Справа № 203/7981/25
Провадження № 2/0203/624/2026
09.01.2026 року Центральний районний суд міста Дніпра у складі:
головуючого судді Єдаменко С.В.,
при секретарі Пархоменко А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості,
03 листопада 2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він з 14 жовтня 2024 року працював на посаді заступника директора Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор». 14 жовтня 2025 року ОСОБА_1 за угодою сторін звільнився з посади заступника директора відповідно до ст.36 КЗпП України, на підставі наказу № 8-к від 14.10.2025. Під час перебування у трудових правовідносинах, із боку відповідача була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період із жовтня 2024 року по жовтень 2025 року включно. У день звільнення відповідач не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Так, відповідно до довідки про доходи та довідки про заборгованість позивачу нараховано, але не виплачено заробітну плату за період із жовтня 2024 року по жовтень 2025 року в розмірі 285 069,13 грн., а також компенсацію за дні невикористаної відпустки в розмірі 24 123,95 грн. Також, оскільки відповідач не провів із позивачем остаточний розрахунок у день звільнення на нього покладається обов`язок сплатити також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням стоків виплати заробітної плати. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість із заробітної плати в розмірі 285 069,13 грн., компенсацію за дні невикористаної відпустки в розмірі 24 123,95 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12 427,52 грн., індексацію заробітної плати за період з жовтня 2024 року по жовтень 2025 року в розмірі 2 673,68 грн., компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в розмірі 2 082,56 грн., а також стягнути судові витрати по справі. (а.с.1-4)
Ухвалою судді Центрального районного суду міста Дніпра від 04 листопада 2025 року було відкрито провадження у справі та на підставі п.2 ч.1 ст.274 ЦПК України призначено її до розгляду в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. (а.с.38)
В судове засідання 03 грудня 2025 року з`явилась представник позивача, відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 22 грудня 2025 року - для повторного виклику відповідача. (а.с.42)
Судове засідання 22 грудня 2025 року не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні, у зв`язку з чим розгляд справи було перенесено на 09 січня 2026 року. (а.с.45)
09 січня 2026 року було проведено розгляд справи по суті.
Позивач в судові засідання не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, в якій вона просила позов задовольнити. (а.с.48)
Відповідач в судові засідання не з`явився, відзив на позов до суду не находив. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на його адресу та електронну адресу судових повісток. (а.с.а.с.39, 43, 46) Клопотань про розгляд справи за його відсутності відповідач не надав, про причини неявки не повідомив.
З урахуванням викладених вище обставин на підставі ст.ст.280, 287, 288 ЦПК України, розгляд справи проведено в заочному порядку. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явились, справа розглянута без фіксування судового засідання технічними засобами, згідно ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 14 жовтня 2024 року було призначено на посаду заступника директора Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» з посадовим окладом згідно зі штатним розкладом, що підтверджується копією наказу № 2-к від 11 жовтня 2024 р. (а.с.7)
Відповідно до штатного розкладу на 2024 рік (вводиться в дію з 01.09.2024 р.) посадовий оклад заступника директора складає 23 670 грн. на місяць. (а.с.10)
Відповідно до наказу № 8-к від 14 жовтня 2025 р. ОСОБА_1 було звільнено із займаної посади за угодою сторін відповідно до ст.36 КЗпП України. (а.с.8 на зв.)
Вказані обставини також підтверджуються копією трудової книжки серії НОМЕР_1 від 26.03.2001 р. та табелями обліку використання робочого часу за жовтень 2024 року - жовтень 2025 року. (а.с.а.с.9, 11-23)
Однак, як зазначає позивач, в день звільнення позивача, тобто 14 жовтня 2025 року, відповідач не провів з ним остаточний розрахунок, тобто не здійснив виплату коштів, належних до виплати при звільненні.
Згідно довідки про доходи № 58 від 14.10.2025 р. та довідки про заборгованість з виплати заробітної плати № 58 від 14.10.2025 р. за період з 14.10.2024 р. по 14.10.2025 р. за відповідачем обліковується заборгованість перед позивачем з виплати нарахованої, але не виплаченої заробітної плати в загальному розмірі 285 069,13 грн., а також заборгованість з виплати відпускних за 2025 рік в розмірі 24 123,95 грн. (а.с.а.с.24, 25)
Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ч.1 ст.115 КЗпП України та ст.24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.
Згідно з ч.1 ст.47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Судом встановлено, що заборгованість підприємства по заробітній платі перед ОСОБА_1 за період з жовтня 2024 року по жовтень 2025 року разом із невикористаними відпустками за 2025 рік становить в загальному розмірі 309 193,08 грн., та станом на дату розгляду справи заборгованість повністю не виплачена.
Враховуючи вищевикладене, перевіривши розрахунок заборгованості по заробітній платі, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в розмірі 285 069,13 грн. та компенсації за дні невикористаної відпустки в розмірі 24 123,95 грн., без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно зі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Таким чином, оскільки відповідач не провів із позивачем остаточний розрахунок у день звільнення (14.10.2025 р.), на нього покладається обов`язок сплатити не лише заборгованість із заробітної плати, але й середній заробіток за весь період затримки.
Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст.27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100.
Відповідно до п.2 Порядку №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.
Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.8 Порядку № 100).
Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні:
Посадовий оклад - 23 670 грн./міс.
Дата звільнення - 14.10.2025 р.
Розрахунок не проведено станом на 30.10.2025 р.
Період затримки: з 15.10.2025 р. по 30.10.2025 р. - 16 календарних днів
Відповідно до п.2 Порядку № 100 (постанова КМУ від 08.02.1995 р.), середній заробіток обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи - серпень та вересень 2025 року.
(23 670 грн. х 2 міс.) = 47 340 грн.
Кількість календарних днів у серпні та вересні - 61 дн.
Середньоденний заробіток = 47 340 / 61 = 776,72 грн.
776,72 грн. х 16 днів = 12 427,52 грн.
Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути 12 427,52 грн. середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні.
Щодо індексації заробітної плати слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.33 Закону України «Про оплату праці» та Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» держава гарантує, проведення індексації грошових доходів громадян у разі, коли індекс споживчих цін перевищує поріг індексації 103 відсотки.
Порядок проведення індексації затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.
Оскільки за період з жовтня 2024 року по жовтень 2025 року індекс споживчих цін перевищував установлений поріг, роботодавець був зобов`язаний здійснити індексацію заробітної плати працівникові. Її невиплата є порушенням гарантій щодо збереження реальної заробітної плати. Однак, протягом періоду з жовтня 2024 року по жовтень 2025 року заробітна плата позивача не індексувалася, хоча індекс споживчих цін стабільно перевищував 100%. що підтверджується офіційними даними Держстату України.
Розрахунок проведено згідно з Порядком № 1078 із застосуванням індексів інфляції за період з жовтня 2024 року по жовтень 2025 року.
Розрахунок індексації заробітної плати:
Місяць Оклад (грн) Індекс інфляції (%) Сума індексації (грн)
Загальна сума індексації за період: 259,34 + 449,73 + 331,38 + 284,04+ 189,36 + 355,05 + 165,69 + 307,71 + 189,36 + 0 + 71,01 + 71,01 = 2 673,68 грн.
Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума індексації заробітної плати за період з жовтня 2024 року по вересень 2025 року в розмірі 2673,68 грн.
Щодо компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати слід зазначити наступне.
Відповідно до ст.34 Закону України «Про оплату праці» та Постанови Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» у разі порушення строків виплати заробітної плати працівникові нараховується компенсація втрати частини доходів.
Сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Компенсація обчислюється за формулою: К = (3 х ІСЦ приросту) + 100, де:
К сума компенсації;
З сума невиплаченої заробітної плати;
ІСЦ приросту приріст індексу споживчих цін за період затримки.
Розрахунок компенсації втрати доходів за період жовтень 2024 - жовтень 2025 року:
Місяць Сума невиплаченої зарплати Місячний індекс споживчих цін (%) Сума компенсації
Загальна сума: 208,77 + 362,03 + 255,16 + 218,71 + 145,81 + 273,39 + 127,58 + 236,94 + 145,81 + 0 + 54,68 + 54,68 +15,87 = 2 082,56 грн.
Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2 082,56 грн. компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви в повному обсязі та стягненні з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати в розмірі 285 069,13 грн., компенсації за дні невикористаної відпустки в розмірі 24 123,95 грн., середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12 427,52 грн., індексації заробітної плати в розмірі 2 673,68 грн. та компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строку їх виплати в розмірі 2 082,56 грн., без утримання з цієї суми обов`язкових податків та зборів.
Щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу слід зазначити наступне.
Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розуміють: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Тобто, законодавець пов`язує можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу із здійсненням даних витрат стороною у справі.
Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення.
На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано: договір про надання правової допомоги № 23/10-1 від 23 жовтня 2025 року; додаткову угоду № 1 від 23 жовтня 2025 року до договору про надання правової допомоги № 23/10-1 від 23 жовтня 2025 року; ордер.
Отже, у зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу та ухвалення стягнення з відповідача на користь позивача підтверджених належними доказами фактично понесених витрат на правову допомогу в розмірі 15 000 грн.
Відповідно до ст.141 ЦПК України, з урахування того, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3 263 грн. 77 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.5, 7, 10, 12, 13, 76-81, 133, 137, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 274, 280-282, 354 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровської філії Державного підприємства Українського державного інституту з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» - «Дніпродіпродор» в особі Державного підприємства Український державний інститут з проектування об`єктів дорожнього господарства «Укрдіпродор» про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст.ст.273, 289 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на заочне рішення може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст заочного рішення підписано 14.01.2026 р.
Суддя С.В. Єдаменко