ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 161/9078/24

провадження № 61-6036св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Підгайцівська сільська рада Луцького району Волинської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головне управління Держгеокадастру у Волинській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_3 на постанову Волинського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Здрилюк О. І., Бовчалюк З. А., Карпук А. К., від 09 квітня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У травні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської області,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Головного управління Держгеокадастру у Волинській області (далі - ГУ Держгеокадастру у Волинській області) про визнання протиправним і скасування рішення сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

2. Позов ОСОБА_1 мотивований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько - ОСОБА_4 , якому належала земельна ділянка площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства.

3. Вказує, що своєчасно прийняла спадщину після смерті батька та після виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі 10 квітня 2024 року звернулася з відповідною заявою про внесення відомостей до Державного земельного кадастру, на яку 18 квітня 2024 року отримала рішення про відмову, через розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. Рекомендовано усунути, зокрема, перетин ділянок з ділянкою :01:002:5050, площа співпадає на 98,1292 %.

4. Тобто, на земельну ділянку, що належить їй на праві приватної власності як єдиному спадкоємцеві, було зареєстроване право власності іншою особою, а також внесено відповідні зміни до Державного земельного кадастру, Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно.

5. З отриманої 01 травня 2024 року інформаційної довідки № 376738018, їй стало відомо, що Липинська сільська рада Луцького району Волинської області 20 лютого 2018 року прийняла рішення № 25/11 про фактичну передачу її земельної ділянки ОСОБА_2 та затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,3232 га для ведення особистого селянського господарства в с. Липини Луцького району, кадастровий номер :01:002:5050.

6. З цієї ж інформаційної довідки вона довідалась про укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 квітня 2024 року № 287 та відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:5050 на користь ОСОБА_3 .

7. Станом на момент подання цього позову без її згоди право власності на земельну ділянку було переоформлено вже двічі, - на ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

8. Вважає, що у зв`язку із незаконністю рішення Липинської сільської ради,

ОСОБА_2 не мала відповідних прав на укладення договору купівлі-продажу від 22 квітня 2024 року № 287 та відчуження земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:5050 на користь ОСОБА_3 , а тому цей договір необхідно визнати недійсним.

Оскільки рішення Липинської сільської ради від 20 лютого 2018 року

№ 25/11 і договір купівлі-продажу від 22 квітня 2024 року № 287 призвели до незаконної реєстрації права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2 , а потім за ОСОБА_3 , вказана реєстрація підлягає скасуванню.

9. Крім того, з інформаційної довідки їй стало відомо, що станом на

01 серпня 2024 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:5050, площею 0,3232 га, об`єднана із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0614, площею 0,2026 га і в результаті об`єднання утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0277, площею 0,5258 га.

10. Враховуючи наведене, ОСОБА_1 , остаточно сформулювавши позовні вимоги, просила суд:

- визнати незаконним та скасувати рішення Липинської сільської ради Луцького району Волинської області від 20 лютого 2018 року № 25/11 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки

від 22 квітня 2024 року № 287, місце розташування якої: Волинська область, Луцький район, село Липини, площею 0,3232 га, кадастровий номер :01:002:5050, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, власник: ОСОБА_3 ;

- визнати протиправною та скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, місце розташування якої: Волинська область, Луцький район, село Липини, площею 0,5258 га, кадастровий номер :01:002:0277, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, власник: ОСОБА_3 , номер відомостей про речове право (номер запису про право власності) - 55003119.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

11. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року у задоволенні позову відмовлено.

12. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки геодезична зйомка показників спірної земельної ділянки не проводилася, клопотання про призначення експертизи не заявлялося, визначити її дійсний розмір, точну конфігурацію і розміщення меж по відношенню до суміжних ділянок згідно із земельним кадастром та порушення права позивачки не виявилось можливим, тому відсутні визначені законом підстави для скасування рішення Липинської сільської ради Луцького району Волинської області від 20 лютого 2018 року № 25/11 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , а також інших позовних вимог, які є похідними від основної вимоги.

Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції

13. Постановою Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про часткове задоволення позову.

Визнано незаконним та скасовано рішення Липинської сільської ради Луцького району Волинської області від 20 лютого 2018 року № 25/11 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 .

Визнано недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, місце розташування якої: село Липини, Луцький район, Волинська область, площею 0,3232 га, кадастровий номер :01:002:5050, цільове призначення - 01.03 для ведення особистого селянського господарства, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення, укладений 22 квітня 2024 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Луцького районного нотаріального округу Волинської області Герасимчук О. П., зареєстрований у реєстрі за № 287.

В задоволенні іншої частини позовних вимог до Підгайцівської сільської ради Луцького району Волинської обл., ОСОБА_2 , ОСОБА_3 відмовлено.

В задоволенні позовних вимог до Головного управління Держгеокадастру у Волинській області про визнання протиправним і скасування рішення Липинської сільської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

14. Вирішуючи спір, апеляційний суд встановив, що:

- ОСОБА_4 отримав державний акт на право власності на земельну ділянку лише після встановлення землевпорядними організаціями її меж в натурі і вчинення відповідного запису у земельно-кадастрових документах;

- у 2010 році після смерті ОСОБА_4 його дочка

ОСОБА_1 розпочала дії з виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку, які фактично не завершила. Серед документів наявний акт про визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та прийомки-передачі на зберігання межових знаків від 15 червня 2010 року, підписаний Липинським сільським головою і землевпорядником сільської ради, а також скріплений печаткою;

- під часповторного виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку та подання позивачкою відповідної заяви, вона отримала відмову через розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини та рекомендацію усунути, у тому числі, перетин з ділянкою :01:002:5050 (площа співпадає на 98,1292%), яка на підставі оскарженого рішення сільської ради передана у власність ОСОБА_2 .

15. Оскільки ОСОБА_2 не мала права набувати у власність спірну земельну ділянку, то відповідно і не могла нею розпоряджатися на власний розсуд шляхом подальшого відчуження ОСОБА_3 , апеляційний суд вважав, що договір купівлі-продажу земельної ділянки від 22 квітня 2024 року є недійсним.

16. Враховуючи, що визнання незаконним і скасування рішення Липинської ради та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки є підставою для припинення прав власності на земельну ділянку як

ОСОБА_2 , так і ОСОБА_3 , суд апеляційної інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог про скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку.

17. Встановивши, що ГУ Держгеокадастру у Волинській області не приймало рішення щодо надання земельної ділянки у власність ОСОБА_2 , стороною оспорюваного договору купівлі-продажу земельної ділянки не було, права позивача не порушувало, суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні вимог до ГУ Держгеокадастру у Волинській області.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

18. У касаційній скарзіОСОБА_3 просить скасувати постанову апеляційного суду, ухваливши нове судове рішення про відмову в позові.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

19. У травні 2025 року ОСОБА_3 подав касаційну скаргу на постанову Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року.

20. Ухвалою Верховного Суду від 25 травня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи, які у червні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

21. Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

22. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявник зазначає неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зокрема, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від22 серпня 2018 рокуу справі № 925/1265/16, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16,

від14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340,

від 22 жовтня 2019 рокуу справі №923/876/16, від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19,

від 02 лютого 2021 року у справі № 925/642/19, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 22 червня 2021 рокуу справі № 334/3161/17, від 23 листопада 2021 року у справі

№ 359/3373/16-ц, від 25 січня 2022 року у справі № 143/591/20, у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

від 05 вересня 2019 рокуу справі № 638/2304/17, у постановах Верховного Суду від 11 серпня 2021 року у справі № 344/2483/18, від 26 серпня 2021 рокуу справі №924/949/20, від 09 листопада 2021 рокуу справі № 906/1388/20,

від 01 березня 2023 року у справі № 522/22473/15-ц, від 04 жовтня 2023 рокуу справі №908/1866/22, від 08 листопада 2023 року у справі №761/42030/21 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

23. Касаційна скарга мотивована тим, що скасування рішення Липинської сільської ради та визнання недійсним договору купівлі-продажу, предметом яких є земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:5050, площею 0,3232 га, (яка станом на 07 травня 2024 року припинила своє існування) не може бути підставою для скасування державної реєстрації речового права ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0277, площею 0,5258 га, як окремого об`єкта цивільних прав.

24. Вказує, що жодних доказів порушення Липинською сільською радою актів цивільного законодавства, перевищення повноважень, порушення процедури, недобросовісної поведінки, надання переваги іншим особам в питанні розпорядження земельною ділянкою матеріали справи не містять.

25. Посилається на неправильно обраний позивачкою спосіб захисту, оскільки у ситуації, коли майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у випадках, встановлених статтею 388 ЦК України.

26. Наголошує, що він є добросовісним набувачем земельної ділянки, оскільки набув її у власність на підставі договору купівлі-продажу та жодних відомостей про існування прав третіх осіб на цю земельну ділянку на дату укладення договору у нього не було.

Інші процесуальні звернення, які надійшли до Верховного Суду

27. У червні 2025 рокуГУ Держгеокадастру у Волинській області надіслало до Верховного Суду пояснення, які за своїм змістом є відзивом на касаційну скаргу, у яких наголошує, що не є належним відповідачем у цій справі.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

28. Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю

від 14 листопада 1997 року ІІІ-ВЛ № 007113 земельна ділянка, площею 0,58 га, в с. Липини Липинської сільської ради була зареєстрована за ОСОБА_4 .

29. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

30. ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 та прийняла спадщину.

31. Згідно з довідкою, виданою виконавчим комітетом Липинської сільської ради, в селі Липини Луцького району Волинської області за ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , значиться земельна ділянка площею 0,40 га для ведення особистого селянського господарства. Спадкодавець заповіт не складав, землю приватизував.

32. 20 лютого 2018 року Липинська сільська рада Волинської області прийняла рішення № 25/11 про передачу земельної ділянки площею 0,3232 для ведення особистого селянського господарства в селі Липини Луцького району, кадастровий номер :01:002:5050 громадянці ОСОБА_2 та затвердила проект землеустрою щодо відведення їй земельної ділянки.

33. Рішенням державного кадастрового реєстратора від 18 квітня 2024 року № PB-024, ОСОБА_1 відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки встановлено розташування в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки. Рекомендовано усунути, в тому числі, перетин ділянок з ділянкою :01:002:5050; площа співпадає на 98,1292%.

34. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 травня 2024 року № 376738018, 22 квітня 2024 року укладено договір № 287 купівлі продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:5050 на користь ОСОБА_3 .

35. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 01 серпня 2024 року

№ 389268440, 09 травня 2024 року державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:5050, площею 0,3232 га, скасовано у зв`язку з об`єднанням її із земельною ділянкою :01:001:0614, площею 0,2026 га, в результаті чого створена земельна ділянка площею

0,5258 га з кадастровим номером :01:002:0277, власником якої є ОСОБА_3 .

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

36. Згідно зі статтею 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини першої статті 411, частиною другою статті 414 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

37. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

38. Вирішуючи спір, суди встановили, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_4 , якому на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 14 листопада 1997 року ІІІ-ВЛ № 007113 належала земельна ділянка, розташована на території с. Липини Липинської сільської ради, зокрема, для ведення особистого підсобного господарства у розмірі 0,40 га.

39. Розпочавши виготовлення технічної документації на спірну земельну ділянку, та подавши відповідну заяву органам Держгеокадастру щодо внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру, ОСОБА_1 отримала відмову через розташування в межах земельної ділянки, яку передбачалось зареєструвати, іншої земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:5050, площа якої співпадає на 98,1292%.

40. Земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:5050 передано у власність ОСОБА_2 на підставі рішення Липинської сільської ради від 20 лютого 2018 року № 25/11, яке позивачка просила визнати незаконним та скасувати.

41. В подальшому на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 квітня 2024 року ОСОБА_2 відчужила земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:5050 на користь ОСОБА_3 .

42. Позивачка вважає, що у зв`язку із незаконним рішенням Липинської сільської ради, ОСОБА_2 не мала права відчужувати земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:5050 на користь ОСОБА_3 , а тому цей договір необхідно визнати недійсним.

43. Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій дійшли протилежних висновків по суті вирішення спору, а також щодо конфігурації та меж розташування належної спадкодавцю ОСОБА_4 земельної ділянки, і як наслідок, встановлення накладення на неї земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:5050.

44. Звертаючись з касаційною скаргою, ОСОБА_3 вказував, зокрема, на неправильно обраний ОСОБА_1 спосіб захисту прав, які вона вважає порушеними.

45. Колегія суддів враховує ці доводи, а також те, що у заяві про зміну позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна їй стало відомо, що станом на 01 серпня 2024 року спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:002:5050, площею 0,3232 га, об`єднана із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0614, площею 0,2026 га і в результаті такого об`єднання утворено земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0277, площею 0,5258 га.

46. На факті об`єднанні земельних ділянок, у поданих судам документах, неодноразово наголошувало і Головне управління Держгеокадастру у Волинській області, проте ця обставина залишилась поза увагою судів попередніх інстанцій.

47. Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

48. Змістом статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року визнається право людини на доступ до правосуддя, змістом статті 13 - на ефективний спосіб захисту прав.

49. Отже особа має право порушити перед судом вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом захисту певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою.

50. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

51. Загальний перелік способів захисту цивільного права та інтересів визначено статтею 16 ЦК України, відповідно до змісту якої кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

52. Порушення права безпосередньо пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

53. У постанові від 03 вересня 2025 року у справі № 911/906/23 (провадження № 12-61гс24), яка відповідно до приписів частини третьої статті 400 ЦПК України підлягає врахуванню під час розгляду цієї справи, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що «Земельна ділянка, яка була об`єднана з іншою ділянкою, проте межі, координати та конфігурація якої відомі, може бути витребувана в порядку статей 387, 388 ЦК України. Проте саме лише судове рішення про витребування такої земельної ділянки, яка до об`єднання існувала не лише як частина земної поверхні, а й як об`єкт цивільних прав в розумінні статті 79-1 ЗК України, не може бути підставою для проведення державної реєстрації права власності позивача на цю ділянку, адже її кадастровий номер скасований, а відповідний розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - закритий.

З огляду на подвійний правовий режим земельної ділянки, реалізація основної позовної вимоги про витребування земельної ділянки є можливою винятково за умови одночасного припинення речових прав на новостворену земельну ділянку та скасування її державної реєстрації. Тож правомірними та ефективними способами захисту порушених прав законного власника земельної ділянки, що перебуває в чужому незаконному володінні іншої особи, за заявою якої проведено державну реєстрацію нової земельної ділянки, що включає в себе спірну земельну ділянку, є припинення речових прав на новоутворену (об`єднану) земельну ділянку, скасування державної реєстрації цієї ділянки та витребування спірної земельної ділянки в координатах, межах та конфігурації, що була передана попередньому власнику.

Права позивача на витребувані земельні ділянки мають бути відновлені відповідно до ознак, конфігурації та розташування тих земельних ділянок, які були протиправно об`єднані відповідачем з іншими належними йому ділянками, та які як окремі об`єкти цивільних прав припинили своє існування.

Витребування спірних ділянок та їх виключення зі складу новоутвореної земельної ділянки не має впливати на права відповідача на ті ділянки, які правомірно належали відповідачу до такого об`єднання. З огляду на баланс інтересів учасників спору саме на відповідача мають бути покладені усі додаткові витрати, пов`язані з поновленням його речового права на інші належні йому земельні ділянки, що підлягатиме новій реєстрації у Державному земельному кадастрі у зв`язку з припиненням його права на новостворену (об`єднану) ділянку».

54. Визначаючи сферу застосування наведених висновків, Велика Палата Верховного Суду акцентує увагу на тому, що ці висновки застосовні в ситуації, коли відповідач вчиняє дії з метою унеможливлення витребування спірної земельної ділянки, яка до цього існувала не лише в розумінні статті 79 ЗК України - як частина земної поверхні, а й в розумінні статті 79-1 ЗК України - як окремий об`єкт цивільних прав, шляхом об`єднання з іншими належними йому ділянками, правомірність набуття яких не оспорюється.

У такому разі потрібно припинити право власності на новостворену земельну ділянку зі скасуванням її державної реєстрації задля того, щоб зробити можливим віндикацію спірного майна.

У таких правовідносинах зазначені вимоги є не самостійними способами захисту порушених прав, а слугують меті реалізації основного способу захисту, яким є витребування, а тому припинення права власності на новостворену земельну ділянку та скасування її державної реєстрації не можуть бути застосовані окремо від віндикаційного позову у подібних правовідносинах (див. пункт 149 постанови Великої Палати Верховного Суду від 03 вересня

2025 року у справі № 911/906/23 (провадження № 12-61гс24)).

55. Вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, з огляду на положення частини третьої статті 400 ЦПК України, підлягають врахуванню у розглядуваній справі.

56. Оскільки 09 травня 2024 року ОСОБА_3 об`єднав спірну земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:5050 із земельною ділянкою з кадастровим номером :01:001:0614, і в результаті такого об`єднання утворено нову земельну ділянку з кадастровим номером :01:002:0277 (яка включає в себе спірну земельну ділянку), висновок апеляційного суду про задоволення позовних вимог про визнання незаконним та скасування рішення сільської ради про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянці ОСОБА_2 та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки з кадастровим номером :01:002:5050 від 22 квітня

2024 року є помилковим, оскільки задоволення цих вимог не призведе до ефективного захисту прав позивачки, які вона вважає порушеними, а тому постанова Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року підлягає скасуванню.

57. Відповідно до статті 413 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

58. Суд першої інстанції дійшов правильного по суті висновку про відмову в позові, проте помилився з мотивами такої відмови, оскільки не врахував, що правомірними та ефективними способами захисту порушених прав особи, яка вважає себе законним власником земельної ділянки, у цьому випадку є заявлені сукупності вимог про припинення речових прав на нову (об`єднану) земельну ділянку, скасування державної реєстрації цієї ділянки та витребування спірної ділянки в координатах, межах та конфігурації, що була передана попередньому власнику.

59. Згідно пункту 3 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право, зокрема, змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

60. Частиною четвертою статті 412 ЦПК України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

61. За цих обставин рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року про відмову у задоволенні позову слід змінити з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові Верховного Суду.

62. Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного способу захисту, не позбавляє позивачку права заявити належний позов

(див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (провадження № 14-499цс19)).

Керуючись статтями 400, 409, 412, 413, 416 ЦПК України ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

2. Постанову Волинського апеляційного суду від 09 квітня 2025 року скасувати.

3. Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 січня 2025 року змінити, з урахуванням мотивів, викладених у цій постанові.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович