Справа №751/6230/25
Провадження №2/751/609/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року місто Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Овсієнко Ю. К.

за участю секретаря Решетник В.В.,

позивача ОСОБА_1 , представника позивача Кашуби М.О.,

представника відповідача ОСОБА_2 - Кутукова С.О. ,

представника відповідача Чернігівської міської ради Алексієнко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства у справах ветеранів України, Чернігівської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції сторін.

Адвокат Кашуба М.О. звернувся до суду із позовом в інтересах ОСОБА_1 про встановлення факту, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали однією сім`єю як жінка та чоловік без реєстрації шлюбу в період з січня 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заява мотивована тим, що позивач проживала разом із ОСОБА_4 з січня 2007 року до загибелі чоловіка, ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю як дружина та чоловік без реєстрації шлюбу, так як в цьому не було потреби. 25.02.2022 ОСОБА_4 добровольцем вступив до лав територіальної оборони міста Чернігова та брав безпосередньо участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області. ІНФОРМАЦІЯ_3 під час ведення бойових дій в місті Чернігові, ОСОБА_4 загинув. Встановлення факту проживання однією сім`єю позивачу необхідно для отримання допомоги від держави за загибель чоловіка та оформлення статусу члена сім`ї загиблого військовослужбовця (а.с. 2-8).

18.09.2025 представником Міністерства у справах ветеранів України подано відзив на позовну заяву, в якому просили справу розглядати за відсутності представника Міністерства у справах ветеранів України. Звертали увагу суду, що із змісту позовної заяви встановлено, що позивачем не заявлено ніяких вимог до Мінветеранів. Також повідомили, що позивач до Мінветеранів не звертався, відповідно Мінветеранів у жодні правовідносини з позивачем не вступало (а.с.72-74).

18.09.2025 представником Чернігівської міської ради подано відзив на позовну заяву в якому просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначили, що відповідно до підпункту 3.22 пункту 3 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, доказами постійного проживання спадкоємця зі спадкодавцем можуть бути: відмітка у паспорті спадкоємця про реєстрацію його місця проживання; довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Крім того, вказують, що в разі, якщо заведена спадкова справа за померлим ОСОБА_4 , Чернігівська міська рада не є належним відповідачем у спірних правовідносинах (а.с.81-88).

22.09.2025 відповідачем ОСОБА_2 подано відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги не визнав з підстав необґрунтованості та безпідставності.

Зазначив, що він є сином ОСОБА_4 і дійсно його батько за життя зустрічався з ОСОБА_1 та мав з нею відносини як із жінкою, проте це не підтверджує факту проживання саме як сім`ї. Зокрема, на підтвердження факту проживання однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у період з січня 2007 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто більше 15 років, позивачка посилається на те, що всі документи загиблого ОСОБА_4 знаходяться у неї, а також надає до позовної заяви фотокартки. При цьому вказане не підтверджує обґрунтованість позовних вимог, а саме їх проживання сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (а.с.100-104).

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 02.09.2025 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження (а.с.66).

Ухвалою суду від 02.10.2025 підготовче судове засідання закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні (а.с.115-116).

Ухвалою суду від 13.11.2025 витребувано від приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Амбарнової Л.М. належним чином завірено копію спадкової справи №52/2023 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 .

Витребувано від Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням житлової субсидії, за адресою АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 за період з 01.01.2016 року по 05.03.2022 року.

Витребувано з Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Чернігові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції:

- належним чином засвідчену копію актового запису №06 від 04.01.2002 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ;

- наявну інформацію про реєстрацію укладення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , інших шлюбів (а.с.153-154).

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Кутуков С.О. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Представник Чернігівської міської ради в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав, зазначених у відзиві на позовну заяву.

Свідок ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою покійного ОСОБА_4 , суду показала, що позивачка ОСОБА_1 мала стосунки з її братом ОСОБА_4 приблизно 15 років. Вони разом придбали дім десь на Бобровиці, адресу вона не пам`ятає. Гроші на придбання вказаного будинку її покійний брат позичав у їх найстаршої сестри ОСОБА_7 . Свідок спільно з братом та ОСОБА_1 разом святкували Новий Рік та день народження, ходили у кафе. Свідку відомо, що позивачка ОСОБА_1 та ОСОБА_4 проживали разом, проте чи були сім`єю вона не знає. Також свідок повідомила, що ОСОБА_4 постійно працював, займався перевезеннями, безпосередньо був за кермом. Поховання ОСОБА_4 організовував його знайомий ОСОБА_8 , прізвище свідку не відомо. Відносини між покійним ОСОБА_4 та його сином ОСОБА_9 були нормальні.

Свідок ОСОБА_10 , яка є рідною сестрою покійного ОСОБА_4 , суду показала, що її брат зустрічався із ОСОБА_1 приблизно 15 років. Коли вони разом придбали будинок за адресою: АДРЕСА_2 , то постійно проживали там разом, вели спільне господарство, робили ремонти. Проте, як повідомила свідок, у цьому будинку її брат зареєстрований так і не був, хоча ОСОБА_1 йому обіцяла «прописати». Грошові кошти на придбання вказаного будинку ОСОБА_4 брав у борг, зокрема і у неї особисто. При цьому, свідок суду повідомила, що її брат постійно дуже важко працював, займався перевезеннями людей, з її слів: « ОСОБА_4 із-за керма не вилазив.».

Свідок ОСОБА_11 , який є сусідом позивачки ОСОБА_1 суду показав, що вона та покійний ОСОБА_4 придбали поряд із ним будинок за адресою: АДРЕСА_2 приблизно 13 років тому. Вони проживали там постійно, вели спільний побут, ОСОБА_4 робив у будинку поточні ремонти. Свідку відомо, що ОСОБА_1 та покійний ОСОБА_4 вели спільний бізнес - постійно возили групи людей на море.

Свідок ОСОБА_12 , який є сусідом ОСОБА_1 суду показав, що приблизно 10 (десять) років позивачка ОСОБА_1 разом з покійним ОСОБА_4 постійно проживали разом за адресою: АДРЕСА_2 , вели спільне господарство, мали спільний бізнес. За час їх спільного проживання у вказаному будинку був зроблений капітальний ремонт, який робили будівельники та особисто ОСОБА_4 . Свідок зазначив, що будинок АДРЕСА_2 ОСОБА_1 придбала за особисті кошти. Чи приймав участь покійний ОСОБА_4 у придбанні вказаного будинку та чи давав на це кошти свідку невідомо. Також свідок суду повідомив, що ОСОБА_1 працювала у Чернігівській політехніці, але іноді їздила із ОСОБА_4 у поїздки по перевезенню людей на відпочинок. Вказаний свідок зазначив, що з покійним ОСОБА_4 він спілкувався приблизно один раз на три місяці. Іноді вони заїжджали в район Лісковиці де розташований будинок ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_13 , який є колишнім сусідом ОСОБА_1 , суду показав, що ОСОБА_14 він знає з 1997 року. Після того, як вона почала зустрічатися із ОСОБА_4 , вони придбали приватний будинок за адресою: АДРЕСА_2 , де свідок бував у гостях приблизно 5-6 разів на рік. Коли свідок приходив у гості, то бачив, що ОСОБА_4 робив ремонти у будинку, також він розповідав свідку про вже зроблені ремонти.

Свідок ОСОБА_15 , який є знайомим позивачки ОСОБА_1 та покійного ОСОБА_4 , суду показав, що вони були його першими клієнтами по ремонту автомобілів та постійно обслуговували у нього свої транспортні засоби. Свідку відомо, що ОСОБА_1 спільно з ОСОБА_4 придбали приватний будинок на Бобровиці, де за час проживання зробили капітальний ремонт. Також свідок знайомий із сином покійного ОСОБА_4 - ОСОБА_9 та суду повідомив, що відносини у сина з батьком були нормальні.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 04.01.2002 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.13)

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 від 19.05.2022 року (а.с.14).

З довідки про безпосередню участь особи у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України від 14.01.2025 № 1/ІІІ/5/1 ОСОБА_4 дійсно брав безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, перебуваючи в Чернігівській області (а.с.16).

Згідно довідки Управління адміністративних послуг Чернігівської міської ради від 11.09.2025 станом на 05.03.2022 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (зареєстровано 14.03.2000), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (зареєстровано 09.12.1981) , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 (зареєстровано 17.10.2012), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , знято 19.05.2022) (а.с.91).

Згідно копії актового запису про смерть № 1897 ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 61 рік, причина смерті - Y 36.9 ушкодження внаслідок військових дій не уточнені, адреса проживання зазначена АДРЕСА_1 (а.с.123).

Згідно інформації Головного управління пенсійного фонду України в Чернігівській області ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , неодружена, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 . Має склад сім`ї: ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , син. Відповідно до підсистеми ІКІС ПФУ: ППВ ДСВ є мігроване рішення щодо призначення житлової субсидії ОСОБА_1 з 01.01.2021. За зверненням через Портал гр.. ОСОБА_1 зареєстрованим у підсистемі ІКІС ПФУ «ЗВЕРНЕННЯ» 31.10.2024 за № 421021, прийнято рішення -2024-1 про призначення житлової субсидії з жовтня 2024 року на період: з 01.10.2024 по 31.10.2024 у розмірі 95,71 грн, з 01.11.2024 по 31.03.2025 у розмірі 1 477,37 грн (щомісячно), з 01.04.2025 по 30.04.2025 у розмірі 49,64 грн.

Рішенням за № -2025-1 від 23.03.2025 в межах установленого строку призначення житлової субсидії ОСОБА_1 було зроблено перерахунок на період: з 01.03.2025 по 31.03.2025 у розмірі 0,00 грн, з 01.04.2025 по 30.04.2025 у розмірі 0,00 грн. З травня 2025 року заявниця щодо призначення житлової субсидії не зверталася.

Додатково повідомили, що за адресою: АДРЕСА_4 житлова субсидія не призначалась. За даною адресою призначена пільга з 01.02.2025 (а.с.124-125, 129-130, 132-133, 141,142).

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , його батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.167).

03.10.2023 ОСОБА_2 звернувся до приватного нотаріуса Амбарнової Л.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину (а.с.165)

04.10.2023 приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Амбарновою Л.М. видано свідоцтво про право на спадщину, зареєстроване в реєстрі за № 2058 (а.с.169).

ІV. Оцінка Суду.

Відповідно до частин другої та четвертої статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права й обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо. Також це можуть бути: свідоцтво про смерть одного із «подружжя», свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що «подружжя» вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства.

Про ознаки проживання однією сім`єю висловився і Конституційний Суд України у своєму рішенні від 03.06.1999 року №5-рп/99. Згідно з абзацом п`ятим пункту 6 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 3 червня 1999 року № 5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї» членами сім`ї військовослужбовця є, зокрема, особи, які постійно з ним мешкають і ведуть спільне господарство. До таких осіб належать не тільки близькі родичі (рідні брати, сестри, онуки, дід і баба), але й інші родичі чи особи, які не перебувають з військовослужбовцем у безпосередніх родинних зв`язках (брати, сестри дружини (чоловіка); неповнорідні брати і сестри; вітчим, мачуха; опікуни, піклувальники, пасинки, падчерки й інші). Обов`язковими умовами для визнання їх членами сім`ї, крім спільного проживання, є: ведення спільного господарства, тобто наявність спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівля майна для спільного користування, участь у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. До того ж, цим рішенням Конституційного Суду України визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства.

Отже, законодавство не передбачає вичерпного переліку членів сім`ї та визначає критерії, за наявності яких особи складають сім`ю. Такими критеріями є спільне проживання (за винятком можливості роздільного проживання подружжя з поважних причин і дитини з батьками), спільний побут і взаємні права й обов`язки.

Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в постанові від 22 серпня 2018 року по справі № 644/6274/16-ц (провадження № 14-283 цс 18).

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Згідно вимог ч. 4 ст. 3 СК України, сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.

Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбі. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.

Обов`язковою умовою для визнання членами сім`ї, крім факту спільного проживання, є ведення чоловіком та жінкою спільних витрат, спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин.

Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання.

Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки, фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у свої сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наявність або відсутність обставин та фактів встановлюється на підставі доказів сторін, якими відповідно до ч. 2 ст. 76 ЦПК України є письмові, речові і електронні докази, висновки експертів, показання свідків.

Положеннями ст. 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ч. 1, ч. 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

На підтвердження своїх доводів щодо спільного проживання з ОСОБА_4 , позивачем надано: копії документів ОСОБА_4 : свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.13), довідку Міністерства у справах ветеранів України (а.с.16), паспорт ОСОБА_4 та картку фізичної особи - платника податків (а.с.17-19), пенсійне посвідчення та посвідчення водія (а.с.20), свідоцтво про восьмирічну освіту (а.с. 21), атестат № НОМЕР_4 (а.с.22)диплом НОМЕР_5 (а.с.23),профспілковий квиток (а.с.24), трудову книжку (а.с.25), декларацію № 0001-МКЕ9-3300 про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу (а.с.26), договір купівлі-продажу 7441/2016/171358 транспортного засобу від 05.11.2016 (а.с.27-28), договір купівлі-продажу 7441/2017/331649 транспортного засобу від 14.02.2017 (а.с.29-30), виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.31-32), довіреності ОСОБА_4 на уповноваження певних осіб продати автомобілі (а.с.33,34), автограф з книжки (а.с.37), статтю з газети (а.с.38-39), фотокартки (а.с.42-58).

В свою чергу відповідачем на підтвердження доводів щодо заперечення спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_4 зазначено, що в обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що оскільки вона проживала постійно з ОСОБА_4 , то всі його документи знаходяться у неї, зокрема паспорт. Проте, як зазначає відповідач, під час реєстрації смерті в органах ДРАЦС оригінал паспорта померлої особи обов`язково вилучається та проставляється відповідний штамп про смерть власника, тому такі доводи не відповідають дійсності.

Частинами першою та другою статті 21 СК України передбачено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 3 липня 2019 року у справі № 554/8023/15-ц зазначила: "Встановлення факту проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу передбачає доведення перед судом факту їх спільного проживання, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Під спільним проживанням слід розуміти постійне фактичне мешкання чоловіка та жінки за однією адресою, збереження ними у такому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ними цього місця проживання як свого основного, незалежно від того, що будь-хто із них за особливістю своєї роботи/служби зумовлений тривалий час бути відсутнім за цим місцем проживання (несення військової служби, вахтовий метод роботи).

Спільний побут, в свою чергу, передбачає ведення жінкою та чоловіком спільного господарства, наявність спільного бюджету, витрат, придбання майна для спільного користування, в тому числі за спільні кошти та внаслідок спільної праці, спільна участь в утриманні житла, його ремонт, спільне харчування, піклування чоловіка та жінки один про одного/надання взаємної допомоги тощо.

До прав та обов`язків, притаманних подружжю, слід віднести, зокрема, але не виключно, існування між чоловіком та жінкою, реалізацію ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. При цьому має бути встановлена і доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин, оскільки самі по собі, наприклад, факти перебування у близьких стосунках чоловіка та жінки або спільна присутність їх на святах, або пересилання коштів, або періодичний спільний відпочинок, або проживання за однією адресою, факт реєстрації за такою адресою при відсутності інших наведених вище ознак не можуть свідчити, що між чоловіком та жінкою склались та мали місце усталені відносини, притаманні подружжю".

Наведені правові висновки суду повністю узгоджуються із правовими позиціями, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі №554/8023/15-ц, постановах Верховного Суду від 11.12.2019 року у справі №712/14547/16-ц, від 12.12.2019 року у справі №490/4949/17, від 18.12.2019 року у справі №761/3325/17-ц, від 24.01.2020 року у справі №490/10757/16-ц, від 09.11.2020 року у справі №757/8786/15-ц та від 03.11.2022 року у справі №361/4744/19.

Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні подружжю. Таким чином, предметом доказування у справах про встановлення факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є факти спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю.

Подібний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 686/15993/21, від 09 листопада 2022 року у справі № 753/10315/19, від 16 листопада 2022 року у справі № 199/3941/20.

Факт знаходження у позивача документів ОСОБА_4 , проведення ОСОБА_4 ремонту у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , самі по собі окремо, без доведення факту ведення спільного господарства, наявності спільного бюджету та взаємних прав і обов`язків, притаманних подружжю, не може свідчити про те, що між сторонами склались та мали місце усталені відносини, які притаманні подружжю (постанови Верховного Суду від 15 серпня 2019 року у справі № 588/350/15, від 19 березня 2020 року у справі № 303/2865/17, від 23 вересня 2021 року у справі № 204/6931/20, від 30 червня 2022 року у справі № 694/1540/20).

Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Європейський суд з прав людини, надаючи власне визначення терміну «сімейне життя», вказує на те, що сімейне життя може існувати там, де між особами не існує жодних юридичних зв`язків. Так, у справі «Ельсхольц проти Німеччини» Суд визначив, що «поняття сім`ї (за статтею 8 ЄКПЛ) не обмежується стосунками на основі шлюбу і може охоплювати інші «сімейні» de facto зв`язки, коли сторони проживають разом поза шлюбом».

Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці.

Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться показання свідків про спільне проживання та ведення ними спільного побуту, документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання), фотографії певних подій, документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо.

Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання факту проживання однією сім`єю без наявності інших ознак сім`ї. Показання свідків та спільні фотографії, самі по собі не можуть бути підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду: від 12 грудня 2019 року у справі № 466/3769/16, від 27 лютого 2019 року у справі № 522/25049/16-ц, від 11 грудня 2019 року в справі № 712/14547/16-ц, від 24 січня 2020 року в справі № 490/10757/16-ц.

Звертаючись до суду із позовом ОСОБА_1 просила встановити факт проживання її та ОСОБА_4 , однією сім`єю, як чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, посилаючись на те, що вони разом проживали спочатку (з січня 2007 року по березень 2013 року) за адресою АДРЕСА_5 , а потім (з березня 2013року) за адресою: АДРЕСА_2 , та у неї знаходились всі документи ОСОБА_4 .

За приписами статті 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина 2 статті 77 ЦПК України).

Дослідження доказів - це безпосереднє сприйняття і вивчення судом в судовому засіданні інформації про фактичні дані, представленої сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, за допомогою передбачених в законі засобів доказування на підставі принципів усності та безпосередності. Предметом доказування у кожній справі є факти, які становлять основу заявлених вимог і заперечень проти них або мають інше значення для правильного розгляду справи і підлягають встановленню для прийняття судового рішення.

Аналіз наведених положень закону свідчить, що позивачка повинна довести належними доказами не лише факт спільного проживання із ОСОБА_4 однією сім`єю, як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, а й факт ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п.

Згідно з частинами 1 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Положеннями частини 2 статті 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В пункті 27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Під час судового розгляду позивачем не доведено та матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про спільне проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією сім`єю чоловіка та жінки, без реєстрації шлюбу, тобто наявність сім`ї, зокрема, що позивачка з ОСОБА_4 постійно спільно проживали, мали спільний бюджет, харчування, мали спільні витрати на купівлю майна спільного користування, брали участь в утриманні спільного житла, ремонті, вважали себе чоловіком та дружиною, зберігали у спільному житлі переважну більшість своїх речей, сприймали це житло як своє основне, тобто відсутнє підтвердження реальності сімейних відносин з ОСОБА_4 .

Щодо наданих суду фотознімків, то такі не містять відомостей про день, час та місце зйомки. Цими фотознімками зафіксовані епізодичні моменти перебування разом, які не є доказами спільного проживання позивачки та ОСОБА_4 однією сім`єю у проміжок часу з січня 2007 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 . Долучені до справи фотознімки не свідчать про спільні права і обов`язки між позивачкою та ОСОБА_4 , є ситуативними з повсякденного життя і не є сімейними фотознімками. Обставини фотографування, обстановка на фото не дають необхідних і достатніх підстав стверджувати, що сфотографовані особи є однією сім`єю або вважають себе подружжям.

Суд зауважує, що згідно з усталеною судовою практикою самі лише показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу (постанова Верховного Суду від 12.12.2019 року у справі №466/3769/16-ц).

Як вище зазначив суд, тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена, водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. При даному розгляді справи обставин, які дали суду змогу стверджувати, що між позивачкою та ОСОБА_4 склалися усталені відносини, які притаманні подружжю, не було встановлено. Перед судом позивачем не була доведена саме сукупність вказаних усталених обставин та відносин між чоловіком та жінкою, реалізація ними особистих немайнових прав, передбачених главою 6 СК України, тощо. Судом не було встановлено спільного проживання позивачки та ОСОБА_4 в період з січня 2007 року до 05 березня 2022, наявності у них спільного побуту, виникнення між ними у зв`язку із цим взаємних прав та обов`язків, притаманних подружжю, суду не було надано доказів постійного фактичного мешкання ОСОБА_4 та позивачки за однією адресою, збереження ОСОБА_4 у цьому житлі переважної більшості своїх речей, зокрема щоденного побутового вжитку, сприйняття ним цього місця проживання як свого основного, доказів ведення спільного побуту, спільного господарства, наявності спільного бюджету, спільних витрат в інтересах сім`ї, придбання майна для спільного користування, спільної участі в утриманні житла, його ремонті, що ОСОБА_4 вважав себе чоловіком позивачки.

Навпаки, як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , актовий запис про смерть ОСОБА_4 отримав його син ОСОБА_2 , який також після смерті свого батька отримав свідоцтво про право на спадщину за законом.

А тому, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заявлених вимог про встановлення факту спільного проживання позивачки та ОСОБА_4 , однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу у зазначений позивачкою період.

VІ . Розподіл судових витрат.

Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи відмову позивачеві в задоволенні позову в повному обсязі, витрати зі сплати судового збору з відповідачів стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 2, 12, 13, 81, 258, 259, 263-265, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Міністерства у справах ветеранів України, Чернігівської міської ради, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_6

Відповідачі: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_7

Міністерство у справах ветеранів війни України, 01001, м. Київ, вул. Хрещатик, 34,

Чернігівська міська рада, 14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, буд. 7,

Головуючий - суддя Ю. К. Овсієнко