У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 лютого 2026 року м. Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Петрова Д.В.,

при секретарі судового засідання Сідько І.О.,

розглянувши скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попель Дмитра Володимировича, заінтересовані особи: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення арешту,

У С Т А Н О В И В :

У грудні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попель Д.В. звернулася до суду із даною скаргою про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення арешту.

В обґрунтування скарги скаржник зазначає, що на виконанні Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають виконавчі провадження № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, в яких боржником є ОСОБА_1 .

На теперішній час виконавчі провадження № НОМЕР_5, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11 є завершеними.

У зв`язку з тим, що виконавчі провадження № НОМЕР_5, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, окрім № НОМЕР_9, були відкриті до 2013 року, тому відомості відносно них відсутні в автоматизованій системі виконавчих проваджень.

ВП № НОМЕР_9 було завершене у 2016 році, що підтверджується інформацією з АСВП.

Згідно з даними з АСВП лише виконавчі провадження № НОМЕР_4 та № НОМЕР_6 перебувають на примусовому виконанні з 2016 року.

В рамках вищевказаних виконавчих проваджень, на підставі постанов державного виконавця було накладено арешт на майно ОСОБА_1 , а саме, арешт та/або заборона відчуження транспортного засобу, автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір «Білий», д.н.з. НОМЕР_2 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Дана обставина підтверджується відповіддю Регіонального сервісного центру МВС України в м. Києві від 23.09.2025 року.

Керуючись ст. 40 ЗУ «Про виконавче провадження», представником скаржника, до Відділу було направлено заяву від 14.10.2025 року про зняття арешту накладеного на вищевказаний транспортний засіб, яка була направлена на електронну пошту Відділу ().

У зв?язку з відсутністю відповіді Відділу на вищевказану заяву, 13.11.2025 року адвокатом Попель Д.В. в інтересах ОСОБА_1 було подано адвокатський запит, який було направлено на електронну пошту Відділу. ().

25.11.2025 року було отримано відповідь Відділу за № 134353, № 134359 від 18.11.2025 на заяву від 14.10.2025 року та адвокатський запит від 13.11.2025 року, в якій зазначено про відсутність підстав для зняття обтяження з майна боржника.

Крім того, у даній відповіді зазначено, що у Відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_17, до якого входять виконавчі провадження № НОМЕР_6, № НОМЕР_12, № НОМЕР_4, № НОМЕР_13, № НОМЕР_14, № НОМЕР_15, № НОМЕР_16, що підтверджується відомостями з АСВП.

У виконавчих провадженнях № НОМЕР_6 та № НОМЕР_4 на підставі постанов державного виконавця було накладено арешт та/або заборона відчуження транспортного засобу, автомобіля марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір «Білий», д.н.з. НОМЕР_3 . який на праві приватної власності належить ОСОБА_1 .

Не зважаючи на завершення виконавчих проваджень № НОМЕР_5, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, арешт на майно ОСОБА_1 - автомобіль марки VOLKSWAGEN TRANSPORTER, 2008 року випуску, номер шасі НОМЕР_1 , колір «Білий», д.н.з. НОМЕР_3 , знято не було, що унеможливлює подальше правомірне та безперешкодне користування ОСОБА_1 даним майном.

Стосовно виконавчих проваджень № НОМЕР_4 та № НОМЕР_6, які перебувають на примусовому виконанні Відділу з 2016 року, варто зазначити, що дані провадження є старими, по ним жодних виконавчих дій не проводились з часу їх відкриття, тобто майже десять років.

Враховуючи, що ВП № НОМЕР_5, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11 є завершеними та знищеними, ВП № НОМЕР_4, № НОМЕР_6 є старими, по ним не проводились виконавчих дій з часу їх відкриття, тобто майже десять років і виконавчі листи були видані Подільським районним судом міста Києва від 17.04.2011 року та від 24.10.2011 року, відповідно, відмову Відділу у знятті арешту з транспортного засобу, а також те, що ОСОБА_1 є стороною виконавчих проваджень (боржником), які перебували на виконанні у Відділі, в даних правовідносинах, належним способом захисту є звернення саме до Подільського районного суду міста Києва.

В судове засідання представник скаржника не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу без їх участі.

Представник стягувача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив

З огляду на ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши докази та з`ясувавши фактичні обставини, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно із ч. 1 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено, що на виконанні Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) перебувають виконавчі провадження № НОМЕР_4, № НОМЕР_5, № НОМЕР_6, № НОМЕР_7, № НОМЕР_8, № НОМЕР_9, № НОМЕР_10, № НОМЕР_11, в яких боржником є ОСОБА_1 .

Відповідно до відповіді від 18.11.2025 Подільського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, у відділі на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № НОМЕР_17, загальний розмір заборгованості в якому складає 348 494 грн. 31 коп., за результатами розгляду звернення адвоката скаржника Попеля Д.В. державним виконавцем на адресу направлено відповідь, відповідно до якої припинення підстави для припинення обтяження майна боржника відсутні.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті першої Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до частини першої статті п`ятої Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно пункту першого частини другої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 47 Закону України "Про виконавче провадження", грошові кошти, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця.

Згідно з частиною 3 цієї ж статті стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

У частині 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не допускається виплата стягувачу стягнутих коштів готівкою або виплата стягнутих коштів іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових коштів заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону). Органам державної виконавчої служби та приватним виконавцям забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові кошти, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі кошти стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

У відповідності до частини 4 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

У відповідності до частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У пункті 9 частини 3 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з частиною 4 статті 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Згідно із частиною 1 статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Судом встановлено, що у Подільському відділу державної виконавчої служби у м. Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває на виконанні зведене виконавче провадження № НОМЕР_17, боржником в якому є ОСОБА_1 , загальний розмір заборгованості складає 348 494 грн. 31 коп.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що твердження скаржника про неправомірність дій державної виконавчої служби щодо не зняття арешту, накладеного в межах виконавчих проваджень є безпідставним, оскільки заборгованість боржником не погашена, то і відсутні правові підстави для зняття арешту, а отже і для задоволення скарги.

Керуючись ст. 12, 13, 17, 76-81, 264, 265, 273, 280-281, 354, 447-451 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Попель Дмитра Володимировича, заінтересовані особи: Подільський відділ державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання дій протиправними та скасування постанови про накладення арешту, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Дмитро ПЕТРОВ