Справа № 198/183/24
Провадження № 2-п/0198/1/26
У Х В А Л А

іменем України

04 лютого 2026 року с-ще Юріївка

Суддя Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області Білинський М.В., розглянувши заяву подану в інтересах Фермерського господарства «Успіх» про перегляд заочного рішення Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області від 19 липня 2024 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , Фермерського господарства «МЮД» до Фермерського господарства «Успіх» про визнання припиненим права оренди на земельні ділянки, зобов`язання усунути перешкоди у користуванні земельними ділянками (позов задоволено) -

В С Т А Н О В И В:

26.01.2026 року до суду надійшла зазначена вище заява про перегляд заочного рішення (вказаного вище).

В обгрунтування поважності причин пропуску строку на подання заяви про перегляд заочного рішення представник відповідача зазначає, що відповідач про існування рішення дізнався в грудні 2025 року, коли представники відповідачів почали звертатися до нього з приводу виконання рішення суду; 29.12.2025 року відповідач отримав копію рішення суду; судові виклики, повістки не отримували, що позбавило їх можливості подати відзив, надати суду докази, тощо.

Дослідивши заяву, матеріали цивільної справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно доч.ч.2-4ст.284 ЦПК України, заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасниксправи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд-якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Статтею 126 ЦПК України передбачено, що право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

За загальним правилом метою встановлення строків є надання визначеності у реалізації суб`єктами правовідносин своїх прав та обов`язків. З настанням або закінченням відповідного строку пов`язане виникнення, зміна чи припинення правовідносин.

Строк як відрізок часу обмежує дію суб`єктивних прав та обов`язків. Водночас процесуальний строк це встановлений законом або визначений судом проміжок часу, протягом якого суд або учасники судового процесу мають право або зобов`язані вчинити певну процесуальну дію чи сукупність таких дій.

Процесуальні строки мають свою специфіку: по-перше, вони завжди мають імперативний характер; по-друге, процесуально-правові строки встановлюються для здійснення тих або інших процесуальних дій; по-третє, вони мають забезпечувати оперативність та ефективність здійснення правосуддя і сприяти дисциплінуючому впливові на учасників процесу.

Отже, запровадження строку, у межах якого особа може звернутися до суду з позовом, заявою, апеляційною чи касаційною скаргою, обумовлено передусім необхідністю дотримання принципу правової визначеності та забезпечення здійснення судових процедур у межах розумних строків.

У низці рішень ЄСПЛ принцип правової визначеності трактується у контексті дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (справи «Рябих проти Росії», пункти 51, 52, «Брумареску проти Румунії», пункт 61).

Отже, встановлення строків звернення до суду із заявою чи скаргою у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для учасників справи того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте судом рішення або здійснена дія не підлягатимуть скасуванню.

Зокрема, ЄСПЛ у справах «Світлана Науменко проти України», «Трегубенко проти України», «Праведна проти Росії», «Желтяков проти України» зазначає, що у випадках перегляду судових рішень як у порядку нагляду, так і у зв`язку з нововиявленими обставинами національним судам необхідно забезпечувати дотримання учасниками справи встановлених строків та не допускати того, щоб за допомогою таких процесуальних механізмів, як продовження строку на оскарження, було порушено принцип правової визначеності.

Інститут процесуальних строків є наскрізним та міжгалузевим інститутом процесуального права, а положення глави 6 «Процесуальні строки» розділу І «Загальні положення» ЦПК України застосовуються до всіх видів проваджень, на всіх стадіях цивільного судочинства, а також поширюються на процедури заочного розгляду цивільних справ, крім випадків, коли відповідними главами встановлені спеціальні правила.

Так само мають бути застосовані й загальні положення ЦПК України щодо подання та розгляду клопотань про поновлення процесуальних строків, якщо відповідною главою, присвяченою заочному розгляду, це питання прямо не врегульовано. Отже, якщо відповідач подає клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, суд повинен застосувати загальні положення ЦПК України, а саме статтю 127 цього Кодексу, у якій вказано, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Зазначений правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2024 року у справі № 756/11081/20.

Позовна заява по справі № 198/183/24 надійшла до Юр`ївського районного суду Дніпропетровської області 06.05.2024 року. 15.05.2024 року ухвалою суду відкрито провадження у цивільній справі.

Судове відправлення, включаючи копію позову з додатками, ухвалу про відкриття провадження та судову повістку було надіслано відповідачу рекомендованим листом і відповідач отримав його 29.05.2024 року (в чому розписався) (підтвердження а.с. 80, 82).

Підготовче засідання було призначено на 13.06.2024 року, відповідача про нього було письмово проінформовано 29.05.2024 року (а.с. 82).

В подальшому відповідачу рекомендованим листом було надіслано копію ухвали про закриття підготовчого провадження від 13.06.2024 року. Дане відправлення відповідач отримав 28.06.2024 року (в чому розписався) (підтвердження а.с. 93-94).

В призначене на 28.06.2024 року судове засідання представник відповідача не з`явився (завчасно повідомлений про дату та час засідання не був, повістку отримав лише 28.06.2024 року (а.с. 94).

Про судове засідання призначене на 19.07.2024 року відповідач був повідомлений завчасно, судову повістку отримав 09.07.2024 року, надсилалася вона рекомендованим листом, його вручено під розпис (а.с. 93, 96).

19.07.2024 року по справі було ухвалено заочне рішення (одразу повний текст).

22.07.2024 року копію рішення було направлено відповідачу рекомендованим листом (а.с. 108). Дане відправлення було вручено відповідачу під розпис (дата і місяць вказано нерозбірливо 2024 року), але наявна дата коли повідомлення з пошти повернулося до суду 12.08.2024 року (а.с. 104).

Крім того, під час розгляду даної заяви відповідача, судом було перевірено, чи отримував відповідач рішення суду в електронному виді (в електронному кабінеті через підсистему «Електронний суд»). Довідкою про доставку електронному документу (а.с. 129) підтверджується, що відповідачу доставлено рішення суду 22.07.2024 року. При цьому необхідно зауважити, що відповідач (як юридична особа) зобов`язаний мати електронний кабінет (і відповідно, перевіряти документи, які надходять до нього).

Таким чином, відповідач володів інформацією про знаходження в провадженні суду позовної заяви, про відкриття провадження у справі, отримав (під розпис) копію рішення суду, отримав його в електронному кабінеті.

За таких обставин, пропуск строку на звернення із заявою про перегляд заочного рішення, який збіг значно більше ніж рік тому вочевидь є таким, який не підлягає поновленню (зокрема, це порушить права позивачів на юридичну визначеність).

Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини у справі KARAKUTSYA v. UKRAINE (заява №18986/06) від 16 лютого 2017 року набуло статусу остаточного 16 травня 2017 року) суд неодноразово визначав, що це є обов`язок зацікавленої сторони виявляти особливу уважність, дбаючи про свої інтереси, та вживати необхідних заходів для отримання інформації про рух своєї справи.

Відповідач довгий час не цікавився рухом справи.

Судом не встановлені обставини, які об`єктивно перешкоджали відповідачу у передбачені законодавством строки подати заяву про перегляд заочного рішення.

З огляду на викладене, відсутні підстави для поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, а заява підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з пропуском строку на подання такої заяви.

Керуючись ст.ст. 126, 127, 284 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання представника ФГ «Успіх» про поновлення строку на подання заяви про перегляд заочного рішення відмовити.

Заяву про перегляд заочного рішення залишити без розгляду.

Копію даної ухвали надіслати учасникам розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, але може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя М. В. Білинський