Справа № 214/9713/25
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 лютого 2026 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Ткаченка А.В.,

за участю секретаря судового засідання Фастовець Ю.Ю.,

представника позивача Синиченко Д.В. (в режимі відеоконференції),

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 та просить стягнути заборгованість за укладеними з ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» договором № 87 від 30.08.2021, з ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» договором № 3769210 від 20.08.2021, з ТОВ «Мілоан» договором № 5154389 від 02.09.2021 та договором № 102584844 від 22.09.2021, та з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договором № 77561161 від 10.09.2021, в загальній сумі 208 102,03 грн., посилаючись відступлення права вимоги за вказаними договорами та на неналежне виконання відповідачем взятих на себе кредитних зобов`язань. В обґрунтування вимог зазначено про отримання за укладеним з ТОВ «Мілоан» договором № 5154389 від 02.09.2021 в кредит коштів в сумі 12 000,00 грн. із стандартною (базовою) процентною ставкою 5,0% за кожен день користування та погодженим строком кредитування, а також отримання за договором № 102584844 від 22.09.2021 в кредит коштів в сумі 7 100,00 грн. із стандартною (базовою) процентною ставкою 5,0% річних та погодженим строком кредитування. 15 грудня 2021 року на підставі договору № 15/12-2021-22 та договору № 29-12-2021-45 від 29.12.2021, ТОВ «Мілоан» відступлено ТОВ «Вердикт Капітал» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами № 5154389 та № 102584844. Крім того, 10 січня 2023 року на підставі договору № 10-01/2023 ТОВ «Вердикт Капітал» відступлено на користь ТОВ «Коллект Центр» право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами № 5154389 та № 102584844, а 28 серпня 2025 року ТОВ «Коллект Центр» на підставі договору № 28-08/25 відступлено позивачу право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договорами № 5154389 та № 102584844. До того ж, відповідно до укладеного між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та відповідачем договору № 3769210 від 20.08.2021, ОСОБА_1 отримано грошові кошти в сумі 6 000,00 грн. з погодженими умовами строку кредитування та сплати процентів за користування кредитом. 29 листопада 2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 29/11-1, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3769210. Після цього 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 37692108. Після цього 28.08.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та позивачем було укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором № 3769210. До того ж, відповідно до укладеного між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 договору № 87 від 30.08.2021, відповідачем отримано грошові кошти в погодженій умовами договору сумі 5 000,00 грн. та стандартною процентною ставкою за користування кредитом 950% річних. Зазначено про укладення 18.12.2023 між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та позивачем договору № 18/12-2023, відповідно до якого позивачу відступлено право вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 87. Зазначено також про укладення між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем договору позики № 77561161 шляхом підписання його електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, відповідно до умов якого відповідачем отримано суму позики 13 342,00 грн. з відсотковою ставкою 1,99% за кожен день користування. 22.02.2022 між ТОВ «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77561161. Після цього 10.01.2023 ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77561161. Після цього 28.08.2025 між ТОВ «Коллект Центр» та позивачем було укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77561161. Тому враховуючи обов`язок боржника сплатити кредитну заборгованість, з метою захисту прав нового кредитора, позивач просить задовольнити вимоги

Ухвалою суду від 02 жовтня 2025 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

У судовому засіданні представник позивача Синиченко Д.В. наполягала на задоволенні вимог з підстав, викладених у позовній заяві та письмових поясненнях.

Відповідач ОСОБА_1 вимоги позову не визнав з підстав, викладених у відзиві на позов, в обґрунтування якого зазначено про підтвердження факту отримання ним грошових коштів за договорами та не заперечує проти існування зобов`язань з їх привернення, натомість заперечує проти нарахування відсотків за користування кредитом, як таких, що нараховані поза межами строків кредитування, а також нарахованих відсотків за період прострочення, комісій, пені та штрафів і додаткових відсотків й інших нарахувань наступними кредиторами, оскільки вони суперечать положенням Закону України «Про споживче кредитування», Закону України «Про захист прав споживачів» та ст.. 551 ЦК України, а також являються явно надмірними та неспівмірними з основними зобов`язаннями, такими, що за своєю природою є штрафними санкціями, а не платою за реальне користування кредитом та призводять до істотного дисбалансу прав та обов`язків сторін на користь кредитодавця. Заявлено про відсутність належних доказів щодо правонаступництва позивача за договорами з огляду на істотні недоліки в наданих до суду письмових доказах, обґрунтовано незаконність та не співмірність нарахованих відсотків по кожному договору та просить частково задовольнити вимоги.

У письмових поясненнях представником позивача зазначено про набуття новим кредитором прав вимоги до відповідача у такому ж обсязі, що були в первісних кредиторів, що підтверджується наданими письмовими доказами, відсутність нарахування відсотків новим кредитором та нарахування їх первісними кредиторами відповідача, погодження умовами кредитних договорів строків пролонгації та автоматичної пролонгації, як і сплату комісії та процентів за користування кредитами, у зв`язку з чим сторона позивача наполягає на задоволенні вимог.

Вислухавши учасників справи, розглянувши подані документи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов таких висновків.

За правилом частини статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України).

Абзац 2 частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, що 30 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №87, відповідно до умом якого на підставі зави на позику від 30.08.2021, підписаної позичальником за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором, позичальник на умовах строковості, зворотності, платності надав позичальнику грошові кошти в сумі 5 000,00 грн. на строк 30 календарних днів, а позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позику та сплатити зазначені проценти. Договір діє до повного виконання позичальником своїх зобов`язань за цим договором. Пунктом 1.1.1 договору сторони погодили знижену процентну ставку фіксовану в розмірі 1,10% за день від суми позики в межах строку надання позики та стандартну процентну ставку фіксовану 2,60% в день від суми позики на умовах, визначених підпунктом 1.1.1.2 договору.

Крім того, 20 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Бі Ел Джи Мікрофінанс», як кредитодавцем, та ОСОБА_1 , як позичальником, укладено кредитний договір № 3769210 у формі електронного документу з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Згідно п. 1.1-1.14 договору кредитодавець зобов`язався надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (плату за користування грошовими коштами) на умовах та у порядку, встановлених цим 15 28 днів. Термін (дата) повернення кредиту: 04.09.2021. Позичальник сплачує проценти за кожний день користування кредитом у розмірі зазначеним п. 1.6 договору з 1-го по 15-й день користування кредитом 0,0010%, у випадку пролонгації договору сплачує проценти за користування кредитом 4,95 %. Визначено тип процентної ставки - фіксована. На дату укладання кредитного договору орієнтована реальна річна процентна ставка складає 0,37%, орієнтовна загальна вартість кредиту складає 6 000,90 грн. Кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок. Наслідком прострочення позичальником виконання зобов`язань із сплати платежів, передбачених цим договором, є здійснення кредитодавцем дій з врегулювання простроченої заборгованості, передбачених діючим законодавством. Позичальник відповідає перед кредитодавцем за зобов`язаннями, що випливають з цього договору, всіма коштами, майном, майновими правами, що йому належать на праві власності, на які може бути звернено стягнення в порядку, встановленому чинним законодавством України. Підписанням договору відповідач підтвердив, що він ознайомлений з усіма його істотними умовами та йому була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.

Крім того, 02 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 5154389 (індивідуальна частина) в електронній формі. який позичальником підписано електронним підписом. Згідно п.1.1 вказаного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 договору сума кредиту становить 12 000,00 грн.; строк кредиту 30 днів (п. 1.3 договору), термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 02.10.2021 (п.1.4. договору). Пунктом 1.5.1 договору сторони погодили комісію за надання кредиту в сумі 600,00грн., яка нараховується за ставкою 5,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно пункту 1.5.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом становлять в сумі 2 268,00 грн., які нараховуються за ставкою 0,63 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Крім того, 22 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено договір про споживчий кредит № 102584844 в електронній формі. який позичальником підписано електронним підписом. Договір містить докладну інформацію щодо особи позичальника зокрема індивідуальний податковий номер, серію, номер та дату видачу паспорта, адресу проживання, електронну адресу, номер мобільного телефону, на який відправлено одноразовий ідентифікатор в якості аналога власноручного підпису позичальника, тощо. Згідно п.1.1 вказаного договору, кредитодавець зобов`язується на умовах визначених цим договором, на строк визначений п.1.3 договору надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі визначеній у п.1.2 договору, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Відповідно до п.1.2 договору сума кредиту становить 7 100,00 грн.; строк кредиту 30 днів (п. 1.3 договору), термін повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 22.10.2021 (п.1.4. договору). Пунктом 1.5.1 договору сторони погодили комісію за надання кредиту в сумі 781,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00 відсотків від суми кредиту одноразово. Згідно пункту 1.5.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом становлять в сумі 2 662,50 грн., які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Відповідно до п.2.1 зазначеного договору, кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на рахунок платіжної карти позичальника, зареєстрованої позичальником для цієї мети в особистому кабінеті на сайті miloan.ua.

Крім того, 10 вересня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № 77561161 (на умовах повернення позики в кінці строку позики) про надання позичальнику у власність грошових коштів шляхом підписання договору електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, про що свідчать умови кредитного договору, реквізити сторін та підписи. Відповідно до умов договору, Товариство надало відповідачу кредит у сумі 13 342,00 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом порядку та на умовах, визначених договором. Строк позики (строк договору) сторони погодили в пункті 2.2 терміном 30 днів, процентна ставка 1,99% в день (пункт 2.3. договору) .

Суд зазначає, що ці правочини у розумінні положень Закону України «Про електронну комерцію» вважаються такими, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі, та укладення цих договорів у запропонованій формі відповідало внутрішній волі відповідача, що не спростовано в судовому засіданні останнім.

Аналогічні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 28 квітня 2021 року у справі № 234/7160/20 (провадження № 61-2903св21), від 01 листопада 2021 року у справі №234/8084/20 (провадження № 61-2303св21).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Відповідачем у справі не оспорюється факт укладення кредитних договорів та отримання грошових коштів за ними, як і не оспорюється сума боргу за тілом кредитів.

Крім того, 10 червня 2017 року набув чинності Закон України «Про споживче кредитування », у зв`язку із чим у Законі України «Про захист прав споживачів» текст статті 11 викладено в такій редакції: «Цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Положення частин першої, другої, п`ятої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» з набуттям чинності Закону України «Про споживче кредитування», залишилися незмінними.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування», загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Отже, Закон України «Про споживче кредитування», передбачає право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за надання та обслуговування кредиту.

Комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування», щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування », .

Такий правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19.

Указані висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2023 року у справі № 204/224/21 (провадження №61-4202сво22).

Таким чином, виходячи з аналізу вимог п.4 ч.1 ст. 1, ч.2 ст.8, ч.1 ст.1, ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», роз`яснень Великої Палати Верховного Суду щодо застосування статті 11 Закону України «Про споживче кредитування », які викладені у постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19 така форма витрат, як комісія за надання кредиту існує на законодавчому рівні, визначається кожним банком (фінансовою установою) індивідуально та затверджується внутрішніми актами.

Отже, спеціальним законодавством України прямо визначені легальні можливості позивача як включати до тексту кредитних договорів із споживачами умови щодо нарахування комісії, так і в подальшому нараховувати її, а також витребувати суму несплаченої вищевказаної комісії від відповідача (в т.ч. і в судовому порядку).

При цьому розмір комісії в договорі № 5154389 від 02.09.2021 не був прихованим, носить одноразовий характер (за надання кредиту) та позичальник ознайомився і погодився з ним, підписуючи кредитний договір, що не оспорюється ним в судовому порядку,а отже вказана вимога підлягає задоволенню.

Стосовно нарахування та стягнення процентів за користування кредитом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів, не встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Частиною другою статті 1056-1 ЦК України встановлено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постановах: від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою частини другої статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18) дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті 599 та частини четвертої статті 631 ЦК України він мав право нараховувати передбачені договором проценти до повного погашення заборгованості за кредитом. При цьому вказала, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом.

Так, кредитний договір № 5154389 укладений 02 вересня 2021 року строком на 30 днів, а отже нарахування кредитором відсотків після закінчення строку кредитування суперечить умовам кредитування і нормам ст.1048 ЦК України.

Пунктом 1.6 кредитного договору передбачено стандартну (базову) процентну ставку в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а тому суд при перевірці розрахунку відсотків за договором виходить з наступного: 12 000,00 грн. (сума кредиту) * 30 днів (строк кредитування) * 5% = 18 000,00 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

При цьому позивачем не надано суду доказів, а матеріали справи таких не містять щодо пролонгації строку кредитування відповідно до п.п.2.3.1.-2.3.1. договору та доказів складання та доведення до відповідача оновлених графіків платежів, передбачених п. 4.1. договору.

У додатку №1 до кредитного договору «Графік розрахунків» вказано, що у випадку зміни будь-яких відомостей, зазначених у графіку розрахунку у зв`язку з частковим погашенням заборгованості та/або продовженням строку повернення кредиту, позичальник доручає Товариству самостійно оновити графік розрахунків, шляхом внесення у нього відповідних змін або викладення його у новій редакції та розмістити дані графіку в особистому кабінеті позичальника.

Проте, ТОВ «Факторинг Партнерс» не надано доказів на підтвердження продовження строку кредитного договору відповідно до умов договору, зміни процентної ставки чи оновлення графіку розрахунків, які б передбачали сплату відповідачем процентів у заявленому розмірі.

Тому підлягають стягненню відсотки в межах строку кредитування в розмірі, погодженому пунктом 1.6 кредитного договору.

Аналогічне стосується укладеного з ТОВ «Мілоан» кредитного договору № 102584844, відповідно до якого пунктом 1.6 передбачено стандартну (базову) процентну ставку в розмірі 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом, а тому суд при перевірці розрахунку відсотків за договором виходить з наступного: 7 100,00 грн. (сума кредиту) * 30 днів (строк кредитування) * 5% = 10 500,00 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Аналогічне стосується укладеного з ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» договору позики № 87, відповідно до якого пунктом 1.1.1.2 передбачено стандартну (базову) процентну ставку в розмірі 2,60% від суми позики, а тому суд при перевірці розрахунку відсотків за договором виходить з наступного: 5 000,00 грн. (сума кредиту) * 30 днів (строк кредитування) * 2,60% = 3 900,00 грн., яка і підлягає стягненню з відповідача.

Крім того, умовами укладеного з ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» договору позики № 77561161 від 10.09.2021 сторони погодили строк дії позики терміном 30 днів, а тому відсотки за користування кредитом виходячи з розрахунку 13 342,00 грн. (тіло кредиту) * 1,99 % * 30 днів = 7 965,17 грн., що підлягають стягненню з відповідача в межах строку кредитування, погодженого умовами договору.

Позивачем не надано відповідних доказів на підтвердження тих обставин, що строк повернення позичених коштів за Акцептом оферти від 10.09.2021 перевищує 30 днів. Доказів пролонгації договору згідно погоджених умов договору(пункт 6 договору), як і погодження сторонами договору умов автопролонгації, матеріали справи не містять, а отже пред`явлені до стягнення проценти стягненню не підлягають, оскільки їх нарахування відбувалося поза межами строку договору, що підтверджується також наданим до суду розрахунком первісного кредитора.

Посилання сторони позивача на погоджені сторонами кредитного договору умови Правил надання грошових коштів, в тому числі й щодо автоматичної пролонгації строків договору, суд не приймає до уваги з огляду на позицію Великої Палати Верховного Суду викладеної у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 про те, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Заява-анкета позичальника не містить положень щодо розміру процентів, неустойки. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що сторонами були погоджені належним чином умови щодо автоматичної пролонгації договору за умови чітко погодженого у договорі позики у строку позики (кредитування).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05 квітня 2023 року по справі №910/4518/16 зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за "користування кредитом", так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя). Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як ст. 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, можливість нарахування процентів поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту та розмір таких процентів залежать від підстави їх нарахування згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України. У подібних спорах судам необхідно здійснити тлумачення умов відповідних договорів та дійти висновку, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування або після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту, чи у відповідному розділі договору передбачили тільки проценти за правомірну поведінку позичальника (за "користування кредитом"). У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

За таких обставин, заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором № 87 від 30.08.2021 становить у сумі 8 900,00 грн. та складається з:

-заборгованості за тілом кредиту у сумі 5 000,00 грн.;

-заборгованості за процентами у сумі 3 900,00 грн.;

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором № 37 69210 від 20.08.2021 становить у сумі 4 542,25 грн. та складається з:

-заборгованості за тілом кредиту у сумі 1 900,90 грн.;

-заборгованості за процентами у сумі 2 560,000 грн.;

-інфляційні збитки в сумі 67,26 грн.;

-нараховані 3% річних в сумі 13,59 грн.

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором № 5154389 від 02.09.2021 становить у сумі 30 600,00 грн. та складається з:

-заборгованості за тілом кредиту у сумі 12 000,00 грн.;

-заборгованості за процентами у сумі 18 000,00 грн.;

-заборгованість за комісією в сумі 600,00 грн.

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором № 102584844 від 22.09.2021 становить у сумі 17 600,00 грн. та складається з:

-заборгованості за тілом кредиту у сумі 7 100,00 грн.;

-заборгованості за процентами у сумі 10 500,00 грн.

Заборгованість відповідача ОСОБА_1 за договором № 77561161 від 10.09.2021 становить у сумі 9 301,36 грн. та складається з:

-заборгованості за тілом кредиту у сумі 13 342,00 грн.;

-заборгованості за процентами у сумі 7 965,17 грн.;

-нараховані 3% річних в сумі 2,19 грн.

Згідно частини першої статті 510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов`язанні.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відступлення права вимоги по суті це договірна передача зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.

Частиною першою статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно статті 514 ЦК до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

18 грудня 2023 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та позивачем було укладено договір № 18/12-20235, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором № 87.

29 листопада 2021 року між ТОВ «Бі Ел Джи Мікрофінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення прав вимоги № 29/11-1, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3769210.

10 січня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором № 3769210.

28 серпня 2025 року між ТОВ «Коллект Центр» та позивачем було укладено договір № 28-08/25 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за договором № 3769210.

15 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір № 15/12-2021-22, відповідно до якого останньому було відступлено право вимоги в тому числі за договором № 5154389.

10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників. Відповідно до акту зарахування зустрічних однорідних вимог в та згідно з реєстром боржників до вказаного договору, ТОВ «Коллект Центр» отримав право грошової вимоги за договором 5154389.

28 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого позивачу було відступлено право вимоги в тому числі за договором № 5154389.

29 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір № 29-12/2021-45, відповідно до якого останньому було відступлено право вимоги в тому числі за договором № 102584844.

10 січня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» укладено договір № 10-01/2023/01 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, відповідно до умов якого первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у додатках № 1 та № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників. Відповідно до акту зарахування зустрічних однорідних вимог в та згідно з реєстром боржників до вказаного договору, ТОВ «Коллект Центр» отримав право грошової вимоги за договором 102584844.

28 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого позивачу було відступлено право вимоги в тому числі за договором № 102584844.

22.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено договір № 22/02/2022, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77561161.

10.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого останнє набуло право грошової вимоги до відповідача за договором позики № 77561161.

28 серпня 2025 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» укладено договір № 28-08/25, відповідно до якого позивачу було відступлено право вимоги в тому числі за договором № 77561161.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частини 1-3 статті 12 ЦПК України).

Ураховуючи, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, оскільки збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду та кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (статті 12,13 ЦПК України), суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог.

Згідно частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

У зв`язку із задоволенням вимог, суд вважає необхідним відшкодувати позивачу понесені судові витрати у справі по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Крім того, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) вказано, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Отже, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

У частині третій статті 12 та частині першій статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У частині восьмій статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19) вказано, що з аналізу частини третьої статті 141 ЦПК України можна виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Велика Палата Верховного Суду звернула увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Отже, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має враховувати конкретні обставини справи, загальні засади цивільного законодавства та критерії відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона (див. пункт 21 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19)).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Відповідно до частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Ураховуючи наявність клопотання відповідача про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги, принцип пропорційності задоволених вимог при покладенні на сторін судових витрат, суд вважає, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу підлягають частковому задоволенню (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі № 206/4841/20 (провадження № 14-55цс22).

Керуючись статями 525, 526, 530, 610, 625, 1050, 1054 ЦК України, статтями 10, 12,13, 141, 263, 265, 274 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» про стягнення заборгованості за кредитним договором частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість в загальній сумі 70 943 (сімдесят тисяч дев`ятсот сорок три) гривні 61 коп., з яких:

- за договором № 87 від 30.08..2021 в сумі 8 900,00 грн.;

- за договором № 3769210 від 20.08.2021 в сумі 4 542,25 грн.;

- за договором № 5154389 від 02.09.2021 в сумі 30 600,00 грн.;

- за договором № 102584844 від 22.09.2021 в сумі 17 600,00 грн.;

- за договором № 77561161 від 10.09.2021 в сумі 9 301,36 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» у рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору суму 851 (вісімсот п`ятдесят одна) гривня 32 коп. та витрат на правничу допомогу в сумі 3 000 (три тисячі) гривень 00 коп.

Відмовити у задоволенні іншої частини вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Відомості про сторін:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , місцезнаходження за адресою: м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд.6, оф.521.

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне рішення складено 27 лютого 2026 р.

Суддя А.В. Ткаченко