Справа № 134/1788/25
У Х В А Л А

29 січня 2026 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Кантонистої О.О.

за участю: секретаря судового засідання Васільєвої Н.Г.

позивачки ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Тетевої-Родюк І.О.

представника третьої особи - Адміністрації

Державної прикордонної служби України Філіпової Г.М.

представника органу опіки та піклування

Крижопільської селищної ради адвоката Панасюка В.Б.

розглядаючи у підготовчому засіданні в залі суду в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Адміністрація Державної прикордонної служби України,

встановив:

05 листопада 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Крижопільського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про відібрання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Адміністрація Державної прикордонної служби України.

Ухвалою судді Крижопільського районного суду від 18 листопада 2025 року відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Крім того, на підставі ст. 19 Сімейного кодексу України, до участі в справі залучено орган опіки та піклування Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області, який зобов`язано надати письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дітей, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Протокольною ухвалою Крижопільського районного суду від 16 грудня 2025 року оголошено перерву у підготовчому засіданні на підставі п. 2 ч. 5 ст. 198 ЦПК України в зв`язку з ненадходженням висновку органу опіки та піклування.

09 січня 2026 року до суду надійшло повідомлення Крижопільської селищної ради від 08.01.2026 № 02-24/104, з якого слідує, що орган опіки та піклування не може надати висновок щодо доцільності/недоцільності відібрання дітей, оскільки діти з батьком фактично не проживають на території Крижопільської селищної громади, що унеможливлює проведення обстеження умов проживання дітей та оцінки рівня їх безпеки згідно з додатком 10 Постанови КМУ від 24.09.2008 № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дітей».

29 січня 2026 року позивачкою ОСОБА_1 до канцелярії суду подано клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме: «рішення 14 лютого 2025 № 96, висновок № 4 від 09.01.2025 року, рішення 22.08.2025 р. № 382, висновок 05.08.2025 р., акт обстеження умов проживання АДРЕСА_1 від 17 липня 2025 р.». В обґрунтування клопотання вказує, що висновками органу опіки та піклування визначено, що їхні з відповідачем неповнолітні діти проживають з батьком по АДРЕСА_1 та тричі на тиждень ночують у матері по АДРЕСА_2 . Таким чином, діти до ухвалення рішення суду щодо визначення їх місця проживання мали проживати з батьком по АДРЕСА_1 , однак останній незаконно вивіз дітей до Республіки Польща. Подані докази підтверджують порушення прав матері та дітей на спілкування, участь у вихованні та свідчать про факт порушення відповідачем рішення органу опіки та піклування.

В підготовчому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала вищевказане клопотання.

Представник відповідача адвокат Тетева-Родюк І.О. заперечила проти задоволення клопотання, мотивуючи тим, що заявлені докази були в розпорядження позивачки та мали бути подані разом із позовною заявою. Крім того, частина цих доказів долучена до відзиву на позовну заяву, тому немає необхідності їх дублювати.

Відповідач ОСОБА_2 підтримав позицію свого представника.

Представник третьої особи ОСОБА_3 та представник органу опіки та піклування адвокат Панасюк В.Б. при вирішенні клопотання поклалися на розсуд суду.

Заслухавши присутніх у підготовчому засіданні учасників справи, дослідивши матеріали справи в межах заявленого клопотання, суд дійшов наступних висновків.

За правилами статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 76 ЦПК України).

Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до положень ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (ч. 1 ст. 127 ЦПК України).

У даній справі позивачка письмово не повідомляла суд про неможливість подання доказів. Заявивши клопотання про долучення доказів поза межами строку на їх подання, позивачка не зазначила будь-яких поважних причин, що стали на заваді подання цих доказів разом із позовною заявою.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про залишення клопотання позивачки без розгляду, оскільки долучені до клопотання докази подані з порушенням процесуального строку, визначеного частиною другою статті 83 ЦПК України, без належного обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку. Крім того, ні у клопотанні про приєднання доказів, ні в підготовчому засіданні позивачка не просила суд поновити пропущений процесуальний строк для подання доказів, а поновлення процесуального строку, встановленого законом, судом з власної ініціативи не передбачено нормами ЦПК України та відбувається лише за заявою учасника справи.

Також під час розгляду даної справи судом встановлено, що в провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області (головуючий суддя Лабай О.В.) перебуває цивільна справі № 134/724/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю, третя особа - орган опіки та піклування Крижопільської селищної ради, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, третя особа - орган опіки та піклування Крижопільської селищної ради.

В силу п. 6 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі. При цьому, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Згідно п. 5 ч. 1 ст. 253 ЦПК України, провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 6 частини першої статті 251 цього Кодексу, - до набрання законної сили судовим рішенням, від якого залежить вирішення справи.

Учасники справи не заявляли клопотання про зупинення провадження у справі, тому суд з власної ініціативи поставив на обговорення питання про зупинення провадження у цій справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 134/724/25.

Позивачка заперечила проти зупинення провадження у справі, посилаючись на те, що відповідач після того, як дізнався про подання нею позову про визначення місця проживання дітей до прийняття судом рішення у справі без її згоди вивіз дітей за кордон, таким чином, змінивши їх місце проживання, що стало підставою для подання нею позову про відібрання дітей.

Відповідач та його представник вважають доцільним зупинення провадження у даній справі, враховуючи, що між сторонами існує спір щодо визначення місця проживання їхніх дітей і відповідна справа перебуває на розгляді суду та наразі не вирішена по суті, відтак вимога про відібрання дитини є передчасною та не може розглядатися ізольовано від цього спору.

Представник третьої особи ОСОБА_3 та представник органу опіки та піклування адвокат Панасюк В.Б. щодо зупинення провадження у справі поклалися на розсуд суду.

Заслухавши присутніх у підготовчому засіданні учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд у постанові від 16.12.2022 у справі № 757/31164/20 дійшов висновку, що для вирішення питання про зупинення провадження у справі суду необхідно у кожному конкретному випадку з`ясовувати: як пов`язана справа, яка розглядається, зі справою, що розглядається іншим судом; чим обумовлюється об`єктивна неможливість розгляду справи.

Отже, необхідність у зупиненні провадження у справі виникає у випадку, якщо неможливо прийняти рішення у цій справі до ухвалення рішення в іншій справі. Тобто між справами, що розглядаються, повинен існувати тісний матеріально-правовий зв`язок, який виражається в тому, що факти, встановлені в одній із справ, будуть мати преюдиційне значення для іншої справи.

Згідно з ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 162 СК України, якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Мати (батько) має право на пред`явлення позову про відібрання дитини, у разі коли один з батьків змінив без згоди другого з батьків місце її проживання до ухвалення рішення про визначення місця проживання і після ухвалення судового рішення місце проживання дитини не змінював, згідно зі ст. 162 СК України, яка підлягає застосуванню на підставі аналогії закону.

Разом з тим, враховуючи, що на даний час не визначено місце проживання дітей сторін та відповідний спір між ними перебуває на розгляді Крижопільського районного суду, суд дійшов висновку, що всебічний, повний та об`єктивний розгляд даної справи є неможливим до вирішення цивільної справи № 134/724/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю, третя особа - орган опіки та піклування Крижопільської селищної ради, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, третя особа - орган опіки та піклування Крижопільської селищної ради, тому провадження у даній справі підлягає зупиненню.

При цьому, суд бере до уваги, що справи про визначення місця проживання дітей та відібрання дітей взаємопов`язані між собою, оскільки факти, встановлені у справі про визначення місця проживання дітей будуть мати преюдиційне значення для справи про відібрання дітей, відповідно, визначення судом місця проживання дітей разом з відповідачем (позивачем за зустрічним позовом) ОСОБА_2 виключить можливість задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відібрання дітей.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 197, 251, 253, 260 ЦПК України, суд -

постановив:

Клопотання позивачки ОСОБА_1 про приєднання доказів до матеріалів справи - залишити без розгляду.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дітей, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Адміністрація Державної прикордонної служби України, зупинити до набрання законної сили судовим рішенням в цивільній справі № 134/724/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей разом з матір`ю, третя особа - орган опіки та піклування Крижопільської селищної ради, та зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьком, третя особа - орган опіки та піклування Крижопільської селищної ради.

Ухвала в частині зупинення провадження у справі може бути оскаржена в апеляційному порядку в 15-денний строк з дня її проголошення до Вінницького апеляційного суду. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено 03 лютого 2026 року.

Суддя