Справа № 212/4215/24
У Х В А Л А

18 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу в складі: головуючого судді Пустовіт О.Г., за участі секретаря судового засідання Мєхтієвої А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувальних технічних засобів, заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

17 листопада 2025 року відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про розстрочення виконання судового рішення, ухваленого у справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування заяви посилається на те, що 28.11.2024 Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу було ухвалено рішення у справі №212/4215/24 за позовом АТ «ПУМБ» до мене, ОСОБА_1 , як боржника, про стягнення заборгованості. Судом визначено суму стягнення: 99 071,32 грн заборгованість за кредитним договором, 2 020,03 грн судовий збір. Загальна сума зобов`язання становить: 101 091,35 грн. (сто одна тисяча дев`яносто одна) грн 35 коп. З 2023 року ВІН вимушено проживаЄ за межами України у зв`язку з військовою агресією РФ. Його дохід за кордоном є низьким і нестабільним,через мовний бар`єр та упереджене ставлення до іноземців, він працює на роботах, що доступні іноземцям з обмеженим ринком праці. Крім того він є єдиним годувальником сім`ї, яка являється багатодітною, зокрема старша дитина навчається за денною дистанційною формою навчання і також знаходиться на моєму утриманні. Він сплачує проживання, харчування, навчання дітей, у зв`язку з чим не має можливості погасити всю суму одноразово. Незважаючи на складне становище,він має намір добросовісно виконати рішення суду, але лише у розстрочку, яка відповідатиме його реальним можливостям. Просить розстрочити виконання рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 28.11.2024 у справі №212/4215/24 на строк 36 місяців та встановити щомісячний платіж у розмірі 2 808,10 грн, що відповідає поділу загальної суми боргу 101 091,35 грн на 36 частин (101 091,35 / 36 = 2 808,09 грн, округлено до 2 808,10 грн).

Позивач був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу судової повістки до електронного кабінету 17.02.2026, заяв про відкладення або розгляд справи за відсутності представника позивача, заперечень на клопотання відповідача до суду не надходило, неявка представника позивача не перешкоджає розгляду справи.

Відповідач був належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу судової повістки до електронного кабінету 17.02.2026, заяв про відкладення або розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило, неявка відповідача не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали цивільної справи та заяви про розстрочення виконання судового рішення, суд приходить до такого висновку.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 листопада 2024 року позов Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість у розмірі 99071,32 та судовий збір у розмірі 2020,03 грн.

Рішення набрало законної сили 30 грудня 2024 року.

ОСОБА_1 з 2023 року вимушено проживає за кордоном в зв`язку з військовою агресією Р.

Відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Покровської районної у місті ради, ОСОБА_1 є багатодітним батьком, має дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно довідки декана Бердянського державного педагогічного університету, ОСОБА_2 є студентом першого курсу І бакалаврського рівня вищої освіти, 120ДО(а) групи, денної форми здобуття освіти.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Обов`язковість виконання судових рішень закріплена також конвенцією «Про захист прав та свобод людини», яка ратифікована Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав та свобод людини і основоположних свобод» від 17 липня 1997 року. Отже, її положення є обов`язковими для виконання Україною.

Стаття 6 Конвенції гарантує неухильність виконання рішення суду громадянами, юридичними особами та всіма органами влади України.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, повинно бути виконано, а інші обставини щодо його невиконання суперечать основним принципам права і до уваги судом не приймаються.

За частиною першою статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

У справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, суд зазначив, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватись як складова частина судового розгляду. Здійснення права на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру було б ілюзорним, якби внутрішня правова система допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося б на шкоду однієї зі сторін. Крім того, невиконання рішення є втручанням у право на мирне володіння майном, гарантоване статтею 1 Першого протоколу до Конвенції.

Згідно з частиною першою, третьою, четвертою, п`ятою статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Відповідно до статті 33 Закону України від 02 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Підставою для застосування статті 435 ЦПК України і статті 33 Закону України «Про виконавче провадження» є виняткові обставини, які перешкоджають належному виконанню рішення суду, ускладнюють його виконання або роблять не можливим.

Відповідно до пункту 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Аналіз вищевказаних норм дає підстави вважати, що розстрочка виконання судового рішення може бути застосовано судом лише у виключних випадках, оскільки рішення суду підлягає обов`язковому виконанню у повній мірі в строк і порядок, передбачений чинним законодавством.

Суд враховує, що представником відповідача (боржника) при обґрунтуванні підстав для розстрочення виконання рішення надано належні та допустимі доказів про існування обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення (незадовільний матеріальний стан, наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей, наявність захворювання, за яким він має статус особи з інвалідністю та введення воєнного стану на території України).

Зважаючи на складні життєві обставини заявника (наявність на утриманні двох неповнолітніх дітей), а також на загальновідомий факт введення воєнного стану в Україні, що беззаперечно впливає на життя та майновий стан громадян, із врахуванням того, що заявник визнає суму боргу, згідний її сплачувати, суд приходить до висновку, що такі обставини є підставою для розстрочення виконання рішення в частині стягнення заборгованості у розмірі 99071,32 грн на 36 місяців шляхом сплати щомісячних платежів у сумі 2751,98 грн.

Натомість заява про розстрочення виконання рішення в частині стягнення судового збору не підлягає задоволенню, оскільки це є витратами позивача при зверненні до суду, які відшкодовано відповідно до ст. 141 ЦПК України.

З огляду на викладене суд частково задовольняє заяву про розстрочення виконання судового рішення з наведених вище підстав.

Керуючись статтями 260, 268, 435 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 про розстрочення виконання судового рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в частині стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 99071,32 гривень (дев`яносто дев`ять тисяч сімдесят одна гривня тридцять дві копійки), на 36 (тридцять шість) місяців, в розмірі 2751 (дві тисячі сімсот п`ятдесят одна) гривня 98 копійок щомісячно.

В іншій частині у задоволенні заяви відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ч.6 ст.259 ЦПК України повний текст ухвали складено 23 лютого 2026 року та підписано без проголошення.

Суддя О. Г. Пустовіт