УХВАЛА

18 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 760/2096/22

провадження № 61-15424ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Ситнік О. М.,

Фаловської І. М.,

розглянув клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю та відшкодування моральної шкоди в розмірі 20 000 грн.

У лютому 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визначення постійного місця проживання дитини разом

з батьком.

Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 10 000 грн у відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено.

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 .

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково. Відібрано малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ОСОБА_1 .

Повернуто малолітню дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 за адресою реєстрації: АДРЕСА_1 .

Визначено місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Верховного Суду від 15 січня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері скасовано та залишено в цій частині в силі рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року.

Постанову Київського апеляційного суду від 15 травня 2024 року в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місяця проживання дитини - скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині вирішення позовних вимог про визначення місця проживання дитини задоволено.

Рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до

ОСОБА_2 про визначення місяця проживання дитини з батьком - скасовано, та ухвалено в частині позовних вимог ОСОБА_2 нове судове рішення про задоволення позову.

Визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_2 .

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 - відмовлено.

08 грудня 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Ліщишин І. В., засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Солом`янського районного суду міста Києва від 30 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року.

У касаційній скарзі представник заявника просить суд касаційної інстанції скасувати постанову апеляційного суду, а рішення суду першої інстанції в частині позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини змінити та викласти його мотивувальну частину в редакції цієї постанови.

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року відкрито

касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ліщишин І. В., на рішення Солом`янського районного суду

міста Києва від 30 червня 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року та витребувано справу із суду першої інстанції. Відмовлено в задоволенні клопотання заявника про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

14 січня 2026 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Ліщишин І. В., через підсистему «Електронний Суд» надіслав до Верховного Суду заяву про зупинення виконання та дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня 2025 рокудо закінчення її перегляду в касаційному порядку.

Ухвалою Верховного Суду від 29 січня 2026 року відмовлено в задоволенні заяви заявника про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду

від 24 вересня 2025 року до закінчення її перегляду в касаційному порядку.

12 лютого 2026 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду клопотання про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня

2025 року.

Доводи зазначеного клопотання зводяться до незгоди заявника

з оскаржуваною постановою суду апеляційної інстанції, а також негативним, на його думку, впливом матері на сина, її неможливістю забезпечення належних умов для нього, застосування фізичної сили по відношенню до дитини та можливістю вивезення дитини до Російської Федерації.

Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції

за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Пунктом 11 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 червня 2012 року № 10 «Про судову практику розгляду цивільних справ у касаційному порядку» визначено, що клопотання про зупинення виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судового рішення, підтверджені певними доказами (наприклад, у разі відкриття виконавчого провадження з примусового виконання рішення суду має бути додано завірену копію такої постанови). Вирішуючи питання про зупинення виконання судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та осіб, які не брали участі у справі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Отже, метою вирішення питання про зупинення виконання (дії) судового рішення є недопущення порушення прав, свобод та охоронюваних законом інтересів особи, яка подала касаційну скаргу та інших осіб, які беруть участь у справі, якщо такі наслідки можуть настати у зв`язку з виконанням (дією) судового рішення.

Проаналізувавши зміст поданого клопотання та додані до нього документи, касаційний суд дійшов висновку, що доводи заявника ґрунтуються на незгоді з оскаржуваним судовим рішенням та висновками суду апеляційної інстанції про доцільність визначення місця проживання дитини разом з матір`ю.

Верховний Суд зауважує, що долученні до клопотання документи, які на думку заявника, підтверджують наявність у ОСОБА_2 громадянства Російської Федерації, не підтверджують позбавлення у встановленому законом порядку її громадянства України, а також не вказують про її намір вивезти дитину з України. При цьому, доводи заявника про те, що саме мати дитини застосовувала по відношенню до дитини фізичну силу є непідтвердженими належним чином.

Аргументи представника заявника про те, що у місті Шостці, в якому проживає ОСОБА_2 , проходять бойові дії та вона неспроможна забезпечити дитині належні умови для проживання, стосуються суті спірних правовідносин, та не можуть бути підставою для зупинення дії оскаржуваного судового рішення відповідно до статті 436 ЦПК України.

Крім того, доказів того, що після ухвалення оскаржуваної постанови дитина почала проживати разом з матір`ю, до клопотання не долучено. Водночас

зі змісту оскаржуваного судового рішення убачається, що станом на день його прийняття дитина проживала разом з батьком.

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада

1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Сама по собі незгода заявника з оскаржуваним судовим рішенням та його бажання визначити місце проживання дитини разом з ним, не є підставою для зупинення його дії на час перегляду справи у касаційному порядку. Доводи заявника не свідчать про настання для нього та дитини негативних наслідків у випадку незупинення касаційним судом дії оскаржуваної постанови.

Верховний Суд вчергове звертає увагу заявника на те, що вирішення питання про зупинення дії судового рішення під час касаційного перегляду не може мати на меті перевірку правильності встановлення фактичних обставин справи чи оцінку доказів, які вона містить, а також не може підміняти собою касаційний перегляд судового рішення по суті доводів касаційної скарги.

Ураховуючи викладене, а також те, що оскарження судового рішення у касаційному порядку не є безумовною підставою для зупинення його дії судом касаційної інстанції, у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня

2025 року слід відмовити.

Керуючись статтею 436 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії постанови Київського апеляційного суду від 24 вересня

2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відібрання дитини та повернення її матері, визначення місця проживання дитини з матір`ю, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Виконавчий комітет Шосткинської міської ради, Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини з батьком.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Ігнатенко

О. М. Ситнік

І. М. Фаловська