Справа № 195/1845/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

16.02.2026 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Омеко М.В., за участі секретаря судового засідання - Мартиновоїї Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в с-щі Томаківка Дніпропетровської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє представник - Мишевська Наталія Миколаївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

представник ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» - Мишевська Н.М. звернулася до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», , заборгованість за Договором № 436331-КС-001 про надання кредиту від 16.11.2021 року, що становить 14327.76 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 2 422,40 грн.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 16.11.2021 року між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 укладено Договір № 436331-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

ТОВ «БІЗПОЗИКА» 16.11.2021 року направлено ОСОБА_1 , пропозицію (оферту) укласти Договір №436331-КС-001 про надання кредиту.

16.11.2021 року ОСОБА_1 , прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення Договір №436331-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою.

Зі своєї сторони ТОВ «БІЗПОЗИКА» направлено ОСОБА_1 через телекомунікаційну систему одноразовий ідентифікатор G-7235, на номер телефону НОМЕР_1 (що зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті), який боржником було введено/відправлено.

Відповідно до п. 1 Договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності , а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит.

Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить 0.86955384 процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

ТОВ «БІЗПОЗИКА» свої зобов`язання за Договором кредиту виконало, та надало позичальнику грошові кошти в розмірі 8000,00 грн шляхом перерахування на банківську картку позичальника №436331-КС-001 (яку вказано при заповнені анкетних даних в особистому кабінеті), що підтверджується довідкою про перерахування коштів (або платіжним дорученням).

До теперішнього часу боржник свої зобов`язання за кредитним договором №436331-КС-001 про надання кредиту належним чином не виконав, а лише часткового сплатив кошти, розрахунок та розмір яких зазначені у розрахунку заборгованості за Договором № 436331-КС-001 позичальника ОСОБА_1 , чим порушила свої зобов`язання, встановлені договором.

Відповідно до розрахунку заборгованості за договором №436331-КС-001 позичальника ОСОБА_1 , відповідач на виконання умов договору здійснив часткову оплату за Договором № 436331-КС-001 на загальну суму 5884.54 грн.

Зважаючи на ті обставини, що ОСОБА_1 належним чином не виконує свої зобов`язання за Кредитним договором, у боржника станом на 30.10.2025 року утворилась заборгованість за договором № 436331-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 14327.76 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7 258.32 грн; суми прострочених платежів по процентах - 7 069.44 грн; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0.00 грн.

16.11.2021 року ОСОБА_1 прийняла (акцепт) пропозицію (оферту) щодо укладення договір № 436331-КС-001 про надання кредиту, на умовах визначених офертою, шляхом направлення через ІТС Одноразового ідентифікатора G-7235, (направленого позичальнику на номер телефону НОМЕР_1 вказаного позичальником в заявці) електронного повідомлення СМС-повідомлення.

Згідно з п.п. 4.4.4. Правил позичальник підтверджує, що вказаний ним (з метою отримання кредиту) поточний (картковий) рахунок належать саме йому і треті особи не мають до нього доступу.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою суду від 27.11.2025 року відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження.

Крім того, ухвалою суду від 16.12.2025 року задоволено клопотання позивача ТОВ «БІЗПОЗИКА» та витребувано від АТ КБ «ПРИВАТБАНК» інформацію про випуск банківської картки на ім`я ОСОБА_1 та виписки про рух коштів по рахунку, який був відкритий для обслуговування банківської картки за період 16.11.2021 року по 03.05.2022 року.

26.01.2026 року ухвала суду від 16.12.2025 року виконана та надана АТ КБ «ПРИВАТБАНК» витребувана інформація.

15.12.2025 року відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позовну заяву в якому заперечує проти заявлених позовних вимог, вказуючи на те, що заявлена позивачем до стягнення заборгованість за нарахованими процентами не є співмірною сумі кредиту, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду позичальника, як споживача послуг кредитної установи.Також вказує на те , що вона є дружиною військовослужбовця, що підтвердужється довідкою від 25.08.2025 року за вих.№ 1559/13194. Шлюб підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_2 від 11.07.214 року. Тому позивач вважає, що вона має пільги відповідно до ч.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний захист військовслужбовців та членів іх сімей" щодо ненарахування процентів за кредитним договором. На підставі чого, просить суд відмовити в задоволені заявлених позовних вимог в повному обсязі.

16.12.2025 року на адресу суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, в якому представник вказує, що посилання позичальника на загальний принцип "розумності та добросовісності" не є правовою підставою для зменшення суми процентів за користування кредитом, які позичальник зобовязаний сплатити відповідно до умов кредитного договору. Крім того вказує, що саме сторонами погоджено відсоткову ставку за користування кредитом, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобовязання, що настає у разі невиконання зобовязань за договором. Також представник позивача в своїй відповіді вказує на те, що відповідачем не було надано д осуду жодних достовірних доказів того, що її чоловік перебував на військовій службі саме протягом строку дії кредитного договору.

12.02.2026 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшли пояснення по справі в яких остання вказує на те, що позивачем не доведено належним , допустими, достовірними доказами факт укладення та підписання нею кредитного договору, не надано доказів обгрунтованості заявлених сум заборгованості, безпідставність та незаконність стягнення штрафних санкцій, неправомірність нарахування непропорцйно великої суми процентів відносно тіла кредиту.

07.01.2026 року та 05.02.2026 року представникпозивача надіслав до суду додаткові пояснення по справі.

Сторони по справі будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявились.

Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 16.11.2021 року між ТОВ «БІЗПОЗИКА та ОСОБА_1 укладено Договір № 436331-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію», підписаного відповідачем одноразовим ідентифікатором G-7235, який було відправлено на номер телефону НОМЕР_1 , який було зазначено позичальником у своїй анкеті в особистому кабінеті.

Згідно анкети клієнта від 30.10.2025 року наданої ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» зазначено суму кредиту 8000 грн., дата отримання: 16.11.2021; номер телефону: НОМЕР_1 ; номер банківської картки для перерахунку коштів: НОМЕР_3 .

Відповідно до п. 1 договору кредиту, ТОВ «БІЗПОЗИКА» надає позичальнику грошові кошти у розмірі 8000,00 грн, на засадах строковості, поворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути грошові кошти та сплатити проценти за користування кредитом у порядку та на умовах, визначених Договором кредиту та Правил про надання грошових коштів у кредит. Згідно з умовами Договору кредиту, сторони визначили, що плата за користування кредитом є фіксованою та становить процентів за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2. Кредитного договору визначено, що протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Пунктом 3. Кредитного договору встановлений графік платежів, які має здійснювати позичальник для належного виконання умов кредитного договору.

Згідно наданого розрахунку заборгованості за кредитом за відповідачем ОСОБА_1 станом на 30.10.2025 року, наявна заборгованість за Договором № 436331-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 14 327.76 грн., що складається з: заборгованості за кредитом - 7 258.32 грн.; заборгованості по відсотках - 7 069.44 грн.; заборгованості по комісії - 0.00 грн., заборгованість по штрафам - 0,00 грн. При цьому, сплачено позичальником 588.54грн., з яких: 3942.86 грн., по кредиту 741,68, по комісії 1 200 грн.

Надана на запит суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» виписка по картковому рахунку клієнта ОСОБА_1 за період з 16.11.2021 року по 30.12.2025 року підтверджує, що по банківському рахунку № НОМЕР_4 , до якого емітовано банківську платіжну картку № НОМЕР_3 , відкритого на ім`я ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 ) в установі АТ КБ «ПРИВАТБАНК», на який 16.11.2021 року було зараховано 8000 грн.

Тобто, факт отримання грошових коштів відповідачем на свій банківський рахунок за умовами кредитного договору №436331-КС-001 від 16.11.2021 року знайшло своє підтвердження вказаними вище матеріалами справи.

За вимогами ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

За правилами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у визначеному статтею 12 цього Закону порядку, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Норми ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» відповідно до ЗУ «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису, визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження №14-308цс18) зроблений висновок, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору усі права, набуті за ним сторонами правочину, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України).

Згідно ст. 1049, 1054 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором.

Таким чином, суду доведено, що між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №436331-КС-001 від 16.11.2021 року, та при укладенні зазначеного вище договору відповідачем та ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Згідно п. 1 даного договору сторони обумовили строк дії договору 24 тижні, тобто до 03.05.2022 року включно. Процентна ставка: в день 0.86955384, фіксована. Комісія за надання кредиту: 1200 грн. Загальний розмір наданого кредиту: 8000 грн.

Згідно п. 2 договору протягом строку кредитування процентна ставка за кредитом, нараховується на залишок заборгованості по кредиту, наявну на початок календарного дня, за період фактичного користування кредитом, із урахуванням дня видачі кредиту та дня повернення кредиту згідно графіку платежів.

Згідно п. 3 даного договору сторони визначили графік платежів.

Щодо тверджень відповідача про не співрозмірність процентів за кредитом сумі кредиту, то суд зауважує на наступному.

Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона

(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язуєтьсяповернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) аботаку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно з ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання відпозичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договоромабо законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюютьсядоговором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмірвизначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно з ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансоваустанова (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальникзобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа1 цієї глави, якщо інше не

встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до п. 1. Кредитного договору кредитодавець надає Позичальнику грошові

кошти на засадах строковості, поворотності, платності, а Позичальникзобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користуванняКредитом та комісію за надання Кредиту у порядку та на умовах, визначенихцим Договором та Правилами надання споживчих кредитів ТОВАРИСТВОМ ЗОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА».

Відповідно до п. 2.4. Кредитного договору процентна ставка в день становить0,86955384, фіксована. Встановлений Договором розмір фіксованої процентноїставки не може бути збільшено Кредитодавцем в односторонньому порядку.

Відповідно до п. 3. Кредитного договору сторони на момент укладення Договорувстановили орієнтований графік платежів, припускаючи, що Позичальникбуде його дотримуватись і застосовуватиметься Знижена процентна ставка.

Встановлений цим пунктом Кредитного договору графік платежів який передбачає сплату Відповідачем платежів на погашення заборгованості затілом, процентами та комісією за надання кредиту.

Згідно з п. 7. Позичальник підтверджує, що він ознайомлений з Договором та

Правилами, повністю розуміє всі умови, їх зміст, суть, об`єм зобов`язань,вважає їх справедливими та погоджується неухильно дотримуватись їх та,відповідно, уклав Договір з вільним волевиявленням.

Відповідно до розрахунку заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором, у боржника станом на 30.10.2025 року утворилась заборгованість за договором № 436331-КС-001 про надання кредиту, в розмірі 14327.76 грн., що складається з: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7 258.32 грн; суми прострочених платежів по процентах - 7 069.44 грн; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0.00 грн.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що сума заборгованості, що заявлена позивачем за нарахованими процентами у розмірі 7069.44 грн, є співмірною сумі кредиту і не суперечить принципам розумсності та добросовісності, оскільки позичальник добровільно погодився з умовами кредитного договору , а аме з розміром процентних ставок, порядком нарахування процентів. Сторонами погоджено саме відсоткову ставку за користування кредитом, а не відповідальність за прострочення виконання грошового зобовязання, що настає у разі невиконання зобовязань за договором.

Щодо тверджень відповідача, ОСОБА_1 , що нібито вона має пільги відповідно до ч.15 ст. 14 Закону України "Про соціальний захист військовслужбовців та членів іх сімей" щодо ненарахування процентів за кредитним договором, то суд зауважує на наступному.

Поширення дії ч. 15 ст. 14 Закону України «Просоціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надружин та чоловіків військовослужбовців щодо не нарахування штрафнихсанкцій, пені та процентів за користування кредитом відбулося лише знабранням чинності Закону України № 3633-ІХ від 11.04.2024 «Про внесеннязмін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питаньпроходження військової служби, мобілізації та військового обліку», щовідбулося 18.05.2024.

У всіх попередніх редакціях Закону України «Про соціальний і правовийзахист військовослужбовців та членів їх сімей», які були чинними протягомстроку дії Кредитного договору укладеного між Позивачем та Відповідачем,ч. 15 ст. 14 цього закону не містила згадку про те, штрафні санкції, пеня тапроценти за користування кредитом не нараховуються дружинам тачоловікам військовослужбовців.

У частині 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» йдеться саме про НЕ НАРАХУВАННЯ процентів (після набрання чинності змін до цієї норми), а не про списання всіх процентів, які були нараховані до набрання чинності змін до цієї норми.

Відповідач, ОСОБА_1 на підтвердження того, що має право на пільгу передбачену ч.15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» надала до суду фото копію довідки військової частини про перебування невідомої особи (без зазначення її РНОКПП, дати народження, адреси реєстрації тощо, що унеможливлює встановлення того, чи є ця особа чоловіком Відповідачки по справі) на військовій службі станом на 25.08.2025 (без зазначення того, з якої саме дати ця невідома особа перебуває на військовій службі. Тобто ця довідка підтверджує лише те, що саме на дату видачі цієї довідки 25.08.2025 рок ОСОБА_2 перебував на військовій службі, однак строк дії Кредитного договору закінчився 03.05.2022).

Суд наголошує, що 16.11.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА`та ОСОБА_1 укладено Договір № 436331-КС-001 про надання кредиту, шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 Законом України «Про електронну комерцію».

Згідно п. 1. Кредитного договору Термін дії Договору: до 03.05.2022 р.

Проте, Відповідач не надала суду жодних належних, достовірних та достатніх доказів того, що справді саме чоловік Відповідачки перебував на військовій службі саме протягом строку дії Кредитного договору, що було б правовою підставою для застосування

норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів дружині військовослужбовця.

Оскільки, саме відповідач повинна була надати суду належні, достовірні та достатні докази того, що справді саме чоловік Відповідачки перебував на військовій службі саме протягом строку дії Кредитного договору, що було б правовою підставою для застосування норми ч. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» щодо не нарахування процентів дружині військового, однак такі докази

сторона Відповідача не надала.

Згідно з ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та

обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо

предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають правообґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 70 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можнавстановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на

які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечен, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Тому, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про обгрунтованість заявлених позовних вимог, і тому з ОСОБА_1 підлягає стягненню вся сума заборгованості за Кредитним договором (заборгованість за тілом кредиту, процентами за користування кредитом).

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із п. 1 ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на - відповідача.

До матеріалів справи додано платіжну інструкцію № 18420 від 19.11.2025 року про зарахування в дохід держави грошових коштів в сумі 2422,40 грн. судового збору.

Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог в сумі 2422.40 грн.

Керуючись ст.ст. 526, 611, 629, 634, 638, 639, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 12-13, 76, 81, 82, 141, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «БІЗНЕС ПОЗИКА», в інтересах якого діє представник - Мишевська Наталія Миколаївна, до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , заборгованість за договором № 436331-КС-001 про надання кредиту від 16..11.2021 року у розмірі 14 327 (чотирнадцять тисяч триста двадцять сім ) гривень 76 копійок, з яких: суми прострочених платежів по тілу кредиту - 7 258.32 грн; суми прострочених платежів по процентах - 7 069.44 грн; суми заборгованості по штрафам - 0,00 грн; суми прострочених платежів за комісією - 0.00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА», , судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2 422.40 грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання рішення.

Сторони можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України: https://court.gov.ua/sud0442/.

В порядку п. 4. ч. 5 ст. 265 ЦПК України зазначаються наступні дані сторін та інших учасників справи:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» (місцезнаходження: 01133, місто Київ, бульвар Лесі Українки, буд. 26, офіс 411, ) ;

відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 (зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ).

Повний текст рішення виготовлено 23.02.2026 року.

Суддя: М. В. Омеко