Справа № 405/2067/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2026 Подільський районний суд міста Кропивницького в складі

головуючої судді: Шевченко І.М.

з участю секретаря: Мишевець Т.І.

представника позивача: адвоката Юрах В.М.

представника третьої особи: Поровчук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася в суд з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з нею.

Позов обґрунтовує тим, що 24.11.2018 року вона та відповідач зареєстрували шлюб. Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_4 . Подружнє життя не склалося через неприйнятні розбіжності у поглядах, цінностях та способах ведення спільного господарства. Унаслідок тривалих конфліктів й неможливості досягнення взаєморозуміння було прийнято обдумане рішення про припинення шлюбних відносин та офіційне розірвання шлюбу. У зв`язку з розірванням шлюбних відносин між нею та відповідачами виникло питання про визначення місця проживання дитини, досягнути домовленості щодо реєстрації місця проживання якої не вдається. Батько дитини не заперечує проти того, аби син проживав з нею, проте і письмової згоди не надає. Спору, щодо участі батька у вихованні дитини не має, проте і порозуміння у питаннях життєдіяльності дитини не досягнуто. З моменту припинення спільного проживання дитина постійно проживає з нею, перебуває на її повному утриманні та під її піклуванням. Останній період (протягом 2025 року аліменти регулярно не сплачуються), тому вона забезпечує фізичний, моральний і психоемоційний розвиток дитини, дбає про його здоров`я, освіту та дозвілля. ОСОБА_4 відвідує дитячий садок, гуртки та секції, а також отримує необхідний догляд та турботу відповідно до його вікових потреб. Відповідач не бере участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, не надає матеріальної підтримки та не використовує належне піклування про його фізичний та душевний стан. Контакт із дитиною з боку батька є нерегулярним або взагалі відсутній.

Відповідач не надає згоди на реєстрацію сина разом з нею, чим фактично створюється перешкоди в реалізації її батьківських прав та порушує законі права та інтереси дитини. Відсутність офіційної реєстрації місця проживання дитини за фактичною адресою її проживання може ускладнити доступ до адміністративних, медичних та освітніх послуг, а також створити додаткові юридичні труднощі в реалізації її батьківських прав, просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 14.04.2025 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження, відповідачу надано термін для подання відзиву на позов, витребувано докази.

Відповідачем відзив на позов не подано.

Ухвалою суду від 14.10.2025 року підготовче провадження у справі закрите, справа призначена до розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Зазначив, що відповідач перебуває на військовій службі, дитина проживає з матір`ю.

Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України.

Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала висновок, наданий управлінням з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради і пояснила, що спір про місце проживання дитини між сторонами відсутній. На засіданні комісії відповідач не заперечував проти реєстрації місця проживання дитини з позивачем, але вона відмовилась піти та зареєструвати дитину в ЦНАП.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, суд вважає, позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.11.2018 року, який було розірвано рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22.01.2024 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданому Кропивницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) 27.01.2021 року, актовий запис № 89.

Після розірвання шлюбу малолітня дитина проживає з матір`ю, що підтверджується актом про підтвердження спільного проживання матері з дитиною у житловому будинку від 14.10.2024 року засвіченого свідками ОСОБА_5 і ОСОБА_6 та посвідченого КП «Житлово-експлуатаційна організація № 1»Кропивницької міської ради» за № 70 від 15.10.2024 року.

Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до частини першої статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права та обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Принцип «найкращих інтересів дитини» є пріоритетним при вирішенні справ цієї категорії.

Стаття 8 Конвенції про права дитини не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Йогансен проти Норвегії» від 07.08.1996 року, параграф 78).

У параграфі 54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон протии Швеції» (№ 2) від 27.11.1992 року, і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

У рішенні ЄСПЛ від 11.07.2017 року, заява № 2091/13 у справі «М.С. проти України», йдеться про визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. У згаданому рішенні ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним.

Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку про те, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені інтереси дитини у ситуації спору, а вже тільки потім права батьків.

Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місцепроживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад. Права та обов`язки органів, на які покладено здійснення опіки та піклування щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами.

Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної з захистом прав дитини, визначений постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24.09.2008 року «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини».

Відповідно до п.3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого вищевказаною постановою Кабінету Міністрів України, органами опіки та піклування є, зокрема, виконавчі органи міських рад, які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей.

Крім того, відповідно до пункту 72 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866, для розв`язання спору, що виник між батьками, щодо визначення місця проживання дитини, один з батьків подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини, довідку з місця навчання, виховання дитини, довідку про сплату аліментів (у разі наявності). Під час розв`язання спорів між батьками щодо визначення місця проживання дитини служба у справах дітей має захищати інтереси дитини з урахуванням рівних прав та обов`язків матері та батька щодо дитини. Працівник служби у справах дітей за місцем проживання дитини проводить бесіду з батьками та відвідує їх за місцем проживання, про що складає акт за формою згідно з додатком 9. У разі коли батьки дитини проживають у межах різних адміністративно-територіальних одиниць, той із батьків, який подав заяву про визначення місця проживання дитини з ним, звертається до служби у справах дітей за місцем свого проживання для здійснення обстеження його житлово-побутових умов та складення акта обстеження умов проживання згідно з додатком 9. Зазначений акт передається заявником до служби у справах дітей за місцем проживання дитини, працівник якої проводить з ним бесіду.

Під час вирішення питання щодо визначення місця проживання дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини та інші обставини, що мають істотне значення.

Місце проживання дитини не може бути визначене з тим із батьків, який не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або вживає наркотичні засоби, своєю поведінкою може зашкодити здоров`ю та розвитку дитини. Якщо встановлено, що жоден з батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, служба у справах дітей подає клопотання голові районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про позбавлення таких батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів, зокрема, щодо місця проживання дитини, - обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Виконавчий комітет Кропивницької міської ради рішенням № 966 від 09.09.2025 року затвердив висновок від 28.089.2025 року № 6147/19 відповідно до якого між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини і орган опіки та піклування вважає за недоцільне визначити місце проживання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір`ю.

Вказаним органом, зокрема, встановлено, що відповідач не заперечує щодо проживання дитини з матір`ю, яка не повідомляє йому адресу реєстрації та не виконує рішення Виконавчого комітету Кропивницької міської ради від 09.07.2024 року № 717, яким визначено способи його участі у вихованні сина та спілкуванні з ним.

Комісією запропоновано батькам вирішити питання реєстрації місця проживання дитини шляхом спільного звернення до департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради. Однак, ОСОБА_1 відмовилась, пояснила, що бажає одноосібно змінювати місце проживання сина без згоди батька на підставі рішення суду про визначення місця проживання дитини з нею.

Суд погоджується з зазначеним висновком органу опіки та піклування, вважає його обгрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дитини.

Щодо реєстрації місця проживання дитини без згоди батька, який не надає згоду на проведення такої реєстрації, позивач має право звернутись в суд у встановленому законом порядку.

Враховуючи всі зібрані у справі докази, досліджені в судовому засіданні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 про визначення місця проживання сина з нею не підлягає задоволенню у зв`язку з відсутністю спору між батьками щодо місця проживання дитини, так як дитина проживає з матір`ю і відповідач не заперечує проти такого проживання.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд відносить судові витрати по справі за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 7, 12, 17, 18, 76, 141, 259, 263-265 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визначення місця проживання дитини відмовити.

Судові витрати по справі віднести за рахунок позивача.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення в повному обсязі виготовлено 02.03.2026 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІПН НОМЕР_2 , зареєстрований в АДРЕСА_2 .

Третя особа: Управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради, м. Кропивницький, вул. Велика Перспективна, 41, .

Суддя Подільського

районного суду

міста Кропивницького Ірина Миколаївна Шевченко