Номер провадження 2-і/754/1/26
Справа № 754/7938/25
У Х В А Л А

Іменем України

23 лютого 2026 року суддя Деснянського районного суду міста Києва Гринчак О.І., розглянувши клопотання ОСОБА_1 про скасування ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2025 року про накладення штрафу у справі за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , через представника - адвоката Манзенка Руслана Анатолійовича, звернулися до Деснянського районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в загальному розмірі 254749,48 грн.

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 23 травня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито загальне позовне провадження.

У позовній заяві позивачі вказали, що станом на дату звернення із позовною заявою відповідачка взятих на себе зобов`язань не виконала, товар не передала, кошти не повернула.

Однак відповідачка у відзиві на позовну заяву зазначила, що позивачі вводять суд в оману, оскільки вона частково повертала позивачам кошти, знаходячись на свободі.

З огляду на те, що відповідачка знаходиться у місцях позбавлення волі (ДУ «ЗБАРАЗЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ № 63), і у неї обмежений доступ до збору доказів, суд у підготовчому засіданні 24.09.2025, в якому був присутній представник позивачів, постановив ухвалу, яка занесена до протоколу судового засідання, та зобов`язав позивачів надати докази сплати частини заборгованості, не приховуючи дійсних даних.

Однак позивачі у підготовче засідання не з`явилися, вимог ухвали не виконали, причин неявки у судове засідання та невиконання вимог ухвали суду не повідомили. Натомість, від ОСОБА_1 надійшла заява про закриття підготовчого провадження.

Водночас, від відповідачки надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи платіжних інструкцій: від 07.03.2023 на суму 1375,00 грн, від 05.12.2023 на суму 1500,00 грн, від 22.11.2023 на суму 1000,00 грн, а також клопотання про витребування копій квитанцій про часткове погашення заборгованості ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з матеріалів кримінальної справи № 754/6807/21, які подавалися в процесі розгляду справи судом першої інстанції (Деснянський районний суд міста Києва) та при розгляді апеляційної скарги в Київському апеляційному суді та долучити їх до матеріалів справи №754/7938/25.

З огляду на те, що:

1) позивачі ухилилися від вчинення дій, покладених судом на них, а саме надати докази сплати частини заборгованості;

2) не повідомили про неможливість виконання цього обов`язку;

3) у позовній заяві позивачі вказали, що відповідачка кошти не повернула, тоді як відповідачка надала докази часткового повернення коштів, що свідчить про введення позивачами суд в оману,

тому суд ухвалою від 06 листопада 2026 року стягнув в дохід Державного бюджету України з ОСОБА_1 штраф у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн за невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на нього та неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також стягнув в дохід Державного бюджету України зі ОСОБА_2 штраф у розмірі 0,3 прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 908,40 грн за невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на нього та неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом.

10 грудня 2025 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав клопотання про скасування ухвали суду від 06 листопада 2025 року, вказуючи, що лише після отримання ухвали від 06.11.2025, де вказано, що відповідачка посилається на часткову сплату боргу на загальну суму 3875 грн, 07.03.2023, 22.11.2023 та 05.12.2023 позивачем було самостійно переглянуто рух коштів по рахунку за відповідний період. Під час цієї перевірки дійсно було виявлено окремі надходження грошових коштів на суму 3875 грн, які за датами і сумами збігаються з поданими відповідачкою. Разом з тим, зазначені надходження були здійснені через термінали миттєвого поповнення, що не дозволяє ідентифікувати платника У призначеннях платежу відсутні дані про відправника, що унеможливлювало встановлення факту здійснення цих платежів саме відповідачкою до моменту отримання відповідних квитанцій. Лише надходження від 07.03.2023 у призначенні платежу містить інформацію про платника ОСОБА_3 , решта надходжень такого не містять.

Вирішуючи клопотання позивача про скасування ухвали про стягнення штрафу, суд виходить з такого.

Згідно з положеннями статті 143 ЦПК України заходами процесуального примусу є процесуальні дії, що вчиняються судом у визначених цим Кодексом випадках з метою спонукання відповідних осіб до виконання встановлених у суді правил, добросовісного виконання процесуальних обов`язків, припинення зловживання правами та запобігання створенню протиправних перешкод у здійсненні судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 48 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зокрема, у випадках:

1) невиконання процесуальних обов`язків, зокрема ухилення від вчинення дій, покладених судом на учасника судового процесу;

2) зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству;

3) неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, або неподання таких доказів без поважних причин.

Відповідно до ч. 6 ст. 148 ЦПК України суд може скасувати постановлену ним ухвалу про стягнення штрафу, якщо особа, стосовно якої її постановлено, виправила допущене порушення та (або) надала докази поважності причин невиконання відповідних вимог суду чи своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на те, що:

1)у позовній заяві позивачі вказали, що відповідачка кошти не повернула, чим намагалися ввести суд в оману, оскільки відповідачка, яка відбуває покарання у виді позбавлення волі, і, як наслідок, обмежена у повноцінному зборі доказів, надала докази часткового повернення коштів;

2)позивачі ухилилися від вчинення дій, покладених судом на них, а саме надання доказів сплати частини заборгованості;

3)вчасно не повідомили про неможливість виконання цього обов`язку;

4)не навели поважних причин неможливості виконання цього обов`язку у строк встановлений судом, а не на власний розсуд,

тому суд дійшов висновку, що підстав для скасування ухвали суду від 06.11.2025 про накладання на позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_1 штрафу в порядку ст. 148 ЦПК України, немає.

З огляду на зазначене, у задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про скасування ухвали суду від 06.11.2025 про стягнення штрафу слід відмовити.

Керуючись статтями 148, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про скасування ухвали Деснянського районного суду міста Києва від 06 листопада 2025 року про накладення штрафу у справі № 754/7938/25 за позовною заявою ОСОБА_2 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складено та підписано 23.02.2026.

Суддя Деснянського районного

суду міста Києва Оксана ГРИНЧАК