів, в разі незгоди - внесення відповідних змін до договору в інтересах Товариства. Тобто без погодження з юристом жодних правочинів Товариство не укладало, що свідчить про те, що позивач особисто був ознайомлений зі змістом договорів, та свідомо не вносив змін до їх змісту, оскільки станом на 2023 рік працював у СТОВ «Світоч».

Відповідно до частин першої та другої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Згідно з частиною першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Частина третя статті 203 ЦК України визначає загальні вимоги до волевиявлення учасника правочину, яке повинне відповідати внутрішній волі та бути вільним від факторів, що викривляють уявлення особи про зміст правочину при формуванні її волевиявлення чи створюють хибне бачення існування та змісту волевиявлення. Підстави недійсності правочинів, коли внутрішня воля особи не відповідає правовим наслідкам укладеного правочину, визначено у статтях 229 - 233 ЦК України.

Відповідно до частини першої статті 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у зв`язку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Для визнання правочину недійсним на підставі статті 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявності домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ст.244 ЦК України).

Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Права та обов`язки щодо третіх осіб, що виникли внаслідок вчинення правочину представником до того, як він довідався або міг довідатися про скасування довіреності, зберігають чинність для особи, яка видала довіреність, та її правонаступників. Це правило не застосовується, якщо третя особа знала або могла знати, що дія довіреності припинилася (ст. 249 ЦК України).

Згідно ст. 244 ЦК та п. 2 глави 4 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вбачається, що представник може вчиняти лише ті правочини (юридичні дії), які визначені відповідною довіреністю. Стаття 241 ЦК України презюмує наявність у представника певного обсягу повноважень, належним чином та у встановленому порядку наданих йому особою, яку він представляє, а також встановлює випадки й умови набуття чинності правочином, вчиненим від імені довірителя його представником, коли останній перевищив обсяг наданих йому повноважень.

Позивач стверджує, що без попереднього погодження своїх дій з позивачем, ОСОБА_2 діяла в особистих інтересах, з власною вигодою, оскільки є засновником - бенефіціаром СТОВ «СВІТОЧ», та в супереч інтересів свого довірителя - позивача, та здійснила наступні дії:

відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :00:001:0132, площею 6,4962 га - підписала договір оренди земельної ділянки, датований 01 січня 2023 року зі СТОВ «СВІТОЧ» строком на 30 років, з річним розміром орендної плати 8843,00 грн., що у відсотковому відношенні становить лише 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік;

відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :02:001:0201, площею 2 га - підписала договір оренди земельної ділянки, датований 01 листопада 2023 року зі СТОВ «СВІТОЧ» строком на 30 років, з річним розміром орендної плати 2723,00 грн., що становить лише 1361,5 грн. за 1 га в рік;

відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :00:005:0031, площею 4,6893 га - підписала договір оренди земельної ділянки, датований 01 січня 2023 року зі СТОВ «СВІТОЧ» строком на 30 років, з річним розміром орендної плати 6383,00 грн., що у відсотковому відношенні становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік;

відносно земельної ділянки з кадастровим номером: :00:001:0068, площею 6,4962 га - підписала договір оренди земельної ділянки, датований 01 січня 2023 року зі СТОВ «СВІТОЧ» строком на 30 років, з річним розміром орендної плати 8843,00 грн., що у відсотковому відношенні становить 3% від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки в рік.

Зі змісту довіреності, особисто підписаної позивачем та засвідченої нотаріусом слідує, що позивач у довіреності не встановив жодних обмежень щодо повноважень ОСОБА_2 , зокрема щодо укладення строкових договорів оренди, кола осіб, видів правочинів тощо. Тобто відповідачка ОСОБА_2 , як довірена особа, діяла виключно в межах наданих їй повноважень. Натомість позивач обмежень на укладення договорів у довіреності не встановив, хоча мав на це право.

Вказівок в довіреності щодо попереднього погодження змісту правочинів з позивачем також не має. Тим паче таких вимог не висуває і законодавство, оскільки відповідно до ст. 1006 ЦК повідомляти довірителеві відомості про хід виконання його доручення повірений зобов`язаний лише за вимогою довірителя.

Матеріалами справи не підтверджується надання такої вимоги до відповідачки ОСОБА_2 як до довіреної особи.

У Постанові Верховного Суду від 14.11.2018 року у справі № 182/3593/17, від 21 лютого 2020 року у справі № 182/3593/17, від 11 жовтня 2023 року у справі № 195/15/22 йдеться про те, що «в основу зловмисної домовленості покладено умисні дії представника, який усвідомлював, що вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажав (або свідомо допускав) їх настання. При цьому не має значення, від кого виходила ініціатива здійснити змову - від представника чи від другої сторони правочину. Головне, що характеризує цей правочин - наявність усвідомленості і волі другої сторони правочину та представника на здійснення дій усупереч інтересам особи, яку він представляє. Кваліфікація правочину, як вчиненого внаслідок зловмисної домовленості, зумовлює встановлення, що: від імені однієї із сторін правочину виступав представник, хоча й не виключаються випадки, коли від імені обох сторін виступають представники; зловмисна домовленість і вчинення правочину з іншою стороною відбулася на підставі наявних повноважень представника; існував умисел в діях представника щодо зловмисної домовленості; настали несприятливі наслідки для особи, яку представляють; існує причинний зв`язок поміж зловмисною домовленістю і несприятливими наслідками для особи, яку представляють».

Верховним Судом неодноразово наголошувалось, що для задоволення позовних вимог за ст. 232 ЦК необхідно на підставі певних доказів встановити, що представник за правочином вступив у зловмисну домовленість з другою стороною і діє при цьому у власних

інтересах або в інтересах інших осіб, а не в інтересах особи, яку представляє. Важливим є фактор того, що умови договору суперечать волі довірителя взагалі (такий висновок відповідає постановам ВС від 10.07.2024 у справі № 759/25757/21, від 19.11.2021 у справі № 383/302/20, від 07 серпня 2019 року у справі № 753/7290/17, від 05 серпня 2020 року у справі № 638/2324/14-ц, від 02.10.2019 у справі № 346/3760/15-ц).

Позивачем не надано жодних належних доказів зловмисної домовленості між відповідачами, доказів неприйнятних наслідків для довірителя внаслідок укладення договорів, що вчинені ОСОБА_2 дії поставили в невигідне становище позивача, призвели до його прямих майнових збитків.

Щодо посилання позивача на те, що ОСОБА_2 , уклавши договори до 2053 року вийшла за межі дії довіреності, термін якої сплинув би у листопаді 2024, слід зазначити слідуюче.

Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Дата закінчення дії договору оренди обчислюється від дати його укладення. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації такого права ( ч.1 ст.19 ЗУ «Про оренду землі»).

Договори оренди землі, укладені на тривалий термін (у даному випадку до 2053 року), діють незалежно від припинення терміну дії довіреності, за якою ці договори підписувалися. Довіреність потрібна лише для вчинення правочину, а після реєстрації права оренди договір зобов`язує сторони до завершення свого строку, навіть якщо представник втратив повноваження.

Підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки (п. 288.1 ст. 288 Податкового кодексу України (далі - ПКУ)).

Пунктом 288.5 ст. 288 ПКУ визначено, що розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу:

- не може бути меншою за розмір земельного податку:

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких проведено, - у розмірі не більше 3 відс. їх нормативної грошової оцінки, для земель загального користування - не більше 1 відс. їх нормативної грошової оцінки, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відс. та не більше 1 відс. їх нормативної грошової оцінки;

для земельних ділянок, нормативну грошову оцінку яких не проведено, - у розмірі не більше 5 відс. нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області, для сільськогосподарських угідь - не менше 0,3 відс. та не більше 5 відс. нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по Автономній Республіці Крим або по області (п.п. 288.5.1 п. 288.5 ст. 288 ПКУ).

Статтею 21 Закону України "Про оренду землі" визначено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.У разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається.

Тож, відповідно до ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Відповідно до частини п`ятої статті 5 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується, зокрема, для визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» встановлено випадки обов`язкового проведення грошової оцінки земельних ділянок. Відповідно до абзацу другого частини першої статті 13 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема, визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Проте, в Указі Президента №92/2002 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян - власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" зазначено, що одне із пріоритетних завдань розвитку аграрного сектору економіки - підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом уведення плати за оренду земельних ділянок сільгосппризначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 %, визначеної відповідно до законодавства, вартості земельної ділянки.

Аналіз норм Указу № 92/2002 свідчить про те, що вимога про встановлення орендної плати в розмірі не менше 3% вартості земельної ділянки не є імперативною нормою, яка змінює або доповнює основний спеціальний нормативний акт - Закон України "Про оренду землі".

Аналогічна думка міститься в постанові Верховного Суду від 18 травня 2020 року у справі № 539/232/18, у якій зазначено, що орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за угодою сторін. А Указ № 92/2002 носить рекомендаційний характер.

Таким чином, Указ №92/2002 не може змінювати норми, установлені Законом України "Про оренду землі", відповідно до якого розмір, форма та строки внесення орендної плати за землю визначаються виключно сторонами договору.

Згідно викладеного вище, суд не вбачає, що при підписанні договору оренди та визначенні розміру орендної плати не дотримано вимог закону та позивачу завдано майнових збитків.

Відповідно до ч. 1, 7 ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, суд вважає, що ОСОБА_2 , під час укладення оспорюваних договорів оренди діяла виключно в межах своїх повноважень, передбачених довіреністю. На момент укладення договорів довіреність не була скасована.

Таким чином, суд приходить до висновку, що довіреність, яка видана добровільно позивачем, на день укладення оспорюваних договорів не була скасована, за її змістом ОСОБА_2 мала право їх укладати, підписувати, при цьому вона діяла не в особистих інтересах, а в інтересах ОСОБА_1 , маючи право здійснювати від його імені всі необхідні дії. При цьому, позивачем не доведено, що оспорювані договори укладено представником на невигідних для нього умовах і вони суперечать його інтересам. Застережень щодо додаткового погодження ціни орендної плати, строку оренди із ОСОБА_1 після видачі довіреності, тощо зміст документа на представництво не містить, у зв`язку з чим суд вважає, що при укладенні договорів оренди відповідачка ОСОБА_2 діяла у межах повноважень, наданих їй позивачем, а тому відсутні підстави для визнання недійсними оспорюваних договорів та відповідно для скасування їх державної реєстрації та повернення земельних ділянок позивачу. Враховуючи зазначене вище, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі. Згідно положення ст. 141 ЦПК України, оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, судові витрати понесені позивачем не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідачів. На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 16, 79, 81, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч», ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Державний реєстратор Виконавчого комітету Чутівської селищної ради Полтавської області Гаєвська Ілона Владиславівна, про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними та скасування державної реєстрації, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя