Провадження № 2/643/1079/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - Поліщук Т.В.,

за участю секретаря судового засідання - Костенюк А.В.,

представника позивача адвоката Репетун К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в особі представника адвоката Репетун К.В. звернувся до суду позовом до відповідачки ОСОБА_2 , в якому прохає: визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 за зареєстрованим місцем проживання останнього за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позову зазначено, що сторони з 17.09.2011 перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2018. 14.09.2018 Валківським районним судом Харківської області видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 З 2023 року син сторін за власним бажанням проживає разом з позивачем. Мати дитини, відповідачка по справі, життям сина не цікавиться, жодних контактів із ним не підтримує та участі у вихованні дитини не приймає, у зв`язку із чим рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 03.06.2025 звільнено позивача від сплати аліментів з 03.06.2025, які стягувались на утримання їхнього спільного сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи наведеним, посилаючись на забезпечення якнайкращих інтересів дитини, позивач прохає визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із ним за зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1

Ухвалою Салтівського районного суду міста Харкова від 29.08.2025 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.

Ухвалою суду від 15.09.2025 відкрито провадженні в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.

13.11.2025 ухвалою суду залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Службу у справах дітей Валківської міської ради Харківської області.

22.01.2026 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи до судового розгляду.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала повністю, прохала задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачка ОСОБА_1 прохала розглядати справу без її участі, проти позову не заперечує, зазначила, що дитина проживає з батьком з 15.08.2024, а не як зазначено у позовній заяві, про що вказала у письмовій заяві від 13.11.2025.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Суд, вислухавши представника позивача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

За загальним правилом ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою ст. 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.09.2011, який рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.09.2018 розірвано (а.с.21-22).

Від шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 04.04.2014 (а.с. 18).

Судовим наказом Валківського районного суду Харківської області від 14.09.2018 у справі № 615/1327/18 стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 23-24).

Рішенням Салтівського районного суду міста Харкова від 03.06.2025 встановлено, що дитина сторін ОСОБА_5 , 2014 року народження, проживає разом з батьком та перебуває на його утриманні та звільнено ОСОБА_1 від сплати аліментів з 03.06.2025, які стягуються на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.08.2018 і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі судового наказу Валківського районного суду Харківської області від 14.09.2018 у справі № 615/1327/18 (а.с. 54-55).

Відповідно до акта Валківської міської ради про обстеження сумісного місця проживання № 18 від 08.02.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі своїм сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , якого виховує сам (а.с.31).

З акту служби у справах дітей Валківської міської ради про обстеження умов проживання від 27.03.2025 вбачається, що малолітній ОСОБА_3 з листопада 2024 року проживає з батьком та бабусею ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 . Стосунки в родині доброзичливі. Вихованням дитини займається батько та бабуся. Батьки малолітнього ОСОБА_7 розлучені більше 6 років. Хлопчик проживав з матір`ю в м. Харкові (а.с.32-33).

Відповідно до довідки директора Ков`язького ліцею Валківської міської ради від 19.03.2025 ОСОБА_3 є учнем 5 класу. Батько дитини спілкується з педагогами, які навчають сина, цікавиться шкільним життям дитини. Батько завжди повідомляє про причини відсутності дитини на уроках класному керівнику. Мати ОСОБА_2 контакту зі школою, де вчиться дитина, не підтримує, дитину до школи приводив і забирав батько (а.с.34).

З характеристики Ков`язкього ліцею Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області наданої класним керівником ОСОБА_8 від 08.02.2023 вбачається, що ОСОБА_3 навчається в Ков`язькому ліцеї з лютого місяця 2022 року. Проживає з батьком. Батько приділяє увагу вихованню сина. Систематично відвідує батьківські збори (а.с.35).

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150-152, 154, 155 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини. Право дитини на належне батьківське виховання гарантоване законом. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини (ст. 157 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Згідно з ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №18 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

При розгляді спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, визначення місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч.ч. 4,5 ст. 19 СК України).

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Відповідно до наданого висновку органу опіки та піклування Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від 29.12.2025 за вих. № 04-33/6336, за результатами вивчених матеріалів та наданої інформації, керуючись статтями 5, 12 Закону України «Про охорону дитинства», статтями 153, 160, 161 Сімейного кодексу України, постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» (із змінами), з урахуванням віку та інтересів дитини, орган опіки та піклування міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

З висновку вбачається, що ОСОБА_2 не заперечує проти того, щоб син проживав разом з батьком (а.с.124-127).

Після звернення батька дитини до суду з позовом про визначення місця проживання дитини, відповідачка не подала до суду відзив на позовну заяву, у встановленому порядку з самостійним позовом до суду або із зустрічним позовом в межах розгляду даної справи про визначення місця проживання дитини разом з собою, не зверталася, будь-яких належних доказів, які б свідчили про її бажання і волю щодо визначення місця проживання дитини із мамою суду не надала.

Судом встановлено, що дитина сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає разом з батьком. Будь - яких заперечень щодо місця проживання дитини разом із батьком, відповідачка не висловлювала, а навпаки в письмовій заяві від 13.11.2025 зазначила, що не заперечує проти позову, лише вказала на уточнення, що дитина проживає з батьком з 15.08.2024.

Відповідачка в судове засідання жодного разу не з`явилась, в заяві від 13.11.2025 прохала розглядати справу без її участі. При цьому на час перебування даної справи в суді остання не ставила питання про визначення місця проживання дитини разом із нею, жодних доказів про це в матеріалах справи немає, як і немає доказів, які б підтверджували дії відповідачки та її бажання щодо зміни місця проживання дитини.

Отже, зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідачка досягли згоди щодо проживання дитини з батьком ще з 15.08.2024. Крім того, мати дитини надала до органу опіки на піклування пояснення, що вона не заперечує щодо визначення місця проживання дитини з батьком.

Таким чином, сторони за взаємною згодою врегулювали питання, необхідні для забезпечення проживання дитини із батьком, оскільки фактично відповідачка не заперечує, щоб було ухвалено рішення про визначення місця проживання дитини з батьком.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2025 року у справі № 755/15383/23 (провадження № 61-14116св24) визначено, що «малолітня, яка проживає разом із батьком, а мати дитини як на час подання позову, так і під час розгляду справи в суді не заперечувала проти цього, підтвердивши тим самим, що сторони дійшли домовленості щодо проживання доньки саме з позивачем. З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги, що мати та батько (сторони у справі), які проживають окремо, дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не довів, що його права порушені, не визнані або оспорюються відповідачкою».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 лютого 2025 року у справі № 562/3371/23 (провадження № 61-13363св24) зазначено, що «у розглядуваній справі суди встановили, що: батьки, які проживають окремо, за взаємною згодою визначили місце проживання дитини з матір`ю; дитина проживає з матір`ю за своїм зареєстрованим місцем проживання; батько не заявляє про необхідність зміни місця проживання дочки та не вчиняє будь-яких дій спрямованих на зміну такого місця проживання; дитина, яка досягла десяти років, в судовому засіданні висловила бажання і надалі проживати з матір`ю. З огляду на встановлені обставини, суди дійшли правильного висновку, про відмову у позові зважаючи на відсутність правових підстав для втручання держави у визначення місця проживання дитини у конкретній сімейній ситуації та недоведеність порушення (невизнання або оспорювання) прав і законних інтересів позивачки та/або малолітньої дитини, як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення оскаржених судових рішень».

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18 лютого 2025 року у справі №161/352023, від 10 квітня 2025 року у справі №189/1176/24.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).

Зверненню до суду з позовом про визначення місця проживання дитини має передувати спір між батьками дитини щодо місця її проживання.

При цьому той з батьків, хто звертається до суду з таким позовом має довести, що дійсно батьки не можуть досягнути згоди щодо місця проживання дитини і з цього приводу між ними існує спір.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги про визначення місця проживання дитини заявлені позивачем передчасно, оскільки зверненню до суду з відповідним позовом має передувати спір між батьками щодо місця проживання дитини та принаймні існувати на час вирішення справи в суді.

Аналізуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про відсутність між сторонами спору про визначення місця проживання дитини, який би підлягав вирішенню судом на підставі статті 161 СК України, оскільки відповідачка не виявляє наміру чи бажання на даний час змінювати місце проживання малолітнього сина, який проживає з батьком, в заяві проти позову не заперечувала, що свідчить про її погодження з визначеним місцем проживання дитини разом із батьком у позасудовому порядку, тому правових підстав для вирішення питання про визначення місця проживання дитини із батьком на час розгляду справи немає, оскільки дитина фактично проживає з батьком і його право не оспорюється.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень та норми чинного законодавства України в сукупності із правовими висновками Верховного Суду, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 76-81, 83, 258, 259, 265, 268, 272-273, 352-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, про визначення місця проживання дитини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення, безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Служба у справах дітей Валківської міської ради Богодухівського району Харківської області, місцезнаходження: Харківська область, Богодухівський район, м. Валки, вул. Центральна, буд. 2, .

Суддя Т.В. Поліщук