печерський районний суд міста києва
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Печерський районний суд м. Києва

у складі головуючого судді Головко Ю. Г.,

за участю секретаря судових засідань Сіренко С. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, ОСОБА_2 за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк Ірини Володимирівни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Київської міської ради, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування вимог позовної заяви зазначає, що 01.10.2018 року громадянка України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), заповіла ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на випадок смерті усі права та обов`язки, які належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати у майбутньому, відносно всієї належної частки у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується заповітом від 01.10.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рябовою І. Г. 01.10.2018 року та зареєстровано в реєстрі №523. Оскільки позивач не є спадкоємицею першої черги та не проживала разом зі спадкодавцем, вона не була обізнана про наявність вказаного заповіту.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про що 17.03.2025 року було внесено відповідний актовий запис № 4475.

ОСОБА_1 не є спадкоємицею першої черги і їй було невідомо про наявність на неї заповіту, який випадково знайшов її батько ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) ІНФОРМАЦІЯ_5 у квартирі серед речей померлої ОСОБА_3 .

Окрім вказаного позивач має малолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка має хворобливий стан здоров`я, докази чого також надаються суду.

У зв`язку з викладеним, ОСОБА_1 , звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. із заявою про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину.

Листом від 03.12.2025 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. повідомила ОСОБА_1 про відсутність правових підстав для видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку із пропуском шестимісячного строку.

Позивачка є єдиною спадкоємицею за заповітом померлої.

Позивач, зазначає, що їй було відмовлено у відкритті спадщини, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, тому звертається до суду із даним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання у справі.

Представник відповідача Київської міської ради подав до суду відзив на позовну заяву у справі № 757/61937/25-ц, в якому заперечує проти позовних вимог та просить суд здійснювати розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами.

Представник позивача подала суду відповідь на відзив, в якому виклала заперечення проти відзиву.

Третя особа надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Надала пояснення по суті спору, в яких не заперечує проти задоволення позовних вимог.

08.02.2026 р. представником позивача подано письмовий виступ по суті пору з проханням закрити підготовче судове засідання 11.02.2026 (у зв`язку з відсутністю додаткових клопотань та заяві відповідача здійснювати розгляд справи за наявними матеріалами справи без заявлення клопотань) і перейти 11.02.2026 до розгляду справи по суті, врахувати вказаний виступ та пояснення, викладені у даному виступі при розгляді справи по суті 11 лютого 2026 року у випадку неявки представника позивача.

10.02.2026 представником позивача подано клопотання про залучення ОСОБА_2 в якості співвідповідача у справі та зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкрита, єдиний син ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ), який є батьком позивача до органів нотаріату не звертався та проти позовних вимог позивача не заперечує.

В судове засідання 11.02.2026 учасники справи та їх представники не з`явилися; про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином.

Ухвалою суду від 11.02.2026 залучено ОСОБА_2 в якості співвідповідача у справі.

12.02.2026 до суду надійшла заява від ОСОБА_2 про розгляд справи без його участі з підтвердженням обставини, викладених у позовній заяві, зазначаючи, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкрита та з визнанням позовних вимог у даній справі і відсутністю майнових прав на вказане у заповіті майно.

12.02.2026 від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк Ірини Володимирівни надійшла відповідь на запит суду від 11.02.2026 з повідомленням, що спадкова справа спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 не заведена у зв`язку з чим повідомити номер спадкової справи, дату її відкриття та інформацію щодо осіб, які зверталися з заявами про прийняття спадщини, неможливо. На підтвердження вказаних обставин надаю суду Витяг зі Спадкового реєстру № 84143250.

Враховуючи відсутність клопотань учасників справи, 18.02.2026 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду.

У судове засіданні учасники справи не з`явились.

Суд, враховуючи заяви учасників про розгляд справи за їх відсутності, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 01.10.2018 громадянка України ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), заповіла ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) на випадок смерті усі права та обов`язки, які належать на момент складання заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть належати у майбутньому, відносно всієї належної частки у праві власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується заповітом від 01.10.2018, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рябовою І. Г. 01.10.2018 та зареєстровано в реєстрі №523.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 , виданим Київським відділом державної реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про що 17.03.2025 року було внесено відповідний актовий запис № 4475.

03.12.2025 позивачці було відмовлено у відкритті спадщини, оскільки вона пропустила строк для прийняття спадщини, що підтверджується листом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк І.В. від 03.12.2025, тому звертається до суду із даним позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Позивач вказує, що не є спадкоємицею першої черги та не проживала разом з спадкодавцем, вона не була обізнана про наявність вказаного заповіту, водночас є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої.

Окрім вказаного позивачем надано докази на підтвердження наявності у позивача малолітньої дитини ІНФОРМАЦІЯ_6 , яка має хворобливий стан здоров`я.

ОСОБА_2 визнано обставини, викладених у позовній заяві, зазначено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 не відкрита та визнано позовні вимоги у даній справі із зазначенням про відсутність майнових прав на вказане у заповіті майно.

Третьою осою підтверджено, що спадкова справа після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_8 не заведена, з підтвердженням вказаним обставин Витягом зі Спадкового реєстру № 84143250.

Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За приписами ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України).

Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її на підставі відповідно до ст. 1268 ЦК України.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України в пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Оцінка поважності причин пропуску строку прийняття спадщини повинна, у першу чергу, стосуватися періоду від моменту відкриття спадщини й до спливу шестимісячного строку, встановленого законом для її прийняття. Саме протягом цього періоду мають існувати об`єктивні та істотні перешкоди для прийняття спадщини. Інші періоди досліджуються, якщо ці перешкоди почали існувати протягом шестимісячного строку та тривали до моменту звернення до нотаріуса або до суду.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15, від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18, від 17 серпня 2023 року у справі № 626/274/22, від 10 липня 2024 року у справі № 522/13476/23.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2024 у справі № 686/5757/23 дійшла висновку, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини, а у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Проте це стосується обставин, за яких заповіт є єдиною підставою спадкування і незнання про його існування не вимагає від спадкоємця вчинення дій щодо прийняття спадщини.

Крім того, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому неодноразово продовжений та діє наразі.

Пунктом 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року №164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» передбачено, що перебіг строку для прийняття спадщини або відмови від її прийняття зупиняється на час дії воєнного стану, але не більше ніж на 4 (чотири) місяці. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення строку для прийняття спадщини.

Постановою Верховного Суду від 25.01.2023 у справі № 676/47/21 визначено, що пункт 3 постанови Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 164 «Деякі питання нотаріату в умовах воєнного стану» суперечить статтям 1270, 1272 ЦК України, а тому не підлягає застосуванню.

У зв`язку з повномасштабним вторгненням РФ в Україну, збройна агресія РФ є форс-мажорною обставиною в контексті українського законодавства, а саме підтверджено, що зазначена обставина з 24 лютого 2022 року до її офіційного закінчення, є надзвичайною, невідворотною та об`єктивною обставиною, та є поважною та об`єктивною причиною пропущення строку на подачу на прийняття спадщини за заповітом.

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Суд приймає до уваги, що позивач пропустив строк для прийняття спадщини з наступних причин: позивач не є спадкоємицею першої черги та не проживала разом з спадкодавцем, не була обізнана про наявність вказаного заповіту, водночас є єдиним спадкоємцем за заповітом померлої та має малолітню дитину з хворобливим станом здоров`я, введення на території України воєнного стану, постійні обстріли, відсутність електроенергії протягом строку для прийняття спадщини, відсутність заперечень проти позовних вимог з боку спадкоємця за законом ОСОБА_4 .

При цьому, Європейський Суд з прав людини неодноразово наголошував на необхідності держав дотримуватися принципу «якості законів» при їх прийнятті або зміні. Зокрема, у своєму рішенні у справі «Сєрков проти України» ЄСПЛ зазначив, що якість законодавства передбачає доступне для зацікавлених осіб, чітке і передбачуване у застосуванні законодавство; відсутність необхідної передбачуваності та чіткості національного законодавства з важливого питання, що призводить до його суперечливого тлумачення, в тому числі судом, має наслідком порушення вимог положень Конвенції щодо «якості закону». Крім того, у справі «Новік проти України» ЄСПЛ зробив висновок, що надзвичайно важливою умовою є забезпечення загального принципу юридичної визначеності. Вимога «якості закону» у розумінні пункту 1 статті 5 Конвенції означає, що закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні для убезпечення від будь-якого ризику свавілля.

Європейський суд з прав людини в пунктах 33, 34 рішення від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основновоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів. Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до остаточного рішення суду.

Згідно з правовою позицію ЄСПЛ у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27.06.2000 при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом також враховується рішення ЄСПЛ у справі «Маркс проти Бельгії» від 13.06.1979, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які по своїй суті є гарантом права власності, оскільки визнають право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном.

Крім того, суд також враховує ту обставину, що пропущений позивачем строк для подання заяви про прийняття спадщини є незначним (2 місяці), а також те, що на позивача складений заповіт від 01.10.2018 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рябовою І. Г. 01.10.2018 року та зареєстровано в реєстрі №523, інший спадкоємець ( ОСОБА_2 ) у справі проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Верховний Суд в постанові від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22 сформулював правовий висновок стосовно застосування принципу «легітимних очікувань», що, головним чином, походить від англійського терміну «legitimate expectations» як розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. Зокрема, Суд зазначив, що принцип легітимних очікувань широко застосовується у судовій практиці та ґрунтується на низці конституційних положень, які гарантують захист права власності (стаття 41 Конституції України) та передбачуваність (прогнозованість) законодавства, яким визначаються обмежувальні заходи (статті 22, 57, 58, 94 та 152 Конституції України); реалізація принципу легітимних очікувань полягає у досягненні бажаного результату шляхом вчинення правомірних дій з огляду на заздалегідь передбачені ймовірні наслідки; втілення легітимних очікувань унеможливлюється, зокрема, у випадку, коли особа не може досягнути прогнозованого результату внаслідок зміни правової основи у такі строки, що не є розумними та обґрунтованими; правовим підґрунтям (основою) для виникнення в особи легітимного очікування можуть бути: норма права (законодавство), судова практика, акт індивідуальної дії, конкретне судове рішення, що набуло законної сили, або умови договору; відсутність у законі безпосередніх приписів щодо певного права, яке, однак, слідує із загальних конституційних принципів або природного права, або відсутність закону, що визначає механізм реалізації такого права, самостійно не може свідчити про відсутність правового підґрунтя для виникнення в особи легітимного очікування щодо реалізації такого права.

З урахуванням викладеного, виходячи з аналізу встановлених судом обставин справи та норм права, що регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позивачем наведено причини, які пов`язані з об`єктивними, істотними труднощами для нього щодо подачі заяви про прийняття спадщини, а тому наявні підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом і слід визначити строк у межах передбаченого законом загального терміну шести місяців і таким достатнім строком є два місяці, перебіг яких рахується після набрання рішенням законної сили.

Крім того, суд звертає увагу на те, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не вирішує питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 89, 229, 235, 259, 263, 264, 265, 268, 353, 355, 356 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 ) до Київської міської ради, ОСОБА_2 , за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Котюк Ірини Володимирівни про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрованою за адресою АДРЕСА_2 ) додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , терміном у два місяці з моменту набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 18.02.2026.

Суддя Ю. Г. Головко