УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/747/26

27 лютого 2026 року

Костопільський районний суд Рівненської області в особі судді Цвіркуна О. С.

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю.

Так, за загальними правилами, позов пред`являється шляхом подання позовної заяви до суду, яка має відповідати вимогам зазначеним в статтях 175 та 177 ЦПК України.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020 у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці.

Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання останнього.

Водночас, у п.57 зазначеної вище постанови Великою Палатою Верховного Суду викладено висновок, згідно якого до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Під немайновим позовом слід розуміти вимогу про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що не піддається грошовій оцінці.

Відповідно до п.3 ч.3 ст.175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці; обґрунтований розрахунок сум, що стягуються чи оспорюються.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна, поняття якої є за своїм змістом і числовим значенням рівнозначне поняттю ринкової вартості.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Національного стандарту №1 «Загальні Засади оцінки майна і майнових прав» №1440 від 10 вересня 2003 року ринкова вартість вартість за яку можливе відчуження об`єкта оцінки на ринку подібного майна на дату оцінки за угодою, укладеною між покупцем та продавцем, після проведення відповідного маркетингу за умови, що кожна із сторін діяла із знанням справи, розсудливо і без примусу.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» від 12 липня 2001 року звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється печаткою та підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності.

Однак, позивачем ціна позову щодо вартості житлового будинку та земельної ділянки не визначена.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

З доданих до заяви додатків встановлено, що позивачем не додано до позову документу, що підтверджує сплату судового збору.

Водночас, позивач у позові вказав, що він відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір звільнений від сплати судового збору, так як є учасником бойових дій, а тому просив суд звільнити його від сплати судового збору.

Так, відповідно до положень пункту 13 частини першої статті 5 зазначеного Закону від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Отже, Законом України Про судовий збір звільнення від сплати судового збору осіб, які мають такий статус, обмежено справами, пов`язаними з порушенням їхніх прав. Тобто встановлені цим Законом положення стосуються випадків звернення до суду за захистом прав, пов`язаних винятково зі статусом учасника бойових дій, і не поширюються на подання заяв до суду із вимогами, що виходять за межі таких спірних правовідносин.

Вказана правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 13 квітня 2020 року справа № 9901/70/20.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Перелік пільг учасникам бойових дій та особам, прирівняним до них, визначені у статті 12 цього Закону. Серед них немає права на звернення до суду зі звільненням від сплати судового збору з вимогами, подібними до тих, з якими ОСОБА_3 звернувся у цій справі.

Оскільки, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю, і вказані вимоги не зачіпають порядку надання, обсягу соціальних гарантій ОСОБА_1 як учаснику бойових дій, та не стосуються будь-яким іншим чином соціального і правового захисту особи зі статусом учасника бойових дій, то судовий збір за подання ОСОБА_1 позовної заяви у цій справі підлягає сплаті.

Відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до суду позовної заяви не майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як вбачається зі змісту позовних вимог, позивачем заявлено одну позовну вимогу майного характеру, а саме визнати право власності на 295/1000 частини житлового будинку, і 1/2 земельної ділянки за ОСОБА_1 , та одну позовну вимогу немайнового характеру, а саме визнати 59/100 житлового будинку та земельну ділянку об`єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.7 закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб становить - 3328 грн.

Згідно ч.3 ст.6 Закону України Про судовий збір за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, позивачу ОСОБА_1 небхідно сплатити судовий збір у розмірі визначеному Законом України «Про судовий збір» станом на день подачі позову до суду на рахунок:

Отримувач коштів - ГУК у Рівн.обл/Костопіль м.тг/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 38012494

Банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.)

Рахунок отримувача - UA0017523

Код класифікації доходів бюджету - 22030101

Призначення платежу судовий збір за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя спільною сімусною власністю.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так, розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу за позовну вимогу немайного характеру становить 1064,96 грн.

При цьому, суд зазначає, що визначити розмір судового збору, який необхідно сплатити позивачу за позовну вимогу майного характеру в даному випадку, суд не має можливості, оскільки позивачем ціна позову щодо вартості житлового будинку та земельної ділянки не визначена.

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК України у разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї, в електронній формі через електронний кабінет позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання іншим учасникам справи копій поданих до суду документів з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

Відповідно до ч.7 ст.43 ЦПК України, у разі подання до суду в електронній формі заяви по суті справи, зустрічного позову, заяви про збільшення або зменшення позовних вимог, заяви про зміну предмета або підстав позову, заяви про залучення третьої особи, апеляційної скарги, касаційної скарги та документів, що до них додаються, учасник справи зобов`язаний надати доказ надсилання таких матеріалів іншим учасникам справи.

Такі документи в електронній формі направляються з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а у разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення.

В порушення вищезазначених норм, представник позивача подаючи зазначену позовну заяву в інтересах ОСОБА_1 через систему «Електронний суд», не долучив до позовної заяви доказів надіслання копії позовної заяви відповідачу через електронний кабінет, а у разі його відсутності у паперовій формі листом з описом вкладення.

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.175 і ст. 177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху.

За таких обставин суд вважає, що згідно ст.185 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю, повинна бути залишена без руху, а позивачу наданий строк для усунення недоліків.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 185, 294 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна подружжя спільною сумісною власністю залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків заяви - десять днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у випадку не виконання ухвали суду - позовна заява на підставі ст.185 ЦПК України буде вважатися неподаною та буде повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяО. С. Цвіркун