Справа № 355/111/25
Провадження № 2/355/43/26
У Х В А Л А

11 лютого 2026 року Баришівський районний суд Київської області

у складі: головуючого: судді Чехова С.І.

за участю секретаря Котенко Л.О.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Баришівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дітей,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач ОСОБА_2 з позовною заявою у якій просить визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_2 ..

Під час судового розгляду до суду 19 травня 2025 року та 01 грудня 2025 року надходили від відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 клопотання про зупинення провадження у справі до набрання законної сили остаточного судового рішення щодо повернення дітей на підставі Гаазької конвенції.

Клопотання обґрунтоване тим, що діти сторін ОСОБА_7 , та ОСОБА_5 , які постійно проживали в Республіці Польща, 12 жовтня 2024 року були незаконно переміщені на територію України без його згоди та всупереч його категоричної заборони що є грубим порушенням прав піклування. Він доводить до відома, що це другий випадок викрадення дітей матір`ю. Вперше у 2023 році, позивач вивезла дитину без його відома, попри його заборони, в тому числі висловлену як усно, так і в смс - повідомленнях, при цьому не маючи належних документів для зворотного виїзду дитини до Польщі, чим наразила її на небезпеку та вчинила кримінальне каране діяння. Після повернення, усвідомлюючи протиправність таких вчинків у майбутньому та погодилася з юридичними насідками повторного порушення. Однак, цинічно знехтувала цим зобов`язанням та інтересами дітей, 12 жовтня 2024 року вона повторно вчинила викрадення, діючи цього разу умисно та сплановано у складі організованої групи осіб ( ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та інші підозрювані-в судовому порядку вже підтверджено 3 особи, які брали участь у кримінальному правопорушенні) На даний момент у Польщі відкрито відповідне провадження, справа про примусове відібрання та повернення дітей знаходяться на розгляді в Окружному суді в Кракові. Він вважає, що суд відповідно до п.6 ч.1 ст.251 ЦПК України, зобов`язаний зупинити провадження у справі так як наявна об`єктивна неможливість розгляду цієї справи до вирішення справи, що розглядається в порядку цивільного провадження щодо примусового відібрання та повернення дітей. Розгляд справи про визнання місця проживання дітей по суті є неможливим і прямо забороненим міжнародним договором до завершення процедури повернення дітей в рамках Гаазької конвенції, провадження у цій справі підлягає обов`язковому зупиненню.

12 січня 2026 року від відповідача ОСОБА_3 надійшло клопотання про зупинення провадження та про надання строку для подання зустрічного позову.

Своє клопотання обґрунтував тим, що Центральним органом України (Міністерством юстиції України) здійснюється провадження за його заявою щодо повернення малолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , 10 червня 2022 року до Республіки Польща на підставі Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року). Крім того, просить надати строк про надання для підготовки зустрічного позову .

З боку сторони позивача адвоката Сініциної О.П. 19 травня 2025 року та 10 листопада 2026 року надійшли заперечення стосовно зупинення провадження та надання строку на подання зустрічної позовної заяви.

У своїх запереченнях представник позивача адвокат Сініцина О.П. просила суд відмовити у задоволення клопотання стороні відповідача про зупинення провадження у справі та надання строку на подання зустрічного позовної заяви.

Заперечення представник позивача обґрунтувала тим, що відповідач зазначив на свою думку існування міжнародного провадження про повернення дітей відповідно до конвенції 1980 року є підставою зупинення провадження. Однак ст.16 Конвенції визначає, що після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини на територію якої була переміщена дитина або на території якої вона утримується, не будуть вирішувати по суті питання про піклування доти, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернена відповідно до цієї конвенції або поки заява не подана відповідно до цієї конвенції протягом розумного періоду часу після одержання повідомлення. Міністерство юстиції України через свій територіальний орган інформує суд про обмеження встановлені статтею 16 конвенції. Відповідно до листа Міністерства юстиції України від 31 березня 2025 року наданого в якості доказів стороною відповідача як підстава для зупинення провадження, вказано, що станом на 31 березня 2025 року оформлений належним чином пакет документів до Міністерства юстиції України відповідачем не було подано. Було зазначено, що після отримання оформленого належним чином повного пакету документів, Міністерство юстиції України вживатиме заходів спрямованих на мирне вирішення питання, у тому числі через медіацію.

У відповіді уповноваженого органу Республіки Польща наданий відповідачу 12 травня 2025 року зазначено, що до українського Центрального органу було надіслано електронний лист з проханням надати інформацію щодо поповнення заявим, а також у відповіді вказано хто займається його справою. Окрім іншого питання повернення дитини, незаконно переміщеної за кордон вирішується компетентними органами держави, на територію якої її переміщено, згідно з Гаазькою конвенцією 1980 року. 25 листопада 2025 року на підставі розпорядження судді керівник секретаріату Окружного суду у м. Кракові у справі №ХІ Ns 936/25 відповідачу було надіслано повідомлення про те, що у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про примусове відібрання особи, яка підлягає батьківській опіці розпорядження технічного характеру про надсилання заяви до Міністерства юстиції не підлягає вручення та не підлягає обґрунтуванню, а суд на території Польщі не може приймати рішення про видачу дітей у порядку Гаазької конвенції якщо на дату подання заяви вони не перебували в Польщі. Відповідачу було достеменно відомо про відмову у задоволені його заяви про відібрання дітей , тому подане 12 січня 2026 року до суду клопотання про зупинення провадження у справі, є проявом зловживання процесуальними правами. З поданих відповідачем документів не вбачається підтвердження розпочатого в рамках Конвенції 1980 року провадження, підстав для зупинення діючого провадження по справі відсутні.

Стосовно надання строку на подання зустрічної позовної заяви представник позивача Сініцина О.П. обґрунтувала так, що 24 січня 2025 року ухвалою суду було відкрито провадження за позовною заявою позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей. Справа розглядається за правилами загального провадження. Цією ж ухвалою було встановлено строк для подання відповідачу відзиву на позовні вимоги протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Під час підготовчого судового засідання до суду звернулась з заявою представник відповідача адвокат Шкурупій В.В. у якій просила продовжити відповідачу ОСОБА_3 строк для подання відзиву(зустрічного позову) по справі до 31 травня 2025 року. Підстави були вказані про те, що відповідач не отримував ухвали суду та позовних матеріалів і дізнався про існування справи випадково. Однак після звернення до суду 11 лютого 2025 року представник відповідача адвокат Шкурупій В.В. ознайомилась з матеріалами справи, строк для подання відзиву (зустрічного позову) спливає 25 лютого 2025 року. Представник відповідача Шкурупій В.В. довела про необхідність продовжити строк відповідачу ОСОБА_3 для подання відзиву (зустрічного позову) та підготовки надання доказів до неї які будуть пов`язані з збиранням їх закордоном з подальшим перекладом на українську мову та засвідченням у відповідних органах на що потрібен значний час. ухвалою суду від 19 лютого 2025 року заяву представника відповідача ОСОБА_3 адвоката Шкурупій В.В. було продовжено встановленого судом для подання відзиву задоволено. Строк для подання відзиву (зустрічного позовної заяви) по справі продовжений на 3 місяці. Відкладено розгляд до 19 травня 2025 року. 19 травня 2025 року представник відповідача адвокатом Шкурупій В.В. подано відзив на позовну заяву та клопотання про зупинення провадження. 21 жовтня 2025 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження по цивільній справі та призначено до відкритого судового розгляду по суті. Вона вважає, що відповідач зловживає процесуальними правами і слід відмовити у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі та надання зустрічної позовної заяви.

Представник позивача Сініцина О.П. у судовому засіданні не підтримала клопотання представника відповідача та самого відповідача послалась на вище означені обставини.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_6 до судового засідання не з`явились, однак повідомили про можливість розгляду справи за їх відсутністю.

Судом досліджено клопотання та відзиви на клопотання, а також доданих до них додатків, а саме:

Електронний лист-заява до Міністерства юстиції Польщі від 12 грудня 2024 року з перекладом з якого слід, що відповідач ОСОБА_3 звертався до Міністерства юстиції Республіки Польща стосовно вивезення його дітей матір`ю без його згод та без паспортів до України. (том-1 а.с.182-зворотна сторона аркуша)

Лист заступника Міністра з питань європейської інтеграції ОСОБА_12 про повідомлення Міністерство юстиції Республіки Польща про неможливість прийняття до опрацювання заяви про повернення, оскільки подано не весь пакет документів та відсутні засвідчені перекладачем переклади деяких документів українською мовою.(том-1 а.с.184)

Лист старшого спеціаліста Юстини Адамчик відділу міжнародних сімейних процедур Департамент сімейних справ і неповнолітніх з якого слід, що відповідача ОСОБА_3 повідомили про стан розгляду заяви українського Центрального органу. (том-1а.с. 185-зворотна сторона аркуша).

Копію заяви про відібрання (повернення) особи, яка підлягає батьківській владі, на підставі Гаазької конвенції 1980 року з якої слід, що відповідач ОСОБА_3 звернувся до Окружного суду у місті Кракові про об`єднання справ для спільного розгляду та вирішення. Встановити актуальне місце перебування неповнолітніх ОСОБА_13 та ОСОБА_14 .(том-1 а.с.28 зворотна сторона)

Копію юридичного висновку, підготовленого 10 січня 2026 року адвокатом Кінгою Зонь стосовно мирової угоди(том-2 а.с.44-46)

Лист повідомлення відповідачу ОСОБА_3 експертом Представництва Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини в Республіки Польща про правої аналіз та практичні рекомендації щодо повернення дій пов`язаних із поверненням малолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 . (том 2 а.с.47)

Копію юридичного висновку від 10 січня 2026 року адвокатом Кінгою Зонь для відповідача ОСОБА_3 (а.с.48-49)

Відповідно до ст. 251 ЦПК України слід, що суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі: 1) смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво; 2) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції; 3) призначення або заміни законного представника у випадках, передбачених статтею 63 цього Кодексу; 4) надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення подружжя, крім випадків, передбачених частиною другою статті 111 Сімейного кодексу України; 4-1) звернення обох сторін з клопотанням про зупинення провадження у справі у зв`язку з проведенням медіації; 5) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді; 6) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду. 2. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст. 252 ЦПК України слід, що суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках: 1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі; 2) захворювання учасника справи, підтвердженого медичною довідкою, що виключає можливість явки до суду протягом тривалого часу; 3) перебування учасника справи у довгостроковому службовому відрядженні; 4) розшуку відповідача в разі неможливості розгляду справи за його відсутності; 5) призначення судом експертизи; 6) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 87 цього Кодексу; 8) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги, вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави; 9) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом; 10) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду. 2. Не допускається зупинення провадження у справі про стягнення аліментів з підстави наявності спору про батьківство (материнство), визначення місця проживання дитини, про участь одного з батьків або родичів у вихованні дитини, спілкуванні з дитиною. 3. Суд не зупиняє провадження у випадках, встановлених пунктами 1-3 частини першої цієї статті, якщо відсутня сторона веде справу через свого представника. 4. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.

Відповідно до ст.3 «Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: a) при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь-якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та b) у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Права піклування, згадані в пункті a, можуть виникнути, зокрема, на підставі будь-якого законодавчого акта, або в силу рішення судової або адміністративної влади, або внаслідок угоди, що спричиняє юридичні наслідки відповідно до законодавства такої держави.

Відповідно ст. 16 «Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» слід, що після одержання повідомлення про незаконне переміщення або утримування дитини відповідно до статті 3, судові або адміністративні органи Договірної держави, на територію якої була переміщена дитина, або на території якої вона утримується, не буде вирішувати по суті питання про піклування доти, поки не буде визначено, що дитина не повинна бути повернута відповідно до цієї Конвенції або поки заява не подана відповідно до цієї Конвенції протягом розумного періоду часу після одержання повідомлення.

Отже, аналізуючи надані докази, в адресу суду будь якого повідомлення про про незаконне переміщення або утримування дитини відповідно до статті 3 «Конвенція про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей» не надходило.

Підстав які б зобов`язували або надавали право суд зупинити провадження по цивільній справі не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.43,182,222 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання про зупинення провадження по справі відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_6 про зупинення провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 ,третя особа , яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служба у справах дітей та сім`ї Голосіївської районної у місті Київ, про визначення місця проживання дітей, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Баришівського районного суду С. І. Чехов