Справа № 643/8345/15-ц
Провадження № 4-с/643/11/26
УХВАЛА

16.02.2026 м. Харків

Салтівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді: Новіченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання: Паньшиної О.С.,

представника виконавчої служби: Іванової К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за скаргою ОСОБА_1

на дії державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції під час виконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 07.05.2019 у справі № 643/18256/18

за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів та збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі скаржник) звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванової Крістіни Сергіївни, в якій просить суд:

- зобов`язати начальника Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції скасувати постанову державного виконавця Іванової К.С. від 29.10.2025 про закінчення виконавчого провадження № 59666856 з примусового виконання виконавчого листа № 643/18256/18, виданого 18.07.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 643/12806/16-ц за період з 01.09.2016 по 25.07.2017 в сумі 10 806,25 грн як таку, що винесена з порушенням ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження»;

- зобов`язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванову К.С. стягнуті грошові кошти у розмірі залишку боргу по виконавчому провадженню № 59666856 в сумі 8 420,12 грн, яка вказана у постанові державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванової К.С. від 09.10.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника зарахувати в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням № 50526454;

- зобов`язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванову К.С. провести виконавчі дії у виконавчому провадженні № 59666856 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Обґрунтовуючи заявлені вимоги скаржник посилається на те, що на примусовому виконанні у державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванової К.С. перебуває зведене виконавче провадження № 60424651, до якого входять: виконавче провадження № 50526454 з примусового виконання виконавчого листа № 643/8345/15-ц, виданого 28.01.2016 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей; виконавче провадження № 59666710 з примусового виконання виконавчого листа № 643/18256/18, виданого 18.07.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів згідно виконавчого листа № 643/8345/15-ц за період з 21.05.2015 по 30.11.2018 в сумі 31 768,10 грн; виконавче провадження № 59666856 з примусового виконання виконавчого листа № 643/18256/18, виданого 18.07.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 643/12806/16-ц за період з 01.09.2016 по 25.07.2017 в сумі 10 806,25 грн; виконавче провадження № 78622488 з примусового виконання виконавчого листа № 643/14060/24, виданого 16.06.2025 Салтівським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини. 24.10.2025 на рахунок державного виконавця від боржника надійшли грошові кошти, які були розподілені державним виконавцем з порушенням черговості, встановленої ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження», внаслідок чого виконавче провадження № 59666856 було безпідставно закінчено.

Державний виконавець вважає подану скаргу необґрунтованою та просить відмовити в її задоволенні.

Розглянувши подану скаргу, суд зазначає таке.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Законом України «Про виконавче провадження» регламентовано порядок та особливості проведення кожної стадії (дії) виконавчого провадження і відповідних дій державних виконавців.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Верховний Суд у постанові від 15.01.2020 у справі № 910/7221/17 зазначив, що в силу приписів вищевказаної статті Закону виконавець повинен вчиняти виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», а також відповідно до інших законів, які є обов`язковими при вчиненні ним тих чи інших виконавчих дій, що є гарантією належного виконання виконавцем своїх обов`язків і недопущення порушення прав сторін виконавчого провадження. Отже, виконавець повинен діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України. В цьому реалізується «правомірна поведінка» виконавця.

Положеннями статті 55 Конституції України визначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Пунктом 9 статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що однією із засад виконавчого провадження є забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Під час розгляду даної скарги судом встановлено, що на примусовому виконанні у державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванової К.С. перебуває зведене виконавче провадження № 60424651, до якого входять:

- виконавче провадження № 50526454 з примусового виконання виконавчого листа № 643/8345/15-ц, виданого 28.01.2016 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей;

- виконавче провадження № 59666710 з примусового виконання виконавчого листа № 643/18256/18, виданого 18.07.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів згідно виконавчого листа № 643/8345/15-ц за період з 21.05.2015 по 30.11.2018 в сумі 31 768,10 грн;

- виконавче провадження № 59666856 з примусового виконання виконавчого листа № 643/18256/18, виданого 18.07.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 643/12806/16-ц за період з 01.09.2016 по 25.07.2017 в сумі 10 806,25 грн;

- виконавче провадження № 78622488 з примусового виконання виконавчого листа № 643/14060/24, виданого 16.06.2025 Салтівським районним судом міста Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дитини.

24.10.2025 в межах зведеного виконавчого провадження № 60424651 з ВЧ НОМЕР_1 на рахунок відділу з обліку депозитних сум надійшли грошові кошти, які державним виконавцем були розподілені наступним чином:

- у ВП № 59666710 надійшли кошти в сумі 24 435,25 грн, з яких на користь скаржника перераховано 22 098,29 грн, в рахунок погашення виконавчого збору зараховано 2 209,82 грн та в рахунок погашення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду зараховано 127,14 грн;

- у ВП № 50526454 надійшли кошти в сумі 4 129,17 грн, які були перераховані скаржнику;

- у ВП № 78622488 надійшли кошти в сумі 4 129,17 грн, з яких на користь скаржника перераховано 3 826,17 грн, в рахунок погашення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду зараховано 303,00 грн;

- у ВП № 59666856 надійшли кошти в сумі 8 420,12 грн, з яких 7 105,50 грн перераховано скаржнику, 1 080,62 грн зараховано у рахунок погашення виконавчого збору та 234,00 грн зараховано в рахунок погашення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду.

29.10.2025 державним виконавцем Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Івановою К.С. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59666856 на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» у зв`язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Проте, відповідно до статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів.

Отже, стаття 46 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює черговість задоволення вимог у зведеному виконавчому провадженні, при цьому в другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, а стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів може задовольнятися лише після повного задоволення основних аліментних вимог.

Таким чином, на переконання суду аліменти мають пріоритет перед неустойкою у розподілі обмежених коштів.

Розподіл коштів державним виконавцем між основними аліментними вимогами та неустойкою суперечить черговості, яка встановлена статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» та порушує гарантоване Конституцією України, Сімейним кодексом України та Законом України «Про охорону дитинства» право неповнолітньої дитини на утримання.

Враховуючи вищевикладене суд дійшов висновку, що державний виконавець Іванова К.С. під час розподілу грошових коштів в межах зведеного виконавчого провадження № 60424651 порушила черговість задоволення вимог стягувача, встановлену статтею 46 Закону України «Про виконавче провадження» та безпідставно направила грошові кошти в сумі 8 420,12 грн у рахунок погашення заборгованості за неустойкою (пенею) за прострочення сплати аліментів, погашення виконавчого збору та погашення витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішення суду у виконавчому провадженні № 59666856 і, як наслідок, неправомірно винесла постанову від 29.10.2025 про закінчення вказаного виконавчого провадження.

Вказані порушення вимог статті 46 Закону України «Про виконавче провадження» в частині черговості розподілу коштів були встановлені також і постановою начальника Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 31.10.2025 про результати перевірки законності виконавчого провадження № 60424651, якою було зобов`язано усунути вказані порушення у строк до 07.11.2025. Проте на момент розгляду скарги судом державним виконавцем виявлені порушення так і не були усунуті.

Згідно з частиною 2 статті 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Таким чином, процесуальний закон прямо передбачає повноваження суду на перевірку законності постанов державного виконавця та їх скасування у разі встановлення невідповідності вимогам закону.

Разом із тим Закон України «Про виконавче провадження» розмежовує судовий та відомчий контроль за діяльністю державних виконавців. Відповідно до статті 74 зазначеного Закону рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені до суду або до начальника відповідного органу державної виконавчої служби. Тобто законодавець встановив альтернативні способи захисту прав особи: адміністративний (відомчий) та судовий.

Звернення особи до суду зі скаргою означає реалізацію саме судового способу захисту. У такому випадку суд здійснює безпосередню перевірку законності оскаржуваної постанови і, встановивши її невідповідність вимогам закону, зобов`язаний ухвалити рішення по суті заявлених вимог. Перекладення судом функції вирішення питання про законність постанови державного виконавця на начальника виконавчої служби шляхом зобов`язання останнього скасувати відповідну постанову суперечило б принципу здійснення правосуддя виключно судами (стаття 124 Конституції України) та принципу ефективного судового захисту.

Суд не може підміняти судовий спосіб захисту адміністративним і зобов`язувати начальника органу державної виконавчої служби повторно розглядати питання, яке вже стало предметом судового контролю.

Крім того, відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, а також надає захист правам та інтересам у спосіб, визначений законом. У випадку встановлення незаконності постанови державного виконавця належним і ефективним способом захисту є саме її скасування судом, що усуває порушення права заявника та поновлює виконавче провадження.

Верховний Суд у своїй практиці неодноразово звертав увагу на те, що суд, розглядаючи скаргу на рішення державного виконавця, не лише констатує порушення, а й вирішує питання щодо правових наслідків такого порушення, у тому числі шляхом скасування незаконної постанови.

Отже, враховуючи, що: заявником обрано судовий спосіб оскарження постанови державного виконавця; суд наділений прямими повноваженнями перевіряти законність таких постанов та скасовувати їх; зобов`язання начальника виконавчої служби скасувати постанову фактично означало б перекладення судом власних повноважень на інший орган та порушення принципу ефективного судового захисту, суд дійшов висновку, що у разі встановлення незаконності постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження належним способом захисту є її безпосереднє скасування судом, а не покладення відповідного обов`язку на начальника органу державної виконавчої служби.

З огляду на викладене, суд самостійно скасовує постанову державного виконавця від 29.10.2025 про закінчення виконавчого провадження № 59666856 як таку, що прийнята з порушенням вимог статті 46 Закону України «Про виконавче провадження», що відповідає принципам верховенства права, обов`язковості судових рішень та ефективного судового захисту, та зобов`язує державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванову К.С. стягнуті грошові кошти у розмірі залишку боргу по виконавчому провадженню № 59666856 в сумі 8 420,12 грн, яка була вказана у постанові державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванової К.С. від 09.10.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника зарахувати в рахунок погашення заборгованості по аліментах по виконавчому провадженні № 50526454, а також провести виконавчі дії у виконавчому провадженні № 59666856 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Що стосується вимог стягувача про винесення окремої ухвали стосовно державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванової К.С., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин 1, 3 статті 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. Суд може постановити окрему ухвалу щодо державного виконавця, іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця та направити її органам, до повноважень яких належить притягнення таких осіб до дисциплінарної відповідальності, або органу досудового розслідування, якщо суд дійде висновку про наявність в діях (бездіяльності) таких осіб ознак кримінального правопорушення.

Окрема ухвала суду є процесуальним засобом судового впливу на виявлені під час судового розгляду грубі порушення законності, а також причини та умови, що цьому сприяли.

Питання щодо постановлення окремої ухвали є правом, а не обов`язком суду.

Судом не встановлено обставин, які б давали підстави для постановлення окремої ухвали у даній справі, а тому у задоволенні клопотання скаржника про постановлення окремої ухвали слід відмовити.

Керуючись статтями 450, 451 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

2. Скасувати постанову державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванової К.С. від 29.10.2025 про закінчення виконавчого провадження № 59666856 з примусового виконання виконавчого листа № 643/18256/18, виданого 18.07.2019 Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суми неустойки (пені) по заборгованості зі сплати аліментів згідно виконавчого листа № 643/12806/16-ц за період з 01.09.2016 по 25.07.2017 у розмірі 10 806,25 грн, як таку, що винесена з порушенням вимог статті 46 Закону України «Про виконавче провадження».

3. Зобов`язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванову К.С. стягнуті грошові кошти у розмірі залишку боргу по виконавчому провадженню № 59666856 в сумі 8 420,12 грн, яка була вказана у постанові державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванової К.С. від 09.10.2025 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника зарахувати в рахунок погашення заборгованості по аліментах по виконавчому провадженні № 50526454.

4. Зобов`язати державного виконавця Салтівського відділу державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Іванову К.С. провести виконавчі дії у виконавчому провадженні № 59666856 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

5. В іншій частині скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

6. Відповідно до статті 261 ЦПК України дана ухвала набирає законної сили після її проголошення та може бути оскаржена протягом 15 днів шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 27.02.2026 року.

Суддя Н.В. Новіченко