Справа 932/9817/23
Провадження № 2/932/2780/23
ШЕВЧЕНКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 57
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року м. Дніпро

Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі

головуючого судді Ярощук О.В.

за участю секретаря судового засідання Фещенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпро за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

установив:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство «СЕНС БАНК» (далі Позивач) звернулось до суду із позовом до ОСОБА_1 (далі Відповідач) про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06.08.2018 року між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та Відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії № 616563173.

Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором щодо надання позичальнику кредиту виконав в повному обсязі. Однак, Відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 44 825,46 гривень.

12 серпня 2022 року загальними зборами акціонерів Акціонерне товариство «Альфа-Банк» було затверджено рішення про зміну найменування Акціонерне товариство «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК». Запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

Із метою досудового врегулювання спору на адресу позичальника було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань, однак, Відповідачем дану вимогу залишено без реагування. У зв`язку з чим, позивач просить стягнути із Відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 616563173 від 06.08.2018 року у розмірі 44 825,46 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 2 684,00 гривень.

Ухвалою суду відкрито провадження за даним позовом, розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Відповідач правом подання відзиву скористався. 26 лютого 2024 року подав відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги не визнає. Оферта, анкета-заявка не мають дати підписання. Паспорт споживчого кредиту не містить суми кредитного ліміту. Банком не надано акцепт на оферту. Розрахунок заборгованості не містить суму тіла кредиту, відсутні відомості про видачу Відповідачу кредитної картки. Позивачем надано виписку із особового рахунку, яка не має відношення до кредитного договору. Позивачем стягувалися нарахування, які не передбачені умовами кредитного договору на загальну суму 11 368,43 грн.

Відповідно до частини 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до постанови Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 30 вересня 2022 року за № 761/38266/14 якщо проголошення судового рішення не відбувається, то датою його ухвалення є дата складення повного судового рішення, навіть у випадку, якщо фактичне прийняття такого рішення відбулось у судовому засіданні, яким завершено розгляд справи і в яке не з`явились всі учасники такої справи. При цьому, дата, яка зазначена як дата ухвалення судового рішення, може бути відмінною від дати судового засідання, яким завершився розгляд справи і у яке не з`явились всі учасники такої справи.

Ухвалою суду 10.11.2023 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження із викликом осіб та призначено справу до розгляду. Ухвала про відкриття провадження направлена сторонам.

Конверт із судовими повістками, направлені на адресу Відповідача, повернулися до суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання».

Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду заяви повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Просив позовні вимоги задовольнити.

У зв`язку із неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося.

Докази досліджені судом.

1.Оферта на укладання угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії

2.Акцепт на укладання договору про використання факсимільного відтворення аналогу власноручного підпису

3.Паспорт споживчого кредиту

4.Анкета-заявка

5.Розрахунок суми заборгованості

6.Виписка про рух коштів по рахунку за період із 06.08.2018 по 28.02.2023

7.Витяг із державного реєстру банків

8.Досудова вимога щодо виконання договірних зобов`язань

Релевантне законодавство та висновки суду.

За правилами ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

У силу вимог частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до статті 640 ЦК України- договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Згідно із статтею 642 ЦК- відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.

Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Згідно з ч. 1, 2ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано у пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Особа, яка зробила пропозицію укласти договір (оферту), у разі беззастережного акцепту цієї пропозиції його адресатом автоматично стає стороною в договірному зобов`язанні.

Акцептом визнається відповідь особи, якій адресована оферта, про її прийняття. Акцепт повинен бути повним і беззастережним. Мовчання за загальним правилом не є акцептом, якщо інше не випливає із закону, звичаю ділового обороту або з колишніх ділових відносин сторін. Мовчання можна вважати акцептом лише тоді, коли це прямо передбачено договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що Відповідач підписав оферту АТ «Альфа-Банк» на укладання Угоди про обслуговування кредитної карти та відкриття відновлювальної кредитної лінії №616563173, за умовами якого АТ«Альфа-Банк» зобов`язався надати кредит зі встановленим лімітом кредитної лінії у розмірі 200000,00 грн., процентна ставка за користування Кредитною лінією для торгових операцій встановлено, або операцій зняття коштів готівкою у розмірі 35,99 % річних, а також інформацію про суму доступного Кредиту та максимальну суму Кредиту.

Також підписана анкета-заява №616563173 про акцепт Публічної пропозиції Акціонерного товариства АТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про банківське обслуговування фізичних осіб ПАТ«Альфа-Банк», паспорт споживчого кредиту, у сукупності становлять кредитний договір.

Таким чином, Відповідач, підписавши оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №616563173, а банк, прийнявши пропозицію (акцепт) укласти угоду, фактично уклали угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної лінії.

Викладеним вище спростовуються доводи Відповідача що пропозиція банку не була акцептована.

Окрім того, презумпція правомірності правочину закріплена у статті 204 ЦК України та може бути спростована насамперед нормою закону, яка містить відповідну заборону. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний відповідно до закону судом недійсним.

Відповідачем не спростовано презумпції правомірності кредитного договору, а тому всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Посилання у відзиві про ненадання належних та допустимих доказів на підтвердження факту видачі кредитних коштів, є безпідставним з огляду на наступне.

Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.

Пунктом 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року №75, встановлено, що виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Такі висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, яка викладена, зокрема, у постанові від 25 травня 2021 року у справі №554/4300/16-ц (провадження №61-3689св21).

Отже, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом та виписка по рахунку з кредитною карткою, є належним доказом користування відповідачем кредитними коштами.

Відповідно до вказаної вище виписки, Відповідач, активно користувався кредитним лімітом, здійснюючи перекази грошових коштів, оплачуючи покупки в магазинах, здійснюючи готівку у банкоматах тощо. Більш того, Відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджується розрахунком та випискою з особового рахунку.

Зазначене свідчить про визнання та приймання Відповідачем укладення кредитного договору та отримання ним кредитних коштів.

Як вбачається із матеріалів справи, позичальником не спростовано твердження Позивача про те, що відповідач користувався наданими кредитними коштами.

Контррозрахунку заборгованості, що спростовує розмір заборгованості, визначений позивачем, відповідачем також не надано.

Щодо списання коштів за платежами, які не передбачені договором оферти, суд дійшов висновку, що доводи Відповідача є слушними.

Так, згідно із розрахунком Відповідача, який не спростований Позивачем, згідно із випискою за рахунком, було нараховані платежі на загальну суму 11368,43 грн (465 грн списання плати за користування послугою СМС інформування; 631,88 грн -списання процентів за овердрафт; 2480 грн розрахунково-касове обслуговування основної картки; 1158,02 грн -сплата комісії за обслуговування основної картки; 985,09 грн списання комісії за надання кредиту на умовах програм з розстрочки; 5648,44 грн списання заборгованості по програмі Моментальна розстрочка), які не передбачені умовами оферти.

Як встановлено судом з виписки з банківського рахунку відповідача Банком у рахунок погашення заборгованості за кредитом відбувалися списання коштів відповідача, що не обумовлені наданим суду договором сторін, зокрема: списання плати за користування послугою СМС інформування; списання процентів за овердрафт; розрахунково-касове обслуговування основної картки; сплата комісії за обслуговування основної картки; списання комісії за надання кредиту на умовах програм з розстрочки; списання заборгованості по програмі Моментальна розстрочка, тощо.

Між тим такі списання не передбачені тим договором, який надано суду.

Так, Розділом ІV угоди передбачено щомісячно в останній день розрахункового періоду здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунку в розмірах, що необхідні для щомісячної оплати страхового платежу згідно з умовами договору. При цьому в цьому ж розділі щодо дати оплати обов`язкового мінімального платежу та графіку сплати умови договору відсилають до Додатку № 4 та Тарифів, які Позивачем не надані до суду.

Згідно зі статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін.

Доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності.

За такого, суд виходить із наданих Позивачем доказів, а саме умов договору, де сторони визначили суму кредитного ліміту, тип процентної ставка та її розмір за користування кредитними коштами, умови обслуговування кредитної картки. Умови щодо самостійного списання Банком інших платежів та грошових сум на погашення заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем на підтвердження своїх позовних вимог договір, не містить, а тому зазначені списання не підтверджено відповідними належними та допустимими доказами.

Зважаючи, що Відповідачем наведено власний розрахунок таких списань у розмірі 11 368,43 грн, який не спростовано Відповідачем, суд дійшов висновку про необхідність зменшення суми заборгованості Відповідача за вказаним договором на вказану суму.

З огляду на зазначене суд першої інстанції обґрунтовано не зарахував до заборгованості за тілом кредиту списані позивачем грошові суми, що не підтверджені відповідними доказами як передбачені узгодженими сторонами умовами кредитного договору.

18.09.2017 року між Акціонерним товариством «Альфа Банк» та Відповідачем було укладено угоду про обслуговування кредитної картки та відкриття кредитної лінії (Кредитний договір). Відповідно до якого кредитна лінія відкривається у розмірі встановленого ліміту у сумі 200000 гривень на три роки, процентна ставка фіксована 24% річних.

Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов`язувався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язувався в поряду та на умовах, що визначені Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.

01.12.2022 року найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» змінено на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

Так, відповідно до Протоколу позачергових загальних зборів акціонерів Акціонерного товариства «Альфа-Банк» № 2/2022 від 12.08.2022 року, вирішено змінити найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «СЕНС БАНК».

Як слідує із витягу з державного реєстру банків, 01.12.2022 року Національний банк України вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «АЛЬФА БАНК») на АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «СЕНС БАНК» (скорочене найменування - АТ «СЕНС БАНК»).

Стаття 610 ЦК України визначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 612 ЦК України встановлює, що боржник вважається таким, що прострочив якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті610, 611 ЦК України).

Кредитодавець свої зобов`язання виконав повністю та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту.

Підсумовуючи викладене, суд встановив, що на порушення умов договору, Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого утворилася заборгованість за кредитним договором у розмірі 33 439,03 (44825,46 -11 368,43) грн, що підтверджується розрахунком заборгованості та випискою з особового рахунку.

Доказів які б свідчили про виконання взятих на себе зобов`язань Відповідачем не надано, окрім як аргументів безпідставного списання не передбачених договором платежів.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог Позивача.

Щодо судового збору

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України із Відповідача на користь Позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2 002,22 гривень.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 525, 526, 530, 599, 625, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 247, 268, 274, 265-269 ЦПК УКраїни, суд -

-

ухвалив:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором №616563173 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» заборгованість у сумі 33 439,03 гривень (тридцять три тисячі чотириста тридцять дев`ять) гривень 03 копійок.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «СЕНС БАНК» витрати зі сплати судового збору у сумі 2 002,22 грн.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 273 ЦПК України та може бути оскаржено, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: Акціонерне товариство «Сенс Банк», місцезнаходження: вул. Велика Васильківська, 100, м. Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 .

Повний текст судового рішення ухвалено: 02.03.2026 року.

Суддя Оксана ЯРОЩУК