Справа № 462/8027/24 Головуючий у 1 інстанції: Ванівський Ю.М
Провадження № 22-ц/811/2139/25 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Н.П. Крайник

суддів: Я.А. Левика, М.М. Шандри

при секретарі: Л.М.Чиж

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Франківського районного суду міста Львова від 03 червня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

16 жовтня 2024 року ОСОБА_1 , ОСОБА_3 звернулися до суду з позовом до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», в якому просили визнати незаконними дії ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування позивачам заборгованості на суму 56854,98 грн за послуги постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 ; скасувати нараховану заборгованість та зобов`язати відповідача здійснити перерахунок плати за послуги постачання гарячої води.

В обґрунтування позову покликалися на те, що вони є співвласниками квартири АДРЕСА_2 та споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. За період користування послугами, вони належним чином здійснювали оплату за постачання гарячої води. Однак, 02.07.2024 року вони отримали копію наказу Франківського районного суду м.Львова від 27.05.2024 року у справі №465/10590/23 про стягнення з них на користь Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в сумі 57218,64 грн та 268,40 грн судового збору. Не погодившись із зазначеною заборгованістю та вважаючи нарахування такої незаконною, вони у визначені законом строки подали заяву про скасування зазначеного вище наказу та запит до відповідача про надання інформації щодо підстав нархування їм боргу. Згідно відповіді ЛМКП «Львівтеплоенерго», наданої на запит, 28.04.2023 року контролером ЛМКП «Львівтеплоенерго» складено Акт №0000467 про розпломбування вузла обліку гарячої води за адресою АДРЕСА_1 за підписом ОСОБА_3 . В акті зазначено, що показник гарячої води №181217 становить 1241 куб.м. Зазначений показник внесено в систему ЛМКП «Львівтеплоенерго», а на різницю у показниках проведено нарахування за спожиту гарячу воду на суму 65538,88 грн, яку зменшено відповідно до Акту технічної експертизи на суму 8683,90 грн, у зв`язку з чим розмір заборгованості, який у них виник становить 56854,98 грн. Разом з тим, різниця в показах лічильника № 181217 між 1241,00 м куб та 553,00 м куб виникла за відсутності будь-яких їхніх протиправних дій та причинно-наслідкового зв?язку між їхніми діями/бездіяльністю та виникненню різниці показів лічильника, що в подальшому спричинило незаконне нарахування їм заборгованості. Як вбачається з копії документів, наданих відповідачем на їх запит, лічильник №181217 після його розпломбування перебував фактично у неробочому стані та згідно акту технічної експертизи від 01.05.2023 року, складеного представниками відповідача, ремонту не підлягав. Крім того, згідно акту №0000467 від 28.04.2023 року про розпломбування вузла комерційного обліку остання повірка такого лічильника проводилась у 2016 році, тоді як згідно статті 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» повірку лічильників гарячої та холодної води необхідно здійснювати з регулярністю один раз на чотири роки. Відтак, враховуючи наведене, вважали дії відповідача щодо нарахування їм заборгованості в сумі 56854,98 грн незаконними. Просили позов задоволити.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Вважає рішення суду необґрунтованим, незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позову про визнання незаконними дій ЛМКП «Львівтеплоенерго» щодо нарахування позивачам заборгованості на суму 56854,98 грн за послуги з постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 , суд першої інстанції не врахував відповідь ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 11.09.2024 року, згідно якої у червні 2023 року відбулася заміна лічильника гарячої води у квартирі позивачів та станом на 01.07.2023 заборгованість за послугу з постачання теплової енергії у таких відсутня. Зазначене свідчить про незаконність дій відповідача щодо нарахування заборгованості за послуги з постачання гарячої води, показники обліку якої формувалися позивачами на підставі даних, отриманих від ЛМКП «Львівтеплоенерго». При цьому, матеріали справи не містять детального розрахунку заборгованості, доказів причинно-наслідкового зв`язку між її нарахуванням та діями або бездіяльністю позивачів, а також доказів вини споживачів у виникненні такої заборгованості. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази прийняття відповідачем рішень за актом розпломбування вузла обліку чи інших документів, що могли б бути підставою для здійснення нарахувань.

Вважає, що суд першої інстанції не надав правової оцінки доводам позивачів, натомість послався на відзив відповідача, який не містив доказового обґрунтування правильності нарахування заборгованості. При цьому суд проігнорував клопотання позивачів про повернення відзиву без розгляду у зв`язку з його поданням з пропуском встановленого законом строку.

З оскаржуваного рішення вбачається, що відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції поклав тягар доведення на позивачів, не перевіривши правильність нарахування заборгованості та не зазначивши, на підставі яких доказів дійшов висновку про безпідставність позовних вимог, що свідчить про наявність підстав для його скасування.

Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задоволити.

Учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_2 подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з його неможливістю, а також неможливістю ОСОБА_3 з`явитися в судове засідання за станом здоров`я, однак не надав доказів на підтвердження зазначеного, тому суд прийшов до висновку проможливість розгляду справи у відсутності сторін.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Частиною 1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України).

Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Права та обов`язки виконавця комунальної послуги та споживача визначені зазначеним вище Законом.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Частиною 4 ст. 22 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що послуга з постачання гарячої води надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання гарячої води, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

22.06.2017 року Верховною Радою України був прийнятий Закон України № 2119-VIII «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання», який набрав чинності 02.08.2017 року.

Пунктом 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» передбачено, що вузлом розподільного обліку є вузол обліку, що забезпечує індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги в будівлях, де налічуються два та більше споживачів.

Згідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку здійснюються оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до цього Закону, якщо інше не передбачено договорами про надання комунальних послуг, укладеними відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги"», з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

При цьому, відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» під обслуговуванням вузлів обліку слід розуміти: огляд, опломбування/розпломбування, періодична повірка (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж), ремонт засобів вимірювальної техніки, які є складовою частиною вузла обліку, забезпечення дистанційної передачі результатів вимірювання (за наявності), ремонт та заміна допоміжних засобів вузла обліку, а за згодою власника (співвласників) будівлі також охорона або страхування вузла обліку.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону обслуговування та заміна вузлів розподільного обліку/приладів розподілювачів теплової енергії здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено законом або договором.

Крім того, згідно абзацу 5 ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж) вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання теплової енергії та води в квартирах (приміщеннях) будинку, здійснюються за рахунок власників таких вузлів обліку, якщо інше не встановлено договором.

Пунктом 19 Правил надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення і типових договорів про надання послуг з централізованого водопостачання та централізованого водовідведення, які затверджені Постановою КМУ № 690 від 05.07.2019, передбачено, що обслуговування та заміна вузлів комерційного обліку питної води здійснюється оператором зовнішніх інженерних мереж відповідно до частин першої та третьої статті 6 Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» з урахуванням вимог Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність».

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 та споживачами послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

06.12.2022 року представниками ЛМКП «Львівтеплоенерго» за місцем проживання позивачів та в присутності ОСОБА_3 було складено Акт №0000467 про розпломбування вузла комерційного обліку, яким встановлено показник лічильника, заводський номер 181217 - 1241 куб.м, реєстраційна пломба - 0502140, місце розташування пломби - на лічильнику у ванній. Акт підписано представником ЛМКП «Львівтеплоенерго» Сташковою Л.І. та споживачем ОСОБА_3

07.06.2023 року представниками ЛМКП «Львівтеплоенерго» було складено Акт №0001730 про прийняття вузла комерційного обліку № 181217 на абонентський облік.

Згідно відповіді ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 11.09.2024 року, у червні 2023 року за адресою АДРЕСА_1 відбулась заміна лічильника гарячої води №181217 з показником 1241,00 куб.м на лічильник №00815643 з показником 0,00 куб.м. Згідно обліку ЛМКП «Львівтеплоенерго» показ квартирного приладу обліку гарячої води №181217 за вищевказаною адресою станом на 28.04.2023 року становив 553,00 куб.м. Інформацію щодо показників квартирного обліку гарячої води ЛМКП «Львівтеплоенерго» отримувало від ЛМКП «Львівводоканал». Представниками ЛМКП «Львівтеплоенерго» у травні 2023 року проведено контрольний обхід та зняття показів квартирних приладів обліку гарячої води у будинку по АДРЕСА_3 . Інформація про показники лічильника гарячої води у квартирі АДРЕСА_4 відсутня, оскільки не було надано доступу до квартирного приладу обліку гарячої води. Станом на 01.07.2023 року заборгованості за послугу з постачання теплової енергії не було. 28.04.2023 року контролером ЛМКП «Львівтеплоенерго» складено Акт №0000467 про розмпломбування вузла обліку гарячої води за адресою АДРЕСА_1 , який підписано споживчем ОСОБА_3 . В Акті зазначено, що показник лічильника гарячої води №181217 становить 1241 м. куб. Цей показник зафіксовано фотознімком. У червні 2023 року зазначений показник внесено в систему ЛМКП «Львівтеплоенерго». Відповідно на різницю у показниках ЛМКП «Львівтеплоенерго» проведено нарахування за спожиту гарчу воду, що становить 688 м.куб. (1241-553 м.куб) на суму 65538,88 грн. Оскільки актом технічної експертизи від 08.05.2023 року було виявлено похибку в роботі приладу обліку ±13,25%, на підставі у липні 2023 року ЛМКП «Львівтеплоенерго» проведено коригування нарахувань за червень 2023 року в сторону зменшення на суму 8683,90 грн.

Відтак, позивачам нарахована заборгованість за послуги з постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 в сумі 56854,98 грн (65538,88 грн - 8683,90 грн = 56854,98 грн).

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , суд першої інстанції дійшов висновку про відповідність вимогам закону дій відповідача щодо нарахування позивачам боргу за послуги з постачання гарячої води за адресою АДРЕСА_1 в сумі 56854,98 грн. При цьому, суд вважав, що саме позивачі не виконали свого обов`язку щодо здійснення своєчасної повірки самостійно встановленого у їхній квартирі вузла обліку гарячої води, відтак, підстави для здійснення перерахунку або скасування заборгованості згідно з показниками обліку відсутні. Крім того, суд врахував правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.02.2019 у справі № 233/6570/15-ц, згідно якої заперечення споживача щодо суми заборгованості, нарахованої за відповідними нормами споживання можуть бути визнані обґрунтованими виключно у випадку, коли споживач доведе, що за період нарахування спірної заборгованості облік спожитих послуг відбувався квартирним засобом обліку, який згідно закону дозволяється застосовувати, тобто який пройшов повірку, що може бути підтверджено відповідним свідоцтвом про повірку.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погоджується повністю, оскільки такий відповідає матеріалам справи та зібраним у справі доказам.

Доводи скарги правильних висновків суду не спростовують, підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст. 381, ст. 382, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Франківського районного суду міста Львова від 03 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 06 лютого 2026 року.

Головуючий: Н.П. Крайник

Судді: Я.А. Левик

М.М. Шандра