ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 137/1448/24

провадження № 61-4846св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М. (суддя-доповідач),

Тітова М. Ю.,

учасники справи:

заявник (стягувач) - Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

суб?єкт оскарження - приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Думанська Аліна Леонідівна,

заінтересована особа (боржник) - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , до якої приєдналася приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Думанська Аліна Леонідівна, на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року у складі колегії суддів: Панасюка О. С., Сала Т. Б., Шемети Т. М.,

ВСТАНОВИВ:

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст заявлених вимог

02 жовтня 2024 року Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») звернулось до суду із скаргою на дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області

(далі - приватний виконавець) Думанської А. Л.

Скаргу мотивовано тим, що приватний виконавець Думанська А. Л. при здійсненні примусового виконання рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2009 року на підставі виконавчого листа, виданого 13 січня 2010 року Літинським районним судом Вінницької області

у справі № 2-736/09, 06 вересня 2024 року внесла зміни до реєстраційних даних, про що винесла постанову, у якій зазначила суму стягнення за виконавчим документом «221 926,13 грн», оскільки вважала, що сума зобов`язання за виконавчим документом, визначена у гривнях, у розмірі

224 928,52 грн, із зазначенням її еквівалента у валюті, а саме

27 992,37 дол. США. Враховуючи попереднє погашення суми боргу, сума, що підлягає примусовому стягненню становить 221 926,13 грн.

Заявник вказував, що таким чином приватний виконавець фактично самостійно змінила валюту зобов`язання, що була визначена у рішенні Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2009 року, за яким з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» стягнено заборгованість за кредитним договором в сумі 224 928, 52 грн, що еквівалентно 27 992, 37 дол. США. Тобто, на переконання заявника, виконання рішення суду повинно здійснюватися шляхом стягнення суми боргу у гривнях відповідно до курсу іноземної валюти саме на час його виконання, а не по курсу на день постановлення судового рішення, як визначила приватний виконавець Думанська А. Л.

ПАТ АБ «Укргазбанк» просило визнати незаконними дії приватного виконавця Думанської А. Л. щодо внесення змін в автоматизовану систему виконавчого провадження (далі - АСВП), а саме зазначення суми стягнення за виконавчим документом «221 926, 13 грн» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та скасувати постанову про зміну реєстраційних дій від 06 вересня 2024 року

у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій

Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2025 року в задоволенні скарги відмовлено.

Ухвалу мотивовано тим, що при винесенні постанови про зміну реєстраційних дій від 06 вересня 2024 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 приватний виконавець правомірно зазначила установлену судом суму заборгованості за кредитним договором в національній валюті і, відповідно, перераховувати її в еквівалент іноземної валюти не мала жодних підстав.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року апеляційну скаргу ПАТ АБ «Укргазбанк» задоволено.

Ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким скаргу задоволено.

Визнано неправомірними дії приватного виконавця Думанської А. Л. щодо внесення змін в АСВП, зокрема зазначення суми стягнення за виконавчим документом «221 926,13 грн» у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 та скасовано постанову про зміну реєстраційних дій від 06 вересня 2024 року

у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Постанову апеляційного суду мотивовано тим, що ні Закон України «Про виконавче провадження», ні Інструкція з примусового виконання рішень, затверджена наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року

№ 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня

2016 року № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, не визначають змісту поняття «технічна помилка» під час проведення виконавчих дій.

Суд також вказав, що у виконавчому листі від 24 грудня 2009 року зазначена сума, присуджена до стягнення з ОСОБА_3 у гривнях та її еквівалент

в доларах США, і саме еквівалент у доларах США, як валюти зобов`язання за кредитним договором (що також випливає зі змісту рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2009 року) приватний виконавець зазначила під час реєстрації виконавчого документа.

Виявивши таку помилку приватний виконавець не лише мала право, а й була зобов`язана звернутись до суду, який видав виконавчий документ, за черговим роз`ясненням рішення.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги і заяви про приєднання до касаційної скарги

14 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року, а ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2025 року залишити без змін.

Касаційну скаргу мотивовано тим, що виконавець має право вносити виправлення технічних помилок, описок або доповнювати реєстраційні дані

в АСВП за умови винесення відповідної постанови, що відповідає нормам закону та підтверджується практикою Верховного Суду. Такі дії не потребують скасування попередніх документів і можуть здійснюватися з метою забезпечення точного виконання судових рішень. Заявник вказує, що згідно

з текстом рішення Літинського районного суду Вінницької області від

24 грудня 2009 року у справі № 2-736/09 фактичному стягненню підлягає саме 224 928,52 грн, а сума в доларах США відображена в дужках і є еквівалентом

у іноземній валюті, є допоміжною інформацією та виключно для інформаційних цілей. Крім того, звертає увагу на те, що ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 22 березня 2012 року роз`яснено рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня

2009 року, де вказано, що «резолютивну частину даного рішення слід розуміти так: звернення стягнення на предмет застави, в межах заборгованості, проводити лише у разі неможливості стягнення заборгованості, встановленої по кредиту, в сумі двісті двадцять чотири тисячі дев`ятсот двадцять вісім гривень 52 копійки». З цієї ухвали стає зрозумілим, що має бути стягнуто кошти в сумі 224 928,52 грн. Подання скарги зі сторони стягувача

є намаганням змінити суму стягнення з врахуванням коливання курсу гривні до долара США, чим фактично стягувач намагається отримати курсову різницю з боржника. Також вказує на недоведеність банком порушення його прав рішенням приватного виконавця.

09 травня 2025 року приватний виконавець Думанська А. Л. подала заяву про приєднання до касаційної скарги, у якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року, а ухвалу Літинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2025 року залишити без змін.

Заяву мотивовано тим, що ПАТ АБ «Укргазбанк» не довів наявності порушення його прав чи свобод рішенням приватного виконавця під час виконання судового рішення.

Доводи інших учасників справи

01 травня 2025 року ПАТ АБ «Укргазбанк» подало до Верховного Суду відзив,

у якому просить касаційну скаргу залишити без задоволення, мотивуючи це тим, що оскаржувану постанову апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Змінивши суму стягнення, визначивши її у гривнях, приватний виконавець проігнорувала визначену рішенням суду суму стягнення у іноземній валюті.

Рух касаційної скарги та матеріалів справи

Ухвалою Верховного Суду від 25 квітня 2025 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з Літинського районного суду Вінницької області.

27 травня 2025 року матеріали справи надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 14 серпня 2025 року прийнято заяву приватного виконавця Думанської А. Л. про приєднання до касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 року.

Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2025 року справу призначено до судового розгляду.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті,

є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу. Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

У частині першій статті 400 ЦПК України встановлено, що, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , до якої приєдналася приватний виконавець

Думанська А. Л., урахувавши аргументи, наведені у відзиві ПАТ АБ «Укргазбанк» на касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи

24 грудня 2009 року рішенням Літинського районного суду Вінницької області у справі № 2-736/09 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» з ОСОБА_3 стягнено заборгованість за кредитним договором в сумі 224 928, 52 грн (що еквівалентно 27 992,37 дол. США) та судові витрати: 1 700,00 грн судового збору та 120,00 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Звернено стягнення на предмет застави - нерухоме майно: житловий будинок та земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 .

13 січня 2011 року Літинський районний суд Вінницької області видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» 224 928, 52 грн (що еквівалентно 27 992,37 дол. США).

22 березня 2012 року ухвалою Літинського районного суду Вінницької області за заявою ОСОБА_1 роз`яснено рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня 2009 року, зокрема зазначено, що резолютивну частину рішення слід розуміти так:

«Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Украгазбанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 224 928,52 грн (що еквівалентно 27 992,37 дол. США) та судові витрати: 1 700,00 грн судового збору та 120,00 грн за інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Звернення стягнення на предмет застави, в межах заборгованості, проводити лише у разі неможливості стягнення заборгованості, встановленої по кредиту в сумі 224 928,52 грн.

Звернути стягнення на предмет застави - нерухоме майно: житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, загальною площею 78,5 кв. м, житловою площею 45,3 кв. м, що розташовані на

АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування будинку, посвідченого

21 лютого 2002 року державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 355 та зареєстрованого 26 лютого 2002 року в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації»

і записаного в реєстрову книгу № 10 за реєстровим № 1184; земельну ділянку, площею 0,1042 га, що розташована на АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії

ЯЮ, № 724819, виданого 16 лютого 2007 року Літинським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Літинської селищної ради від

12 жовтня 2006 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 10».

15 серпня 2024 року приватний виконавець Думанська А. Л. винесла постанову про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 з виконання виконавчого листа, виданого 13 січня 2011 року Літинським районним судом Вінницької області, про звернення стягнення на предмет застави - нерухоме майно: житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, загальною площею 78,5 кв. м, житловою площею 45,3 кв. м, що розташовані на АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 на підставі договору дарування будинку, посвідченого 21 лютого 2002 року державним нотаріусом Літинської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 355 та зареєстрованого 26 лютого 2002 року в КП «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» і записаного в реєстрову книгу № 10 за реєстровим № 1184; земельну ділянку, площею 0,1042 га, що розташована на

АДРЕСА_1 , яка належить

ОСОБА_1 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЮ, № 724819, виданого 16 лютого 2007 року Літинським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення Літинської селищної ради від 12 жовтня 2006 року та зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі

№ 10.

15 серпня 2024 року приватний виконавець Думанська А. Л. винесла постанову про стягнення з боржника ОСОБА_1 2 799,23 дол. США основної винагороди.

15 серпня 2024 року приватний виконавець Думанська А. Л. винесла постанову про арешт майна боржника.

06 вересня 2024 року приватний виконавець Думанська А. Л. винесла постанову про виправлення помилки в процесуальному документі, у якій встановила, що під час реєстрації виконавчого документа та винесення постанови про арешт майна боржника допущено арифметичну помилку

в реєстраційних даних виконавчого документа, вказавши про те, що згідно

з рішенням Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня

2009 року № 2-736/09, на виконання якого видано виконавчий документ, що пред`явлений до виконання, заборгованість за кредитним договором становить 224 928,52 грн, що еквівалентно 27 992,37 дол. США. Тобто сума зобов`язання за виконавчим документом визначена у гривнях, а її еквівалент - у валюті. Натомість під час реєстрації виконавчого документа виконавцем допущено арифметичну помилку та зазначено суму зобов`язання

27 992,37 дол. США, замість належної 224 928, 52 грн. Згідно з відміткою на виконавчому документі при попередньому його надходженні на виконання частково стягнуто 3 002,39 грн. Таким чином, залишок заборгованості за судовим рішенням становить 221 926,13 грн. Відповідно, приватний виконавець постановила внести зміни (доповнення) в АСВП, а саме: зазначити суму стягнення за виконавчим документом «221 926, 13 грн».

Мотиви, якими керується Верховний Суд

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення зазначеним вимогам закону відповідає.

Статтею 129 Конституції України визначено, що обов`язковість судового рішення належить до основних засад судочинства.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження

і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно

і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до статті 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

У частинах другій, третій статті 451 ЦПК України передбачено, що в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону,

в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У частині першій статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з абзацом третім частини третьої статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець або виконавець з власної ініціативи може виправити допущені у виконавчому провадженні граматичні чи арифметичні помилки, про що виноситься постанова.

Відповідно до пункту 14 розділу ІІ Інструкції з примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року

№ 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня

2016 року № 2832/5), зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, якщо під час проведення виконавчих дій встановлено дані, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (крім випадків отримання виконавцями нових даних, які ідентифікують боржника - фізичну особу,

в порядку інформаційної взаємодії автоматизованої системи з державними базами даних і реєстрами), або виявлено технічну помилку, описку

в реєстраційних даних вхідної та вихідної кореспонденції, виконавець своєю постановою змінює або доповнює реєстраційні дані в автоматизованій системі. Така постанова виконавця долучається до матеріалів виконавчого провадження.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 750/8676/15-ц (провадження № 14-79цс18) зроблено висновок, що «кредитор, який сам визначив заборгованість у валюті гривні України, погодився із судовим рішенням, яким таку заборгованість стягнуто

з боржника, а боржником сплачено таку заборгованість у повному обсязі, не має права на стягнення курсової різниці, оскільки визначив зобов`язання

у національній валюті, у якій і прийняв його виконання».

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року

у справі № 761/12665/14-ц (провадження № 14-134цс18) вказано, що «У разі зазначення у судовому рішенні про стягнення суми коштів в іноземній валюті з визначенням еквіваленту такої суми у гривні стягувачеві має бути перерахована вказана у резолютивній частині судового рішення сума

в іноземній валюті, а не її еквівалент у гривні. Перерахування стягувачеві суми у національній валюті України чи іншій валюті, аніж валюта, зазначена

урезолютивній частині судового рішення, не вважається належним виконанням судового рішення».

Апеляційний суд, встановивши, що у виконавчому листі від 24 грудня

2009 року зазначена сума, присуджена до стягнення з ОСОБА_3 ,

у гривнях та її еквівалент в доларах США, і саме еквівалент у доларах США, як валюти зобов`язання за кредитним договором, що також випливає зі змісту рішення Літинського районного суду Вінницької області від 24 грудня

2009 року, приватний виконавець зазначила під час реєстрації виконавчого документа, дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення скарги, оскільки, виявивши помилку, приватний виконавець не лише мала право, а й була зобов`язана звернутись до суду, який видав виконавчий документ, за черговим роз`ясненням рішення, а власне тлумачення приватним виконавцем змісту рішення суду першої інстанції

і ухвали про роз`яснення способу його виконання та застосування частини другої статті 533 ЦК України виходить за межі повноважень виконавця, визначених статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції щодо встановлених обставин справи та необхідності переоцінки доказів. Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

У статті 410 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено

з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Переглянувши оскаржуване судове рішення в межах доводів касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, а постанови Вінницького апеляційного суду від 13 березня

2025 року - без змін, оскільки підстав для її скасування немає.

З огляду на те що Верховний Суд залишає касаційну скаргу без задоволення, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України не здійснюється.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , до якої приєдналася приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Думанська Аліна Леонідівна, залишити без задоволення.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 13 березня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді: А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун
М. Ю. Тітов