УХВАЛА

02 березня 2026 року

м. Київ

справа № 522/6993/18

провадження № 61-15824вд25

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В., розглянув заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації, ОСОБА_1 ,

про виселення та вселення,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2018 року ОСОБА_2 , в своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_3 , звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 ,

ОСОБА_5 , треті особи: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації, ОСОБА_1 , у якому просила:

- виселити ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 ;

- усунути їй перешкоди шляхом демонтування залізної решітки з дверима,

що знаходяться на другому поверсі парадного;

- вселити її та малолітнього ОСОБА_3 , 2013 року народження, у квартиру АДРЕСА_1 .

Приморський районний суд м. Одеси рішенням від 30 вересня 2020 року позов ОСОБА_2 задовольнив частково.

Вселив ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 , 2013 року народження у квартиру АДРЕСА_1 .

В іншій частині позову відмовив.

Верховний Суд постановою від 07 лютого 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнив частково. Скасував постанову Одеського апеляційного суду

від 23 травня 2023 року. Справу № 522/6993/18 направив на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Одеський апеляційний суд постановою від 07 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 залишив без задоволення. Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року в оскаржуваній частині залишив без змін.

ОСОБА_4 15 грудня 2025 року через підсистему «Електронний суд» надіслала

до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 30 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 07 жовтня 2025 року у зазначеній справі.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2025 року справу призначено судді-доповідачеві Крату В. І. Судді, які входять

до складу колегії: Краснощоков Є. В., Дундар І. О.

Верховний Суд ухвалою від 19 грудня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_4 залишив без руху та встановив заявнику строк для усунення недоліків.

Верховний Суд ухвалою від 16 січня 2026 року продовжив ОСОБА_4 строк

на усунення недоліків касаційної скарги.

Верховний Суд ухвалою від 23 січня 2026 року поновив ОСОБА_4 строк на касаційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси

від 30 вересня 2020 року та постанови Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року; відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою

ОСОБА_4 та витребував справу із суду першої інстанції; роз`яснив учасникам справи право подати відзив на касаційну скаргу у строк до 07 лютого 2026 року.

Верховний Суд ухвалою від 18 лютого 2026 року заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., передав судді, який

не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Верховний Суд ухвалою від 20 лютого 2026 року відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відвід суддів Верховного Суду Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В.

27 лютого 2026 року ОСОБА_1 через підсистему «Елекронний суд» подала до Верховного Суду заяву про відвід колегії суддів: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В.

Заяву про відвід обґрунтувала тим, що:

- участь вищевказаних суддів у розгляді справи № 522/6993/18 (провадження

№ 61-15824ск25) за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року є підставою для відводу (самовідводу) судді, оскільки у справі № 522/6993/18 (провадження № 61-8765ск23), касаційний суд вже вирішував питання за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеса від 30 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 23 травня 2023 року;

- розгляд касаційної скарги ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 30 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду

від 07 жовтня 2025 року у справі повторно одним і тим же складом суду здійснюється незаконно, з порушенням вимог ЦПК України та прав ОСОБА_1 ,

що свідчить про наявність обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України,

для відводу суддів;

ОСОБА_1 у заяві вказує, що повторна участь суддів, які вже розглядали

цю справу в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанцій, у новому розгляді

(або перегляді) цієї ж справи заборонена і є законною підставою для відводу (самовідводу). Це гарантує неупередженість, адже суддя, що вже сформував думку, не може об`єктивно переглядати власне рішення.

Право відводу є процесуальною гарантією забезпечення неупередженості

та об`єктивності суду. Суддя не може брати участі в розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу) за вищенаведених підстав. Це встановлено для того,

щоб виключити повторну участь суддів у розгляді справи. Крім того, дані правила служать гарантією особам, які беруть участь при повторному розгляді справи,

у їх неупередженості до нового складу суду.

ОСОБА_1 у заяві також вказує, що 24 лютого 2026 року в Електронному суді вона отримала ухвалу від 18 лютого 2026 року Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., які розглянувши заяву ОСОБА_2 про відвід

та з урахуванням його необґрунтованості це питання передали на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 19 лютого

2026 року № 522/6993/18 суддя-доповідач Крат В. І. та судді Дундар І. О. перебували у відпустці. Тому у заявника є сумніви щодо розгляду цього питання суддями.

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. ухвалою від 20 лютого 2026 року відмовив у задоволенні заяви про відвід. Однак щодо повторного розгляду справи № 522/6993/18 одними і тими ж суддями ВС КЦС, зазначеного в заяві про відвід, не побачили цю підставу, ні вказана колегія суддів, ні суддя ВС КЦС Коломієць Г. В.

Згідно звіту про автоматизований розподіл справи між суддями (проведеного

з порушенням порядку встановленого законом) справи № 522/6993/18 автоматизований розподіл касаційної скарги відповідача ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2020 року та постанову Одеського апеляційного суду від 07 жовтня 2025 року відбувся 16 грудня 2025 року лише о 11:25:48;

Колегія суддів ВС КЦС Краснощокова Є. В., Гудими Д. А., Дундар І. О.,

Русинчука М. М., Тітова М. Ю., при розгляді справи в 2023-2024 році не взяла

до уваги, що справа перебувала у провадженні суду близько 8 років, водночас малолітня дитина не вселена до квартири.

Отже, Верховний Суд повинен був провести аналіз доводів учасників справи

та інтересів дитини і винести судове рішення по суті спору з метою невідкладного вирішення спору та забезпечення благополуччя дитини, але цього не зробив.

ОСОБА_2 , яка діє від свого імені та в інтересах малолітнього сина

ОСОБА_3 , звернулася до суду у 2018 році з позовом коли дитині було 5 років. На час ухвалення рішення Одеського апеляційного суду 07 жовтня 2025 року неповнолітньому онуку ОСОБА_1 виповнилось 12 років і 6 місяців.

Головуючий суддя та судді колегії при розгляді справи № 522/6993/18 вже на етапі підготовки до розгляду беззастережно порушили процесуальні норми та права позивача, третьої особи ОСОБА_1 , а рішення прийняли упереджено, без повного

і всебічного з`ясування обставин, та сприяння відповідачці ОСОБА_4 в реалізації

її прав та обов`язків.

ОСОБА_1 вказує, що поведінка суддів та наведені нею обставини явно вказують на те, що судове рішення вже прийнято заздалегідь (на стадії прийняття касаційної скарги ОСОБА_4 до провадження), а тому вважає, що є підстави для задоволення відводу колегії суддів Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: судді-доповідачу: Крату В. І., суддям, які входять

до складу колегії: Дундар І. О., Краснощокову Є. В. по об`єктивним та суб`єктивним критеріям.

Верховний Суд ухвалою від 27 лютого 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., визнав необґрунтованою передав судді, який не входить до складу суду, визначеному у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 березня 2026 року заяву ОСОБА_1 про відвід колегії суддів: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. передано судді Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду Литвиненко І. В.

Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені статтею 36 ЦПК України, згідно з якою суддя підлягає відводу (самовідводу), зокрема, за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду,

що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання

або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини,

що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до частини четвертої статті 36 ЦПК України незгода сторони

з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу (частина друга статті 36 ЦПК України).

Статтею 37 ЦПК України визначено, що суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження

у справі.

Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого

в ній судового рішення.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції,

а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції.

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі.

Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України та статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України

(далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ)

як джерело права.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Білуха проти України» (№ 33949/02, § 49-52,

від 09 листопада 2006 року) зазначено, що наявність безсторонності відповідно

до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним

та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у цій справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, допоки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя

був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але

не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими.

Доводи заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., про те, що вказана колегія суддів вже приймала участь у розгляді цієї справи (провадження № 61-8765ск23), про що свідчить постанова Верховного Суду від 07 лютого 2024 року, не свідчать про наявність обставин, встановлених статтею 37 ЦПК України за наявності яких суддя підлягає відводу (самовідводу).

Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції (частина четверта статті 37 ЦПК України).

Постанову Верховного Суду від 07 лютого 2024 року ухвалено у складі суддів Верховного Суду: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), суддів: Гудими Д. А.,

Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю., в порядку частини третьої статті 405 ЦПК України скасовано не було, а тому відсутні підстави для відводу (самовідводу) колегії суддів: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., на підставі частини четвертої статті 37 ЦПК України.

Аналіз постанови Верховного Суду від 07 лютого 2024 року у складі

суддів: Краснощокова Є. В. (суддя-доповідач), суддів: Гудими Д. А., Дундар І. О., Русинчука М. М., Тітова М. Ю., свідчить, що указаною колегією під час її ухвалення не було сформовано висновок по суті спору, а скасовану постанову апеляційного суду на підставі пункту 5 частини першої статті 411 ЦПК України, згідно з якою судові рішення підлягають обов`язковому скасуванню з направленням справи на новий розгляд, якщо справу розглянуто за відсутності будь-кого з учасників справи, належним чином не повідомлених про дату, час і місце судового засідання,

якщо такий учасник справи обґрунтовує свою касаційну скаргу такою підставою. Інші підстави відкриття касаційного провадження суд касаційної інстанції

не перевіряв.

Доводи ОСОБА_1 , про те, що автоматизований розподіл касаційної скарги

16 грудня 2025 року проведений з порушенням порядку встановленого законом

без протоколу авторозподілу справи) обґрунтовані виключно припущеннями

та не підтверджені будь-якими доказами, оскільки протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 грудня 2025 року, який міститься

в матеріалах касаційної скарги, справу призначено судді-доповідачеві Крату В. І. Судді, які входять до складу колегії: Краснощоков Є. В., Дундар І. О.

Аргумент заяви ОСОБА_1 про те, що заява про відвід ОСОБА_2 розглянута у період відпустки суддів Крата В. І. та Дундар І. О. є безпідставним. Заява

ОСОБА_2 про відвід зареєстрована та передана колегії суддів 18 лютого

2026 року та в той же день розглянута з постановленням ухвали від 18 лютого

2026 року про необґрунтованість заявленого відводу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 лютого 2026 року на підставі ухвали Верховного Суду від 18 лютого 2026 року заяву ОСОБА_2 про відвід колегії суддів Верховного Суду: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., передано судді, який не входить до складу суду, визначеному

у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК України, Коломієць Г. В .

Верховний Суд ухвалою від 20 лютого 2026 року у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В., відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_2

про відвід суддів Верховного Суду Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В.

Таким чином, аналіз заяви про відвід колегії суддів Верховного Суду: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., свідчить, що доводи ОСОБА_1 , зокрема, про те, що розгляд касаційної скарги ОСОБА_4 повторно одним і тим же складом суду здійснюється незаконним складом суду; повторна участь суддів, які вже розглядали цю справу в суді касаційної інстанції у новому розгляді (або перегляді) цієї ж справи заборонена і є законною підставою для відводу (самовідводу); розгляд суддями відводу позивачки у відпустці; сприяння відповідачці ОСОБА_4 в реалізації її прав та обов`язків; прийняття судового рішення заздалегідь обґрунтовані виключно припущеннями та не підтверджені будь-якими доказами і не свідчать про те,

що: указані судді прямо чи побічно заінтересовані у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини,

що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності суддів.

Також заява про відвід підтверджує, що в ній викладено незгоду із процесуальним рішенням судді-доповідача та колегії суддів і не свідчить про наявність підстав

для їх відводу, передбачених статтями 36, 37 ЦПК України, зокрема того, що колегія суддів прямо чи побічно заінтересована у результаті розгляду справи чи про існування об`єктивно обґрунтованих обставин, що викликають сумнів

в неупередженості або об`єктивності указаних суддів.

Статтею 48 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» встановлено, що суддя у своїй діяльності щодо здійснення правосуддя є незалежним від будь-якого незаконного впливу, тиску або втручання. Суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись при цьому принципом верховенства права. Втручання у діяльність судді щодо здійснення правосуддя забороняється

і має наслідком відповідальність, установлену законом.

Учасники справи не можуть використовувати інститут відводу судді з метою схиляння суду до ухвалення бажаного для них процесуального рішення.

Оскільки обставини, на які посилається ОСОБА_1 як на підставу для відводу колегії суддів Верховного Суду: Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. від участі у розгляді справи № 522/6993/18, не дають підстав для сумніву у неупередженості, об`єктивності чи безсторонності суддів, вважаю, що заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Враховуючи, що доводи заявника не знайшли свого правового обґрунтування, керуючись статтями 36, 37, 40, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Верховного Суду Крата В. І., Дундар І. О., Краснощокова Є. В. від участі у розгляді справи

за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3

до ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

треті особи: орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації, ОСОБА_1 , про виселення та вселення відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко