Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/289/26
Провадження № 2-н/945/26/26
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

23 лютого 2026 року м. Миколаїв

Суддя Миколаївського районного суду Миколаївської області Павленко І.В., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг ЖКГ,

ВСТАНОВИВ:

09 лютого 2026 року ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулося до Миколаївського районного суду Миколаївської області з вказаною заявою, в якій просить суд видати судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ у розмірі 34922 грн та судовий збір.

Як зазначає заявник у заяві про видачу судового наказу, відповідно до розрахунку боргу боржником не було оплачено природний газ, поставлений їй заявником за період з 01.05.2022 до 01.12.2025 включно на загальну суму 34922 грн.

Розрахунок боргу підтверджується витягом з білінгової системи «Gasolina» - «Фінансовий стан», у вигляді роздруківки по особовому рахунку споживача № НОМЕР_1 відповідно до частини 2 пункту 4.10. Договору, згідно якого у разі відсутності графіка погашення заборгованості постачальник має право грошові кошти, отримані від споживача в поточному розрахунковому періоді, зарахувати в рахунок погашення існуючої заборгованості споживача відповідно до черговості її виникнення.

Як зазначає заявник у заяві про видачу судового наказу, несплата боржником вартості спожитого природного газу свідчить про неналежне виконання нею своїх зобов`язань, а тому порушує право заявника на одержання плати за поставлений природний газ у встановлений договором строк.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.02.2026 визначено головуючим суддею (суддею-доповідачем) Павленко І.В.

Суддя, дослідивши заяву та додані до неї документи на відповідність вимогам ЦПК України, вважає за необхідне вказати про таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст. 161 цього Кодексу. Відповідно до положень ч. 1 ст. 167 ЦПК України, розгляд заяви проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

При цьому слід враховувати, що у наказному провадженні можливе задоволення лише документально підтверджених і безспірних вимог, тобто таких, що випливають з повністю визначених і неоспорюваних цивільно-правових відносин.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу 09.02.2026. З матеріалів заяви вбачається, що заявником заявлені вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.05.2022 до 01.12.2025, що перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, тобто три роки до часу звернення до суду із відповідною заявою по суті справи.

Отже, станом на день звернення заявника до суду із заявою про видачу судового наказу, минув загальний строк позовної давності щодо частини заявлених вимог, що свідчить про наявність спору між заявником та боржником про суму боргу, а тому підлягає вирішенню у порядку позовного провадження.

Встановлення обставин зупинення перебігу строку позовної давності виходить за межі інституту наказаного провадження. Так, положення статті 165 ЦПК України не містять вимог щодо з`ясування судом обставин зупинення строку позовної давності.

Водночас, пропуск позовної давності свідчить про наявність спору між заявником та боржником, а тому підлягає вирішенню в порядку позовного провадження. У протилежному випадку, вирішення питання про стягнення вказаної заборгованості з боржника у порядку наказного провадження призведе до того, що боржник буде позбавлена можливості звернутися до суду з відповідною заявою про застосування строку позовної давності, чим можуть бути обмежені права цього учасника справи.

З урахуванням вказаних обставин, заявлені вимоги не є безспірними, оскільки з`ясування питання щодо дотримання позовної давності можливо лише у порядку позовного провадження.

Крім того, пунктом 3 ч. 3 ст. 163 ЦПК України передбачено, що до заяви про видачу судового наказу додаються: копія договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу.

Як встановлено суддею з матеріалів заяви про видачу судового наказу, заявником ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», звертаючись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, не долучено, такого обов`язкового для належного розгляду заяви документа, як копії договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Водночас до заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ, заявником додано лише бланк Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», однак, вказаний документ не містить анкетних даних боржника, а також останньою не підписані (відсутній як рукописний підпис, так і електронний цифровий підпис) та не містять дати їх укладення.

Водночас інформація по особовому рахунку № НОМЕР_1 безумовно не свідчить про наявність між заявником та боржником договірних відносин, а також не замінює собою копію договору, укладеного в письмовій (в тому числі електронній) формі, за яким пред`явлено вимоги про стягнення грошової заборгованості.

Крім того, адреса боржника є різною у заяві про видачу судового наказу та інформації по рахунку, а також в інформації, отриманій від Веснянської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області.

Відтак, суддя дійшов висновку, що заява подана з порушеннями також вимог ст. 163 ЦПК України, а тому, згідно п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України наявні підстави для відмови у видачі судового наказу.

Оскільки суддею відмовлено ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» у видачі судового наказу, керуючись положеннями ч. 2 ст. 164 ЦПК України, сплачена сума судового збору заявнику не повертається. Водночас, у разі пред`явлення заявником позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Крім цього, представник заявника адвокат Василенко А.М. подала до суду заяву про повернення надміру сплаченого судового збору в даній цивільній справі.

При поданні заяви в електронній формі від імені ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за спожитий природний газ Товариство з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «ЕВЕРЛІГАЛ» сплатило судовий збір у розмірі 332,8 грн (платіжна інструкція № 798 від 04.02.2026).

Згідно з ч. 2 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Згідно з пп. 4-1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подачу до суду заяви про видачу судового наказу сплачується судовий збір у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб , що з 01.01.2026 становить 332,8 грн.

Водночас відповідно до ч. 3 ст. 4 вказаного Закону при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Отже, заявник мав сплатити судовий збір у розмірі 266,24 грн (332,8 грн*0,8).

Значить, надміру було сплачено судовий збір у сумі 66,56 грн (332,8 грн - 266,24 грн).

Відповідно до п. 1 ч. 1 статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду у разі внесення судового збору у більшому розмірі, ніж встановлено законом.

За таких обставин заяву представника заявника про повернення судового збору, сплаченого у більшому розмірі, ніж встановлено законом, слід задовольнити.

Керуючись ст. 163, 165, 259 - 261, 353, 354 ЦПК України, ст. 4, 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожитий природний газ.

Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Роз`яснити товариству з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна Компанія «Нафтогаз України», що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених п. 5 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у порядку спрощеного позовного провадження.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «ЕВЕРЛІГАЛ» () з державного бюджету надміру сплачений судовий збір у розмірі 66,56 грн, який був сплачений 04 лютого 2026 року, згідно платіжної інструкції АТ «Піреус банк МКБ» № 798.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга може бути подана до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня складення ухвали.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення процесуального строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 (п`ятнадцяти) днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.В. Павленко

23.02.2026