провадження № 22-з/824/218/2026
головуючий у суді І інстанції Савлук Т.В.
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Писаної Т.О.

суддів - Приходька К.П., Журби С.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року у цивільній справі за заявою представника відповідача - адвоката Мостовенка Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду цивільної справи за позовом Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2023 року позивач Садівницьке товариство «Південтеплоенергомонтаж» звернулося до суду з позовомдо ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість по сплаті членських внесків, інфляційні нарахування і три проценти річних від простроченої суми, а також понесені судові витрати.

12 грудня 2023 року Дніпровським районним судом міста Києва ухвалено рішення про залишення без задоволення позову Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

25 грудня 2023 року (вх. № 65621) до суду надійшла заява від представника відповідача - адвоката Мостовенка Ю.В. про ухвалення додаткового рішення в частині розподілу судових витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 гривень.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року відмовлено у задоволенні заяви у цивільній справі за заявою представника відповідача - адвоката Мостовенка Юрія Володимировича про ухвалення додаткового рішення за результатами розгляду цивільної справи за позовом Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Не погоджуючись із указаною ухвалою адвокат Ткач А.І. в інтересах ОСОБА_1 звернулась до суду із апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року скасовано, заяву про стягнення судових витрат на правничу допомогу задоволено. Стягнуто з Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» на користь ОСОБА_1 30 000 грн витрат на правничу (правову) допомогу за розгляд справи в суді першої інстанції та 11 000 грн за розгляд справи в апеляційному суді.

2 лютого 2026 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Гончаренко А.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж»на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в сумі 18 500 грн.

В обґрунтування заяви вказує, що адвокат відповідача у апеляційній скарзі заявляв про попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу та повідомив суду, що докази понесених витрат будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Вказує, що з метою ефективного захисту ОСОБА_1 звернувся за професійною правничою допомогою до АО «ДІКСІ ЛЕКС», в результаті чого поніс витрати на правничу допомогу у апеляційному суді в розмірі 18 500 грн, які просить стягнути з Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж».

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи заяв, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Як вбачається з матеріалів справи, у апеляційній скарзі представником відповідача в порядку ч.1 ст.134 ЦПК України та ч.8 ст.141 ЦПК України було зазначено попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, які відповідач очікує понести у зв`язку із розглядом справи у апеляційному суді у розмірі 11 000 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року було стягнуто з Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» на користь ОСОБА_1 11 000 грн за розгляд справи в апеляційному суді, як і просив заявник.

В той же час, 2 лютого 2026 року на адресу Київського апеляційного суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Гончаренко А.І. надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій представник просить ухвалити додаткове рішення у справі, яким стягнути з Садівницького товариства «Південтеплоенергомонтаж» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу, понесені в апеляційному суді в 18 500 грн.

На підтвердження розміру понесених витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції заявником надано знову копії документів, які підтверджують витрати на суму 11 000 грн, які вже були стягнуті судом апеляційної інстанції з позивача, а саме: додаткова угода № 1 до договору № 03-05/2025 про надання правничої допомоги від 6 травня 2025 року; акт № 1 від 16 жовтня 2025 року приймання-передавання наданих послуг до договору № 03-05/2025 про надання правничої допомоги від 6 травня 2025 року на суму 11 000 грн; попередній розрахунок сум судових витрат від 16 жовтня 2025 року на суму 11 000 грн; рахунок на оплату № 1 від 16 жовтня 2025 року на суму 11 000 грн; квитанція від 16 жовтня 2025 року про оплату послуг адвоката на суму 11 000 грн.

Також було надано акт № 2 від 30 січня 2026 року приймання-передавання наданих послуг до договору № 03-05/2025 про надання правничої допомоги від 6 травня 2025 року на суму 7 500 грн; рахунок на оплату № 2 від 30 січня 2026 року на суму 7 500 грн; квитанцію від 2 лютого 2026 року про оплату послуг адвоката на суму 7 500 грн

Матеріалами справи також встановлено, що всі докази понесення витрат на правову допомогу у апеляційному суді були направлені стороні позивача.

Отже, апеляційним судом встановлено, що витрати на правничу допомогу понесені стороною відповідача в суді апеляційної інстанції в розмірі 11 000 грн вже були стягнуті судом, що підтверджується постановою Київського апеляційного суду від 29 січня 2026 року, а тому відсутні підстави для їх повторного стягнення.

Щодо витрат у сумі 7 500 грн, такі не можуть бути стягнуті судом, з урахуванням наступного.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частини перша - друга статті 133 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина восьма статті 141 ЦПК України).

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі (частини перша та друга статті 2 ЦПК України).

Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Обміркувавши викладене, з урахуванням принципу розумності, апеляційний суд зауважує, що:

у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;

у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

У справі, що переглядається сторона відповідача у апеляційній скарзі заявляла попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на правничу допомогу у розмірі 11 000 грн та вказувала, що у разі збільшення таких витрат, докази їх розміру подасть до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

В той же час, зміст апеляційної скарги та заяви про ухвалення додаткового рішення не містять обґрунтування поважних причин неподання стороною відповідача доказів, що підтверджують розмір судових витрат у розмірі 7 500 грн до закінчення судових дебатів у справі.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України).

Тобто у випадку якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, то така сторона повинна обґрунтувати поважність причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.

Такого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 10 січня 2024 року (справа №285/5547/21).

Отже, законодавчо не визначено, що докази понесених витрат на правничу допомогу мають подаватись лише після ухвалення рішення суду.

Жодних доводів в обґрунтування неможливості подання доказів до ухвалення рішення стороною позивача не надано, а суд не наділений повноваженнями встановлювати відповідні обставини за власною ініціативою.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу сторони відповідача на те, що при зверненні до суду з апеляційною скаргою було заявлено попередній орієнтовний розрахунок витрат на правничу допомогу понесених у апеляційному суді у розмірі 11 000 грн, які й були стягнуті апеляційним судом. В той же час, звертаючись із заявою про ухвалення додаткового рішення заявник просить стягнути вже 18 500 грн, що значно перевищує суму заявлену у першій заяві (апеляційній скарзі).

Згідно із ч. 4 ст. 141 ЦПК України якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Таким чином колегія суддів дійшла висновку про відмову у стягненні витрат на правничу допомогу у розмірі 7 500 грн за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, оскільки стороною відповідача не було доведено поважності причин не подання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі, а також, що сторона не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Керуючись ст. 133,134,174, 270 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат у розмірі 7 500 грн, пов`язаних з розглядом справи, у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 2 жовтня 2025 року.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий Т.О. Писана

Судді К.П. Приходько

С.О. Журба