Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/2528/21
Провадження № 2-зз/376/2/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Сквирський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Коваленка О.М.

за участю секретаря Щур Л.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сквирського районного суду Київської області клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №376/2528/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином, -

ВСТАНОВИВ:

До Сквирського районного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову.

В обгрунтування заяви вказав, що в провадженні Сквирського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

13.01.2022 року судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянки площею 2,000 га, кадастровий номер :05:012:0011, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Сквирської міської ради (колишня територія Рогізнянської сільської ради, колишнього Сквирського району) Білоцерківського району Київської області та на житлову кімнату АДРЕСА_1 , загальною площею 31,2 кв.м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

29 липня 2025 року ухвалою Сквирського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду. 14.08.2025 року ухвала суду від 29.07.2025 року набрала законної сили.

При ухваленні рішення про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, суд не вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову.

Тому, на підставі вищевказаного ОСОБА_1 звертається до суду та просить:

Скасувати заходи забезпечення позову вжитих ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 13.01.2022 року по цивільній справі №376/2528/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди: а саме скасувати накладений арешт на :

земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер :05:012:0011, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Сквирської міської ради (колишня територія Рогізнянської сільської ради, колишнього Сквирського району) Білоцерківського району Київської області,

та на житлову кімнату АДРЕСА_1 загальною площею 31,2 кв.м, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

В судове засідання учасники справи не з`явилась, про час та місце розгляду справи були повідомленні належним чином.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в провадженні Сквирського районного суду Київської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

13.01.2022 року судом було постановлено ухвалу про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянки площею 2,000 га, кадастровий номер :05:012:0011, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Сквирської міської ради (колишня територія Рогізнянської сільської ради, колишнього Сквирського району) Білоцерківського району Київської області та на житлову кімнату АДРЕСА_1 , загальною площею 31,2 кв.м, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 .

29 липня 2025 року ухвалою Сквирського районного суду Київської області позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду. 14.08.2025 року ухвала суду від 29.07.2025 року набрала законної сили.

При ухваленні рішення про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду, суд не вирішив питання про скасування заходів забезпечення позову.

Згідно ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 5 ЦПК передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України.

Стаття 41 Конституції Українивстановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з частиною першою статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша статті 317 ЦК України).

Частиною першою статті 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до частин першої, другої статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч. 1, ч. 7, ч. 8 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом 90 днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Відповідно до ч. 4, 11 ст. 158 ЦПК України за результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. Примірник ухвали про скасування заходів забезпечення позову невідкладно після набрання такою ухвалою законної сили надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також державним та іншим органам, які повинні були та (або) виконували ухвалу про забезпечення позову, для здійснення ними відповідних дій щодо скасування заходів забезпечення позову.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови №9 від 22.10.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Аналіз зазначених правових норм і роз`яснення Пленуму Верховного Суду дає можливість зробити висновок про те, що підставою для скасування заходів забезпечення позову на розсуд суду можуть бути будь-які обставини, які свідчать про відсутність потреби у забезпеченні позову, про неефективність вжитих заходів, про невідповідність вжитих заходів дійсним обставинам справи, про наявність зловживань з боку позивача при вирішенні питання про забезпечення позову тощо.

Суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Враховуючи те, що позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином було залишено без розгляду, а питання щодо скасування арешту судом не вирішувалося, суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову задовольнити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 158, 260, 261, 353, 354, 355 ЦПК України, п. 10 Постанови Пленум Верховного Суду України №9 від 22.10.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд -

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі №376/2528/21 за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої злочином задовольнити в повному обсязі.

Скасувати заходи забезпечення позову вжитих ухвалою Сквирського районного суду Київської області від 13.01.2022 року по цивільній справі №376/02528/21 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди: а саме скасувати накладений арешт на:

земельну ділянку площею 2,000 га, кадастровий номер :05:012:0011, яка призначена для ведення особистого селянського господарства та розташована на території Сквирської міської ради (колишня територія Рогізнянської сільської ради, колишнього Сквирського району) Білоцерківського району Київської області,

та на житлову кімнату АДРЕСА_1 загальною площею 31,2 кв.м, що належить ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі її подання ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Суддя: О.М. Коваленко