Провадження № 2/761/3437/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

за участю секретаря: Лишняк А.О.,

від відповідача: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У липні 2025 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 3226690 від 09.04.2021 у розмірі 44905,54 грн та судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 05.08.2025 відкрито провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 09.04.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3226690, згідно з умовами якого відповідач отримала 20000,00 грн. TOB «Мілоан» умови кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму. Відповідач зі свого боку не виконала умов Кредитного договору. Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 3226690 від 09.04.2021 Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника. 29.09.2021 між TOB «Мілоан» та TOB «ФК «Кредит-Капітал» відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №76-МЛ. Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 3226690 від 09.04.2021, що укладений між TOB «Мілоан» та відповідачем. Однак відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого, у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 44905,54 грн.

09.10.2025 від відповідача на адресу суду надійшов відзив із викладенням заперечень, оскільки вважає нарахування процентів після спливу стоку кредитного договору незаконним; сума заявлених процентів надмірно завищена; умови договору в частині нарахування підвищених процентів після закінчення строку кредиту несправедливі; відступлення прав вимоги відбулося з порушеннями; відсутній деталізований розрахунок суми боргу; просить застосувати строки позовної давності.

До судового засідання сторона позивача не з`явилась, в позові просила проводить розгляд справи за відсутності свого представника.

Відповідач у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову.

Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Суд, заслухавши відповідача, розглянувши подані стороною позивача документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, 09.04.2021 між фізичною особою позичальником ОСОБА_1 та TOB «Мілоан» був укладений кредитний договір № 3226690, згідно з умовами якого відповідач отримала 20000,00 грн, сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій, що передбачені Кредитним договором.

TOB «Мілоан» умови Кредитного договору виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит на потрібну суму.

Враховуючи ці обставини, умови чинного законодавства та п. 3.2.6. Кредитного договору № 3226690 від 09.04.2021 - Позикодавець має право відступати, передавати, будь-яким іншим чином відчужувати, а також передавати в заставу свої права за цим договором (повністю або частково) на користь третіх осіб в будь-який час протягом строку дії цього Договору без згоди Позичальника.

Пункт 7.1. Кредитного договору № 3226690 від 09.04.2021визначає, що Цей Договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені, з моменту переказу кредитних коштів на картковий рахунок Позичальника і діє до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань.

Пунктом 9.1. Кредитного договору № 3226690 від 09.04.2021, сторони домовились про те, що цей кредитний договір (індивідуальна частина) є самостійним кредитним договором, що містить істотні умови, укладений у порядку, спосіб а формі, що відповідає вимогам законодавства. Визнання недійним, неукладеним, нікчемним будь-якого додатку, документу, що є частиною цього договору або окремих умов цього договору не має наслідком недійсність, нікчемність або неукладеність цього кредитного договору (індивідуальна частина) в цілому і сторони підтверджують, що уклали б цей кредитний договір індивідуальна частина) і без включення до нього умов, що визнані недійними, нікчемними, неукладеними.

Укладаючи Кредитний договір відповідач та ТОВ «Мілоан» вчинили дії визначені ст. 11 та ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію». Відповідач підписав Кредитний договір шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Після чого, укладений кредитний договір було розміщено в особистому кабінеті відповідача, якому в свою чергу були перераховані кошти, відповідно до умов п.2.1 Кредитного договору шляхом безготівкового переказу на рахунок платіжної карти Позичальника, що підтверджується Платіжним дорученням на користь відповідача від TOB Мілоан.

Підтвердженням добровільного укладення відповідачем даного Договору підтверджує Анкета-заява на кредит № 3226690 Позичальника від 09.04.2021, що заповнена відповідачем.

Відповідно до умов кредитного договору, 29.09.2021 між TOB «Мілоан» та TOB «ФК «Кредит-Капітал», відповідно до чинного законодавства України укладений Договір відступлення прав вимоги №76-МЛ.

Відповідно до умов даного Договору відбулося відступлення права вимоги і за Кредитним договором № 3226690 від 09.04.2021, що укладений між TOB «Мілоан» та відповідачем.

Сума заборгованості відповідача становить 44905,54 грн, з них:

- прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15420,00 грн;

- прострочена заборгованість за сумою відсотків становить 28085,54 грн;

- прострочена заборгованість за комісією становить 1400,00 грн

При укладенні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, за якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При цьому, відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Різновидом договору є кредитний договір, який укладається в письмові формі (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Відповідно до правової позиції, яка міститься в постанові Верховного Суду України від 25.12.2013 року в справі №6-94цс13, однією з обов`язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв`язку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону, у суду немає правових підстав для задоволення позову.

Так, відповідач вважає, що умови договору в частині нарахування підвищених процентів, розміру неустойки - несправедливі, але при цьому нею не надано належних та допустимих доказів, які дають підстави вважати, що електронний кредитний договір, укладений між сторонами, є несправедливим щодо неї, оскільки при підписанні даного договору відповідач ознайомилася та погодилася з його умовами, а відтак твердження відповідача з даного приводу судом розцінюються як її спосіб захисту власних інтересів від наслідків, можливість настання яких залежить лише від її добросовісної поведінки при виконанні взятих на себе за кредитним договором зобов`язань.

Тобто кредитний договір підписаний сторонами в електронній формі, електронним підписом одноразовим ідентифікатором, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі. Крім цього, умови кредитного договору містять повну інформацію щодо умов кредитування, та відповідач на момент укладення даного договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов.

Також, згідно зі ст. 512 ЦК України та відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, він має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент пред`явлення йому вимоги новим кредитором або, якщо боржник виконав свій обов`язок до пред`явлення йому вимоги новим кредитором, - на момент його виконання.

Відповідно до положень цивільного законодавства, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 516 ЦК України). Боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора (ст. 518 ЦК України).

Так, відповідач зазначає, що вона не була письмово повідомлена про заміну кредитора у зобов`язанні, тому суд зауважує, що вона має право висунути проти вимоги нового кредитора заперечення, які вона мала проти первісного кредитора на момент пред`явлення їй вимоги новим кредитором. Матеріали справи не містять таких заперечень.

Крім цього, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні застосування строків позовної давності, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України)

Відповідно до пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України в період воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначний цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (№ 64/2022) воєнний стан було запроваджено з 24.02.2022 строком на 30 діб. В подальшому воєнний стан неодноразово продовжували, та він продовжував діяти на момент подання даного позову.

Положення ч. 3 ст. 263 Цивільного кодексу України визначають, що від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

В позові заявлено вимоги щодо стягнення заборгованості по кредитному договору за період нарахування по 09.05.2021. Строк позовної давності у три роки щодо стягнення заборгованості за даний період за загальним правилом мав тривати до 09.05.2024. Оскільки Указом Президента України 22.02.2022 року було введено в Україні воєнний стан, позовна давність за вимогами по сплаті заборгованості за період нарахувань, починаючи з 09.05.2021, була зупинена, і не являється пропущеною на момент подання даного позову.

З огляду на зазначене, в даному позові заявляється вимога, загальний строк позовної давності по якій на момент запровадження в Україні воєнного стану не був пропущений. І відповідно до положень пункту 19 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України є зупиненим на строк дії в Україні воєнного стану.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що дана позовна заява була подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» із дотриманням процесуальних строків та вимог чинного законодавства України, строк позовної давності щодо заявлених у позові вимог не був пропущений.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості по кредитному договору, судом встановлено, що він проведений частково невірно, тому суд вважає за необхідне здійснити перерахунок, виходячи з наступного.

Згідно з п. 1.3, 1.4 Договору про споживчий кредит № 3226690 від 09.04.2021 кредит надається строком на 30 днів з 09.04.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 09.05.2021.

Також, відповідно до п. 2.3.1.2 Договору Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватися кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів.

Тобто, нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється тільки до 09.07.2021. Вимога в частині нарахування відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування задоволенню не підлягає.

Здійснивши перерахунок, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору у розмірі 31960,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При цьому, згідно з ч. 1 ст. 76, ч. 1 ст. 77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

При цьому, відповідно до ч. 1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, зважаючи на встановлені під час розгляду справи обставини, з урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Також на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 141, 259, 265, 268, 273, 280-282, 353-355 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 31960 (тридцять одна тисяча дев`ятсот шістдесят) грн 00 коп., 4982 (чотири тисячі дев`ятсот вісімдесят дві) грн 01 коп. витрат на професійну правничу допомогу та 1724 (одна тисяча сімсот двадцять чотири) грн 02 коп. судового збору.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: