Справа № 153/2063/24
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2026 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря судового засідання Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Томашпіль цивільну справу

ім`я (найменування) сторін та інших учасників справи:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Приватне підприємство «Дністер»

ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області,

Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області

вимоги позивача: про визнання права власності на земельну ділянку та витребування майна з чужого незаконного володіння

представник позивача: адвокат Логойда Я.В.

представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : адвокат Сухая М.В.

представник Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області: Чугаєнко К.Є.

ВСТАНОВИВ:

Виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

06 березня 2025 року до Томашпільського районного суду надійшли матеріали справи за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Дністер», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну ділянку та витребування майна з чужого незаконного володіння, в якому позивач просить визнати за громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 . Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0015, загальною площею 0,11 га, що розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256). Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0016, загальною площею 0,11 га, що розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256). Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0017, площею 0,1200 га, яка розташована в межах населеного пункту с. Цекинівка Ямпільської міської територіальної громади (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256). Стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи судові витрати.

Даний позов обґрунтовано наступним.

Дані позовні вимоги пред`явлені позивачем у зв`язку з порушенням його прав та законних інтересів як власника нерухомого майна, а саме - належних йому на праві власності тютюносушарок та набутої ним в порядку ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України земельної ділянки № НОМЕР_4 , на якій розташовані зазначені об`єкти нерухомості. Відповідне порушення полягає в незаконному розпорядженні органами місцевого самоврядування належною позивачу земельною ділянкою АДРЕСА_3 , внаслідок якого в порушення норм чинного законодавства було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017, які фактично є частинами вказаної ділянки № НОМЕР_4 . Даним порушенням позивача позбавлено можливості належним чином оформити набуте ним у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомості та, відповідно, реалізувати правомочності власника зазначеного нерухомого майна, відтак, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

11.11.1994 року Колективному сільськогосподарському підприємству «Дністер» рішенням 2 сесії 22 скликання Цекинівської сільської ради передались у колективну власність 1895,5 гектарів землі сільськогосподарського призначення, про що був виданий відповідний Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН 000001 від 13.09.1995 року. До вказаного акту була включена й земельна ділянка № НОМЕР_4 , площею 0,5 га, сільськогосподарського призначення несільськогосподарські угіддя (землі під господарськими будівлями та спорудами), розташована по АДРЕСА_2 (на даний час перейменовано на Могилів-Подільський район) Вінницької області.

Межі вказаної земельної ділянки АДРЕСА_3 були сформовані у встановленому на той час законом порядку. Земельна ділянка АДРЕСА_3 належала до земель, які не підлягали паюванню та до несільськогосподарських угідь, а саме земель під господарськими будівлями і дворами.

Згідно рiшення зборiв №22 вiд 22.03.1992 колгосп iм. Ленiна с. Цекинiвка Ямпільського району Вінницької області було перейменовано на КСП «Дністер». У зв`язку з реорганізацією КСП «Дністер» с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької областi перейменовано в Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Дністер», згідно зборiв уповноважених протоколом № 2 від 27.02.2000. У зв`язку з реорганізацією СТОВ «Дністер» с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької області перейменовано в Приватно-орендне підприємство «Дністер», згiдно розпорядження №2 вiд 07.02.2003. Згідно наказу №1 вiд 02.03.2009 ПОП «Дністер» с. Цекинівка Ямпільського району Вінницької області перейменовано в Приватне підприємство «Дністер». Тобто ПП «Дністер» є правонаступником КСП «Дністер», про що свідчить ідентичний код ЄДРПОУ, який був і є незмінним на протязі всього часу перейменувань.

Отже, тривалий період часу земельна ділянка № НОМЕР_4 перебувала саме у колективній власності ПП «Дністер» (правонаступник КСП «Дністер»).

Після чого, в лютому 2011 року позивачем набуто у приватну власність об`єкти нерухомого майна, що розташовані на земельні ділянці № НОМЕР_4 .

Відповідно в 2012 році, на підставі судового рішення, позивач зареєстрував набуте ним право власності на вказані три тютюносушарки під літерами «А», «Б» та «В», розташовані за вищезазначеною адресою на земельній ділянці № НОМЕР_4 .

До позивача, одночасно з набуттям права власності на об`єкти нерухомого майна (три тютюносушарки), розташовані на земельній ділянці №13, в порядку ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України за принципом єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна перейшло й право власності на вказану земельну ділянку № НОМЕР_4 .

Проте, після набуття позивачем у власність вищезгаданих тютюносушарок та переходу до нього прав на ділянку №13 під ними, йому тривалий час створювались перешкоди у державній реєстрації набутого права власності на цю ділянку. В 2011-2012 рр. мав місце факт незаконного розпорядження Цекинівською сільською радою вказаною земельною ділянкою, яка не перебувала в комунальній власності, зокрема, на підставі незаконних рішень №136 від 17.08.2011 р. та №290 від 04.07.2012 року, внаслідок чого на той час в межах земельної ділянки АДРЕСА_3 було незаконно зареєстровано ОСОБА_3 земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0053. Вказана незаконно виділена ділянка надавалась у приватну власність одночасно з земельними ділянками з кадастровими номерами :01:011:0054 та :01:011:0055, які передавались гр. ОСОБА_4 та гр. ОСОБА_5 , але не були ними зареєстровані.

Вказаний факт порушення прав позивача в 2011-2012 рр. було припинено, а вищезазначені рішення Цекинівської сільської ради №136 від 17.08.2011 р. та №290 від 04.07.2012 р. визнано недійсними та скасовано рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2013 р. у справі №231/3239/12.

Після зазначених подій, в 2014 році позивач звертався до ПП «Дністер» з відповідною заявою про прийняття рішення про передачу йому земельної ділянки № НОМЕР_4 в порядку ст. 120 ЗК України, проте на той час йому було відмовлено та рекомендовано щодо цього питання звернутись до суду. Тож в 2015 році Ямпільським районним судом Вінницької області була розглянута цивільна справа №153/54/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ПП «Дністер» про визнання відмови незаконною та зобов`язання вчинити дії, рішенням у якій від 24.02.2015 року судом першої інстанції позовні вимоги було задоволено.

Проте позивач все одно був позбавлений можливості здійснити реєстрацію набутого ним права на земельну ділянку № НОМЕР_4 , на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомості, через наявність у ДЗК недостовірних відомостей про насправді неіснуючу земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0053.

Лише 19.10.2020 року за заявою позивача помилку щодо незаконної реєстрації скасованої судовим рішенням земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0053 було виправлено.

В 2020-2021 рр. органи місцевого самоврядування (Цекинівська сільська рада та Ямпільська міська рада) знову здійснили незаконне розпорядження належною позивачу земельною ділянкою № НОМЕР_4 шляхом повторного виділення в межах цієї ділянки тим же самим третім особам у приватну власність спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017.

При черговому зверненні позивача із заявою про державну реєстрацію набутого ним права власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 йому було відмовлено з підстав наявності в межах вказаної земельної ділянки вже зареєстрованих інших земельних ділянок.

Додатковим порушенням, яке допущено Цекинівською сільською радою та Ямпільською міською радою при виділенні спірних земельних ділянок у власність гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_3 є недотримання ними закріплених ст. 20 ЗК України вимог щодо зміни цільового призначення земельних ділянок. Адже земельна ділянка якою вказані органи місцевого самоврядування фактично розпорядились згідно Державного акту серії ВН 000001 від 13.09.1995 року віднесена до земель сільськогосподарського призначення, а саме - несільськогосподарські угіддя (землі під господарськими будівлями і дворами), в той час як цільове призначення спірних земельних ділянок для індивідуального садівництва.

20 січня 2025 року представником відповідача ПП «Дністер» подано до суду відзив, згідно якого останній просив ухвалити у справі справедливе, законне та обґрунтоване рішення.

Відзив обґрунтовано наступним.

КСП «Дністер» на ім`я якого було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ВН 000001 від 13.09.1995 року, у зв`язку з його реорганізацією, згідно з протоколом зборів уповноважених №2 від 27.02.2000 року було перейменовано в СТОВ «Дністер», згодом розпорядженням №2 від 02.03.2009 було змінено назву на ПП «Дністер».

На даний час ПП «Дністер» є правонаступником КСП «Дністер» по всіх правовідносинах, за підприємством зберігся .

Згідно державного акта на право колективної власності на землю серії ВН 000001 від 13.09.1995 року, відповідно до рішення 2 сесії 22 скликання Цеківської сільської ради від 11.11.1994 року, КСП «Дністер» було передано у колективну власність 1895,5 гектарів землі сільськогосподарського призначення, в тому числі земельну ділянку № НОМЕР_4 , площею 0,5 га під господарськими будівлями і дворами, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач вважає вірною позицію позивача щодо збереження за ПП «Дністер» як правонаступника КСП « Дністер» набутого ним ще в організаційно-правовій формі КСП права власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 площею 0,5 га.

В 2011 році відповідач, будучи власником земельної ділянки АДРЕСА_3 та розташованих на ній трьох споруд-тютюносушарок передав їх всі позивачу у власність. Дані обставини, як і безпосередньо факт правонаступництва були встановлені в судовому порядку у справах №231/3239/12 та №231/2326/12.

Щодо права власності на саму земельну ділянку № НОМЕР_4 , то вона віднесена до категорії земель «несільськогосподарські угіддя», а саме «землі під господарськими будівлями і дворами» і не підлягала паюванню.

Відсутність підстав переходу вказаної ділянки у комунальну власність встановлено в судовому порядку та викладено у постанові Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2023 року у справі №231/3239/12.

ПП «Дністер» неодноразово повідомляло позивача, що, у зв`язку з набуттям позивачем права власності на три тютюносушарки та з огляду на факт переходу земельної ділянки №13 у власність позивача, відповідач не заперечив проти виготовлення позивачем необхідної технічної документації.

21 січня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду відзив, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позову.

Відзив обґрунтовано наступним.

Обов`язковою умовою набуття права власності на земельну ділянку на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України є належність цієї ділянки тій же особі, якій належала будівля, споруда на момент переходу права власності на них до набувача. При цьому особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

ПП «Дністер» в момент виділення ОСОБА_1 майна в натурі 09.02.2011 не було власником цього майна та правонаступником КСП «Дністер» щодо цього майна. До того ж позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу на підтвердження того, що у власності саме ПП «Дністер» перебувало майно у момент його передачі ОСОБА_1 .

В результаті розпаювання майна КСП «Дністер» позивачу були виділено лише 2,65 тютюносушарки, а не 3 шт., як про це стверджує позивач.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 перейшло у власність 2,65 шт. тютюносушарки, 0,35 шт. повинна мати власника, а у такому випадку ОСОБА_1 є не єдиним власником цього майна. Отже, ОСОБА_1 була виділена лише частина тютюносушарок, у зв`язку з чим у його власність 09.02.2011 не могла перейти вся земельна ділянка № НОМЕР_4 .

Стороною позивача не надано ні списку членів КСП «Дністер», ні опису меж земель, внаслідок чого додана до позовної заяви копія Державного акту на право колективної власності на землю серії ВН 000001 від 13.09.1995 є неповною, не містить обов`язкових частин і не може слугувати доказом по справі.

Документація із роздержавлення і приватизації земель, план землекористування КСП «Дністер» тощо, на які посилається сторона позивача у позовній заяві, не є законною підставою для підтвердження меж і координат земельної ділянки № 13, виділеної КСП «Дністер» згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії ВН 000001 від 13.09.1995.

Відтак, навіть якщо припустити, що до ОСОБА_1 могла перейти земельна ділянка № НОМЕР_4 , стороною позивача не надані належні, допустимі і достовірні докази точного місця її розташування, меж, координат і самого факту формування як об`єкта цивільних прав ні на момент передачі цієї земельної ділянки у власність КСП «Дністер», ні станом на 09.02.2011 (момент отримання позивачем тютюносушарок).

Процес паювання у сільськогосподарській сфері є формою приватизації. Це стосується не лише земельних ділянок, а й рухомого і нерухомого майна КСП, яке підлягало паюванню.

Станом на момент отримання тютюносушарок у кількості 2,65 шт. позивач мав частку у пайовому фонді КСП «Дністер», реорганізованого в СТОВ «Дністер», а ПП «Дністер» було виключно зберігачем майна, яке виділялося з пайового фонду в натурі.

Приватні підприємства не є суб`єктами права колективної власності на землю, а розпорядження землями КСП «Дністер» належало до компетенції загальних зборів колективу співвласників.

У 2011-2012 роках 0,35 га із земельної ділянки № НОМЕР_4 були переведені до земель запасу Цекинівської сільської ради.

За викладених обставин Цекинівська сільська рада Ямпільського району Вінницької області цілком законно 04.11.2020 затвердила проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу сільської ради у власність ОСОБА_5 і ОСОБА_4 (які пізніше продали ці ділянки ОСОБА_2 ).

Натомість земельна ділянка АДРЕСА_3 належала і належить до земель сільськогосподарського призначення. Отже, кожний з доводів сторони ОСОБА_2 і всі вони у сукупності доводять, що ОСОБА_1 ніколи не був власником земельної ділянки № НОМЕР_4 і не міг ним стати в силу приписів закону, а тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач ніколи не був власником земельної ділянки № НОМЕР_4 , а тому не має права обґрунтовувати свої позовні вимоги тим, що спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 накладаються на його земельну ділянку.

У зв`язку з цим відсутні жодні правові і фактичні підстави для витребування спірних земельних ділянок у ОСОБА_2 .

Окрім цього, ОСОБА_2 наголошує, що з наданих стороною позивача доказів вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 мають лише часткове накладання на земельну ділянку № НОМЕР_4 .

Площа накладання не співпадає з площею земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016, а межі цих земельних ділянок виходять за межі земельної ділянки № НОМЕР_4 , зазначені у висновку експерта.

Позивачем обрано неналежний спосіб захисту у вигляді витребовування земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016.

Поєднавши в одному позові вимоги про визнання права власності і про витребування майна, сторона позивача обрала неналежний спосіб захисту, що є окремою підставою для відмови у позові.

21 січня 2025 року представником відповідача ОСОБА_6 подано до суду відзив, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позову

Відзив обґрунтовано наступним.

Обов`язковою умовою набуття права власності на земельну ділянку на підставі ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України є належність цієї ділянки тій же особі, якій належала будівля, споруда на момент переходу права власності на них до набувача. При цьому особа, яка набула право власності на будівлю чи споруду, стає власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику.

ПП «Дністер» в момент виділення ОСОБА_1 майна в натурі 09.02.2011 не було власником цього майна та правонаступником КСП «Дністер» щодо цього майна. До того ж позивачем не додано до позовної заяви жодного доказу на підтвердження того, що у власності саме ПП «Дністер» перебувало майно у момент його передачі ОСОБА_1 .

В результаті розпаювання майна КСП «Дністер» позивачу були виділено лише 2,65 тютюносушарки, а не 3 шт., як про це стверджує позивач.

З урахуванням того, що ОСОБА_1 перейшло у власність 2,65 шт. тютюносушарки, 0,35 шт. повинна мати власника, а у такому випадку ОСОБА_1 є не єдиним власником цього майна. Отже, ОСОБА_1 була виділена лише частина тютюносушарок, у зв`язку з чим у його власність 09.02.2011 не могла перейти вся земельна ділянка № НОМЕР_4

Стороною позивача не надано ні списку членів КСП «Дністер», ні опису меж земель, внаслідок чого додана до позовної заяви копія Державного акту на право колективної власності на землю серії ВН 000001 від 13.09.1995 є неповною, не містить обов`язкових частин і не може слугувати доказом по справі.

Документація із роздержавлення і приватизації земель, план землекористування КСП «Дністер» тощо, на які посилається сторона позивача у позовній заяві, не є законною підставою для підтвердження меж і координат земельної ділянки № 13, виділеної КСП «Дністер» згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії ВН 000001 від 13.09.1995.

Відтак, навіть якщо припустити, що до ОСОБА_1 могла перейти земельна ділянка № НОМЕР_4 , стороною позивача не надані належні, допустимі і достовірні докази точного місця її розташування, меж, координат і самого факту формування як об`єкта цивільних прав ні на момент передачі цієї земельної ділянки у власність КСП «Дністер», ні станом на 09.02.2011 (момент отримання позивачем тютюносушарок).

Процес паювання у сільськогосподарській сфері є формою приватизації. Це стосується не лише земельних ділянок, а й рухомого і нерухомого майна КСП, яке підлягало паюванню.

Станом на момент отримання тютюносушарок у кількості 2,65 шт. позивач мав частку у пайовому фонді КСП «Дністер», реорганізованого в СТОВ «Дністер», а ПП «Дністер» було виключно зберігачем майна, яке виділялося з пайового фонду в натурі.

Приватні підприємства не є суб`єктами права колективної власності на землю, а розпорядження землями КСП «Дністер» належало до компетенції загальних зборів колективу співвласників.

У 2011-2012 роках 0,35 га із земельної ділянки № НОМЕР_4 були переведені до земель запасу Цекинівської сільської ради.

Натомість земельна ділянка АДРЕСА_3 належала і належить до земель сільськогосподарського призначення. Отже, кожний з доводів сторони ОСОБА_3 і всі вони у сукупності доводять, що ОСОБА_1 ніколи не був власником земельної ділянки № НОМЕР_4 і не міг ним стати в силу приписів закону, а тому його позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Позивач ніколи не був власником земельної ділянки № НОМЕР_4 , а тому не має права обґрунтовувати свої позовні вимоги тим, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0017 накладається на його земельну ділянку.

У зв`язку з цим відсутні жодні правові і фактичні підстави для витребування спірної земельної ділянки у ОСОБА_3 .

Окрім цього, сторона ОСОБА_3 наголошує, що з наданих стороною позивача доказів вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0017 має лише часткове накладання на земельну ділянку № НОМЕР_4 .

Площа накладання не співпадає з площею земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0017, а межі цієї земельної ділянки виходять за межі земельної ділянки № НОМЕР_4 , зазначені у висновку експерта.

Позивачем обрано неналежний спосіб захисту у вигляді витребовування земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0017.

Поєднавши в одному позові вимоги про визнання права власності і про витребування майна, сторона позивача обрала неналежний спосіб захисту, що є окремою підставою для відмови у позові.

28 січня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив ОСОБА_2 , згідно якої останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідь на відзив обґрунтована наступним.

Питання законності набуття позивачем у власність тютюносушарок не є предметом доказування у даній справі, та й загалом право власності позивача на отримані ним від ПП «Дністер» тютюносушарки є дійсним та у встановленому законом порядку ніким не оспорено.

ПП «Дністер» саме як власником майна шляхом реалізації правомочності розпорядження було здійснено передачу у власність позивачу тютюносушарок, розташованих на земельній ділянці № НОМЕР_4 , площею 0,5 га. Дане спростовує твердження ОСОБА_2 про перебування зазначеного майна у ПП «Дністер» виключно на зберіганні, на що ПП «Дністер» також безумовно був уповноважений, оскільки дане є однією з правомочностей, які в сукупності й становили зміст наявного в нього на той час права власності на вказане нерухоме майно.

ОСОБА_2 доказів на спростування як факту правонаступництва ПП «Дністер» КСП «Дністер», так і факту переходу до ПП «Дністер» всіх майнових прав КСП «Дністер», в тому числі на спірну земельну ділянку № НОМЕР_4 не надано. Дане свідчить про безпідставність таких тверджень ОСОБА_2 та не спростування ним доводів позивача в цій частині.

ОСОБА_2 не спростовано доводів позивача щодо того, що земельна ділянка № НОМЕР_4 не перебувала у комунальній власності, відповідно й того, що органи місцевого самоврядування незаконно нею розпорядились, виділивши її частини, у вигляді спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017.

Позивач наголошує на преюдиційності рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2013 р. у справі №231/3239/12 та постанови Вінницького апеляційного суду від 09.04.2024 року у справі №153/823/22. Адже у даних справах судами першої та апеляційної інстанції встановлено факт того, що земельна ділянка № НОМЕР_4 , на якій розташовані належні позивачу тютюносушарки, не перебувала у комунальній власності.

28 січня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив ОСОБА_3 , згідно якої останній просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідь на відзив обґрунтована наступним.

Питання законності набуття позивачем у власність тютюносушарок не є предметом доказування у даній справі, та й загалом право власності позивача на отримані ним від ПП «Дністер» тютюносушарки є дійсним та у встановленому законом порядку ніким не оспорено.

ПП «Дністер» саме як власником майна шляхом реалізації правомочності розпорядження було здійснено передачу у власність позивачу тютюносушарок, розташованих на земельній ділянці № НОМЕР_4 , площею 0,5 га. Дане спростовує твердження ОСОБА_3 про перебування зазначеного майна у ПП «Дністер» виключно на зберіганні, на що ПП «Дністер» також безумовно був уповноважений, оскільки дане є однією з правомочностей, які в сукупності й становили зміст наявного в нього на той час права власності на вказане нерухоме майно.

ОСОБА_3 доказів на спростування як факту правонаступництва ПП «Дністер» КСП «Дністер», так і факту переходу до ПП «Дністер» всіх майнових прав КСП «Дністер», в тому числі на спірну земельну ділянку № НОМЕР_4 не надано. Дане свідчить про безпідставність таких тверджень ОСОБА_3 та не спростування ним доводів позивача в цій частині.

ОСОБА_3 не спростовано доводів позивача щодо того, що земельна ділянка № НОМЕР_4 не перебувала у комунальній власності, відповідно й того, що органи місцевого самоврядування незаконно нею розпорядились, виділивши її частини, у вигляді спірних земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017.

Позивач наголошує на преюдиційності рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2013 р. у справі №231/3239/12 та постанови Вінницького апеляційного суду від 09.04.2024 року у справі №153/823/22. Адже у даних справах судами першої та апеляційної інстанції встановлено факт того, що земельна ділянка № НОМЕР_4 , на якій розташовані належні позивачу тютюносушарки, не перебувала у комунальній власності.

06 лютого 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позову.

Заперечення на відповідь на відзив обґрунтовано наступним.

ОСОБА_2 не був учасником судових справ № 231/2326/12, № 231/3239/12, що в силу припису ч. 5 ст. 82 ЦПК України виключає обов`язковість встановлених у них обставин для сторони ОСОБА_2 , надає ОСОБА_2 право спростувати ці обставини і покладає на суд обов`язок встановити необхідні для справи № 153/2063/24 обставини на підставі первинних доказів, а не судових рішень у зазначених справах.

Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що у власності саме ПП «Дністер» перебувало майно у момент його передачі ОСОБА_1 .

Стороною позивача не спростовано наведені у відзиві ОСОБА_2 факти, не надано доказів на підтвердження: 1) перебування тютюносушарок станом на 09.02.2011 у власності ПП «Дністер»; 2) переходу права власності на тютюносушарки до ОСОБА_1 саме від ПП «Дністер».

Відповідач наголошує, що за тих правових підстав позову, які обрав сам позивач, встановлення факту перебування нерухомого майна і земельної ділянки під ним у власності однієї особи в момент переходу права власності на нерухоме майно є обов`язковим при застосуванні ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Приватні підприємства не є суб`єктами права колективної власності на землю, а розпорядження землями КСП «Дністер» належало до компетенції загальних зборів колективу співвласників.

Земельне законодавство, чинне на момент створення ПП «Дністер», чітко визначало підстави набуття сільськогосподарськими підприємствами права власності на землі сільськогосподарського призначення і не допускало можливості безоплатного відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність юридичних осіб.

Стороною позивача не надано жодних доказів того, у який саме спосіб було реорганізовано КСП «Дністер», СТОВ «Дністер», ПОП «Дністер»; яким чином були вирішені майнові питання; хто і у якому обсязі став правонаступником КСП «Дністер»; кому саме (СТОВ «Дністер» або іншій особі), на якій підставі і з яким обсягом прав була передана земельна ділянка № 13 тощо.

Наданий стороною позивача висновок науково-правової експертизи від 19.01.2023 № 1 складений з грубими порушенням вимог ЦПК України і Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу», при неповних даних про предмет дослідження і містить нечіткі висновки, а тому не може братися до уваги.

Одночасно відповідач наголошує, що сторона ОСОБА_2 вважає, що позивач взагалі не міг набути право власності на земельну ділянку № 13, оскільки набуття прав на тютюносушарки в процесі паювання майна КСП є приватизацією і не передбачає перехід прав на землю в порядку ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. А суд позбавлений можливості захистити право, яке не було набуте позивачем

Наведені вище факти свідчать про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, недоведеними і суперечать закону. Надані позивачем докази не дозволяють встановити обставини, які підлягають обов`язковому дослідженню судом з урахуванням предмету і правових та фактичних підстав позову, визначених самим позивачем. Крім того, позивач обрав неналежний спосіб захисту. Кожна з наведених ОСОБА_2 обставин на спростування позиції позивача і всі вони у сукупності свідчать про наявність підстав для відмови у позові.

06 лютого 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позову.

Заперечення на відповідь на відзив обґрунтовано наступним.

ОСОБА_3 не був учасником судових справ № 231/2326/12, № 231/3239/12, що в силу припису ч. 5 ст. 82 ЦПК України виключає обов`язковість встановлених у них обставин для сторони ОСОБА_3 , надає ОСОБА_3 право спростувати ці обставини і покладає на суд обов`язок встановити необхідні для справи № 153/2063/24 обставини на підставі первинних доказів, а не судових рішень у зазначених справах.

Стороною позивача не спростовано наведені у відзиві ОСОБА_3 факти, не надано доказів на підтвердження: 1) перебування тютюносушарок станом на 09.02.2011 у власності ПП «Дністер»; 2) переходу права власності на тютюносушарки до ОСОБА_1 саме від ПП «Дністер».

Відповідач наголошує, що за тих правових підстав позову, які обрав сам позивач, встановлення факту перебування нерухомого майна і земельної ділянки під ним у власності однієї особи в момент переходу права власності на нерухоме майно є обов`язковим при застосуванні ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України.

Приватні підприємства не є суб`єктами права колективної власності на землю, а розпорядження землями КСП «Дністер» належало до компетенції загальних зборів колективу співвласників.

Земельне законодавство, чинне на момент створення ПП «Дністер», чітко визначало підстави набуття сільськогосподарськими підприємствами права власності на землі сільськогосподарського призначення і не допускало можливості безоплатного відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність юридичних осіб.

Стороною позивача не надано жодних доказів того, у який саме спосіб було реорганізовано КСП «Дністер», СТОВ «Дністер», ПОП «Дністер»; яким чином були вирішені майнові питання; хто і у якому обсязі став правонаступником КСП «Дністер»; кому саме (СТОВ «Дністер» або іншій особі), на якій підставі і з яким обсягом прав була передана земельна ділянка № 13 тощо.

Наданий стороною позивача висновок науково-правової експертизи від 19.01.2023 № 1 складений з грубими порушенням вимог ЦПК України і Закону України «Про наукову і науково-технічну експертизу», при неповних даних про предмет дослідження і містить нечіткі висновки, а тому не може братися до уваги.

Одночасно відповідач наголошує, що сторона ОСОБА_3 вважає, що позивач взагалі не міг набути право власності на земельну ділянку № 13, оскільки набуття прав на тютюносушарки в процесі паювання майна КСП є приватизацією і не передбачає перехід прав на землю в порядку ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. А суд позбавлений можливості захистити право, яке не було набуте позивачем.

Наведені вище факти свідчать про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необгрунтованими, недоведеними і суперечать закону. Надані позивачем докази не дозволяють встановити обставини, які підлягають обов`язковому дослідженню судом з урахуванням предмету і правових та фактичних підстав позову, визначених самим позивачем. Крім того, позивач обрав неналежний спосіб захисту. Кожна з наведених ОСОБА_3 обставин на спростування позиції позивача і всі вони у сукупності свідчать про наявність підстав для відмови у позові.

01 липня 2025 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмета позову, згідно якої позивач просив: змінити предмет позову у справі №153/2063/24 за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Дністер», ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , треті особи - Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну ділянку та витребування майна із чужого незаконного володіння, шляхом його доповнення новими позовними вимогами, та розглянути позовну заяву з урахуванням викладу її прохальної частини в наступній редакції: «1. Визнати за громадянином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на земельну ділянку АДРЕСА_1 . Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0015, загальною площею 0,11 га, що розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256). Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0016, загальною площею 0,11 га, що розташована в межах населеного пункту АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256). Витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , на користь, ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0017, площею 0,1200 га, яка розташована в межах населеного пункту с. Цекинівка Ямпільської міської територіальної громади (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 256). Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0015, площею 0,11 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована в межах населеного пункту с. Цекинівка Ямпільської міської територіальної громади, з одночасним припиненням усіх речових прав зареєстрованих щодо вказаної земельної ділянки. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0016, площею 0,11 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована в межах населеного пункту с. Цекинівка Ямпільської міської територіальної громади, з одночасним припиненням усіх речових прав зареєстрованих щодо вказаної земельної ділянки. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0017, площею 0,12 га, з цільовим призначенням для індивідуального садівництва, яка розташована в межах населеного пункту с. Цекинівка Ямпільської міської територіальної громади, з одночасним припиненням усіх речових прав зареєстрованих щодо вказаної земельної ділянки. Стягнути з Відповідачів на користь Позивача понесені ним у зв`язку з розглядом даної справи судові витрати.».

Заява позивача про зміну предмета позову обґрунтована наступним.

В поданій позивачем до суду позовній заяві заявлено вимоги про визнання права власності та витребування майна (земельної ділянки) з чужого незаконного володіння.

У рішенні Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2013 р. у справі 231/3239/12 (набрало законної сили 08.05.2013 р.), встановлено, що земельна ділянка № НОМЕР_4 , площею 0,5 га, на якій розташовані тютюносушарки позивача станом на дату розгляду вказаної справи була віднесена до земель колективної власності.

Разом з цим, Вінницьким апеляційним судом у постанові від 09.04.2024 р. у справі №153/823/22, копія якої наявна в матеріалах цієї справи, щодо вказаної земельної ділянки № НОМЕР_4 було встановлено той факт, що вона є сформованою, оскільки у КСП «Дністер» право власності на вказану ділянку виникло до 2004 року, а також те, що ПП «Дністер» дійсно є правонаступником КСП «Дністер», відповідно дана ділянка, на якій розташовані тютюносушарки позивача, була віднесена до земель колективної власності, а не комунальної.

Таким чином, позивачем у поданих ним до суду заявах по суті спору обґрунтовано факт того, що спірна земельна ділянка № НОМЕР_4 , включена до Державного акту на право колективної власності серії ВН 000001 від 13.09.1995 року, не перебувала у комунальній власності, а Цекинівська сільська рада Ямпільського району Вінницької області та Ямпільська міська рада незаконно розпорядились цією земельною ділянкою поза межами своїх повноважень, права на яку в порядку ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України перейшли до позивача. Зазначене свідчить про незаконність прийнятих Цекинівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області рішень №577 та №578 від 04.11.2020 року щодо відведення земельних ділянок громадянам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , зареєстрованих за кадастровими номерами :01:011:0015 та :01:011:0016, та прийнятого Ямпільською міською радою Могилів-Подільського району Вінницької області рішення №896 від 30.06.2021 року щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_3 , зареєстрованої за кадастровим номером :01:011:0017, кожна з яких є фактично частинами зазначеної земельної ділянки № НОМЕР_4 .

З огляду на факт незаконного виділення зазначених земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017 внаслідок незаконного розпорядження органами місцевого самоврядування земельною ділянкою АДРЕСА_3 , одночасно з вже заявленими позивачем позовними вимогами, ефективним способом відновлення його порушених прав та законних інтересів буде також заявлення вимог про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації вказаних трьох спірних земельних ділянок з одночасним припиненням усіх зареєстрованих щодо них речових прав.

Позивач вважає, що задоволення таких позовних вимог в сукупності гарантовано забезпечить захист його порушених прав та законних інтересів.

21 липня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача ПП «Дністер щодо заяви про зміну предмета позову, згідно якого останній просив врахувати відзив при вирішенні справи по суті.

Відзив обгрунтований наступним.

Відповідач не заперечує проти прийняття заяви про зміну предмета позову.

Вказав, що земельна ділянка віднесена до категорії земель «несільськогосподарські угіддя», а саме «землі під господарськими будівлями і дворами» і не підлягала паюванню.

Земельна ділянка АДРЕСА_3 до комунальної власності не передавалась.

Відповідач вважає, що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017 були сформовані з порушенням норм законодавства в межах вже існуючої земельної ділянки АДРЕСА_3 .

13 серпня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позову

Відзив обґрунтовано наступним.

Заява позивача про зміну предмета позову не містить нових фактичних підстав або нових доказів і повністю грунтується на початково заявлених обставинах справи.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 і про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації з припиненням усіх речових прав на ці земельні ділянки є взаємовиключними і не спрямовані на введення ОСОБА_1 у володіння майном, яке він витребовує.

Скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації і припинення усіх речових прав на земельні ділянки унеможливлює вступ позивача у володіння (в тому числі реєстраційне) земельними ділянками з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016, а відтак не спрямоване на поновлення прав позивача.

Позивачем не конкретизовані позовні вимоги в частині того, які саме і чиї речові права на земельні ділянки мають бути припинені, що робить ці позовні вимоги невизначеними.

Саме лише скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки не призведе до автоматичного скасування права власності на земельну ділянку чи державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, а також повернення у володіння позивача спірної земельної ділянки.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 з припиненням усіх речових прав на них є неналежним способом захисту і не підлягають задоволенню.

13 серпня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду відзив на заяву про збільшення позовних вимог, згідно якого останній просив відмовити у задоволенні позову

Відзив обґрунтовано наступним.

Заява позивача про зміну предмета позову не містить нових фактичних підстав або нових доказів і повністю грунтується на початково заявлених обставинах справи.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про витребування земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0017 і про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації з припиненням усіх речових прав на цю земельну ділянку є взаємовиключними і не спрямовані на введення ОСОБА_1 уволодіння майном, яке він витребовує.

Скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації і припинення усіх речових прав на земельну ділянку унеможливлює вступ позивача у володіння (в тому числі реєстраційне) земельною ділянкою з кадастровим номером :01:011:0017, а відтак не спрямоване на поновлення прав позивача.

Позивачем не конкретизовані позовні вимоги в частині того, які саме і чиї речові права на земельні ділянки мають бути припинені, що робить ці позовні вимоги невизначеними.

Саме лише скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки не призведе до автоматичного скасування права власності на земельну ділянку чи державної реєстрації речових прав на земельну ділянку, а також повернення у володіння позивача спірної земельної ділянки.

Позовна вимога ОСОБА_1 про скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :01:011:0017 з припиненням усіх речових прав на неї є неналежним способом захисту і не підлягає задоволенню.

19 серпня 2025 року представником позивача подано до суду відповідь на відзив на заяву про збільшення позовних вимог, згідно якого позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідь на відзив обґрунтована наступним.

Представник ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у поданих 13.08.2025 р. відзивах на позовні вимоги зі зміненим предметом позову в обґрунтування своїх заперечень проти позову посилається на висновки Верховного Суду у справах щодо правовідносин, які не є релевантними до правовідносин у даній справі як в частині предмета, так і підстав позову, тож вони не підлягають застосуванню у цій справі у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Натомість, доводи відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо посилання позивача на судові рішення у справах № 231/2326/12 та № 231/3239/12, які на їхню думку не є преюдиційними для даної справи не відповідають дійсності.

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 07.02.2013 р. у справі №231/3239/12 вже встановлено, що земельна ділянка № НОМЕР_4 у землях запасу та у комунальній власності Цекинівської сільської ради не перебувала, а згідно Державного акту на право власності на землю, серія ВН №000001 відносилась до земель колективної власності ПП «Дністер», а також встановлено факт правонаступництва ПП «Дністер» по всім правовідносинам КСП «Дністер».

Аналогічно Вінницьким апеляційним судом у постанові від 09.04.2024 р. у справі №153/823/22 встановлено факт того, що ПП «Дністер» є правонаступником КСП «Дністер», та переходу до нього майнових прав останнього, в тому числі на земельну ділянку № НОМЕР_4 , на якій розташовані тютюносушарки позивача, яка є сформованою, оскільки у КСП «Дністер» право власності на вказану ділянку виникло до 2004 року.

Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 березня 2025 року прийнято цивільну справу до провадження, підготовче засідання у справі призначено на 10 квітня 2024 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 10 квітня 2025 року відмовлено у задоволенні клопотання представника Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області про закриття провадження у справі.

01 липня 2025 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмета позову.

03 липня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_3 про застосування позовної давності до вимоги про витребування з чужого незаконного волдіння ОСОБА_3 земельної ділянки.

03 липня 2025 року до суду надійшла заява представника відповідача ОСОБА_2 про застосування позовної давності до вимог про витребування з чужого незаконного волдіння ОСОБА_2 земельної ділянки.

21 липня 2025 року до суду надійшов відзив відповідача ПП «Дністер щодо заяви про зміну предмета позову.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 25 липня 2025 року прийнято заяву про зміну предмета позову, ухвалено в подальшому розглядати справу з урахуванням зміненого предмета позову.

13 серпня 2025 року представником відповідача ОСОБА_3 подано до суду відзив на заяву про зміну предмета позову.

13 серпня 2025 року представником відповідача ОСОБА_2 подано до суду відзив на заяву про зміну предмета позову.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 04 листопада 2025 року закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду на 11 грудня 2025 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 11 грудня 2025 року розгляд справи відкладено на 15 січня 2026 року.

Ухвалою Томашпільського районного суду від 15 січня 2026 року розгляд справи відкладено на 10 лютого 2026 року.

Доводи учасників справи.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 , адвокат Логойда Я.В. позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити за обставин викладених у позові, відповіді на відзив та заяві про зміну предмета позову. Пояснила, що в 1994 році земельна ділянка № НОМЕР_4 віднесена до земель колективної власності. В 1997 році землю віднесено до несільськогосподарських угідь. ПП «Дністер» є правонаступником КСП «Дністер». В 2013 році позивачем було набуто у власність 3 тютюносушарки. Вказані тютюносушарки знаходяться на земельній ділянці № НОМЕР_4 . Таким чином одночасно з набуттям права власності на тютюносушарки позивачу перейшло право власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 . Позивачу тривалий час коїлись перешкоди у оформленні земельної ділянки. З вказаної земельної ділянки було виділено 3 земельні ділянки громадянам ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Органи місцевого самоврядування не мали права розпоряджатися такою земельною ділянкою. До 2020 року позивачем не зареєстровано право власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 , оскільки у кадастрі була зареєстрована інша земельна ділянка, яка частково охоплювала землю, земельної ділянки № НОМЕР_4 .

В подальшому в 2020-2021 роках в межах земельної ділянки № НОМЕР_4 було виділено земельні ділянки про витребування яких просить у позові позивач. В зв`язку з чим позивачу знову було відмовлено в реєстрації права власності на земельну ділянку. Спірні земельні ділянки в сукупності становлять земельну ділянку № НОМЕР_4 .

Земельна ділянка АДРЕСА_3 ніколи не перебувала в комунальній власності. Ямпільською міською радою було незаконно виділено земельні ділянки.

Представник відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 : адвокат Сухая М.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні за обставин викладених у відзиві та запереченні та відповідь на відзив та відзиві на заяву про збільшення позовних вимог. Представник відповідачів пояснила, що позивачу передано лише 2,65 тютюносушарок. Вказала, що на час передачі тютюносушарок власник тютюносушарок та земельної ділянки під ними не збігався. ПП «Дністер» не було власником майна належного КСП «Дністер».

Представник відповідачі вказала, що позивачем пропущено строки позовної давності.

Представник відповідачів зазначила, що власник спірної земельної ділянки ПП «Дністер» не зареєстрував спірну земельну ділянку в ДЗК, а відтак, беззаперечно встановити усі відомості про земельну ділянку, в якому обсязі, яке цільове призначення та на яких умовах спірна земельна ділянка перейшла до позивача, неможливо.

Позивач взагалі не міг набути право власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 , оскільки набуття прав на тютюносушарки в процесі паювання майна КСП «Дністер» є приватизацією і не передбачає переходу прав на землю в порядку ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України. У постанові Вінницького апеляційного суду від 09.04.2024 у справі № 153/823/22, на яку посилається сам позивач, колегія суддів відзначила, що ОСОБА_1 , пред`являючи позовну вимогу про визнання права власності, не захищає право власності, яке в нього вже виникло з відповідної підстави, а просить визнати за собою право власності, яке він бажає набути.

За усталеною практикою Верховного Суду набуття права власності у такий спосіб є неможливим.

Навіть якщо припустити, що до ОСОБА_1 могла перейти земельна ділянка № НОМЕР_4 , стороною позивача не надані належні, допустимі і достовірні докази точного місця її розташування, меж, координат і самого факту формування як об`єкта цивільних прав ні на момент передачі цієї земельної ділянки у власність КСП «Дністер», ні станом на 09.02.2011.

Представник відповідача, приватного підприємства «Дністер» в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду.

Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розглянувши заяви представника відповідача ПП «Дністер», представників третіх осіб, оцінивши їх належність та достовірність, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно ч.ч. 1,2 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно ч.ч.1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до Конституції України усі суб`єкти права власності рівні перед законом (частина четверта статті 13); кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом (частини перша, друга статті 41); правовий режим власності визначається виключно законами України (пункт 7 частини першої статті 92).

Главою 29 ЦК України ( ст.ст. 386-394 ) регулюється захист права власності.

Згідно ст. 377 ЦК України, в редакції чинній станом на 06.09.2012, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків).

Відповідно до ст. 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Якщо органом державної влади або органом місцевого самоврядування, незалежно від того, чи мав такий орган відповідні повноваження, вчинялися будь-які дії, спрямовані на відчуження майна, в результаті яких набувачем такого майна став суб`єкт права приватної власності, спори щодо володіння та/або розпоряджання, та/або користування таким майном відповідним органом державної влади або органом місцевого самоврядування вирішуються на підставі статей 387 і 388 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, розміщений на земельній ділянці (крім земель державної, комунальної власності), право власності на таку земельну ділянку одночасно переходить від відчужувача (попереднього власника) такого об`єкта до набувача такого об`єкта без зміни її цільового призначення. У разі якщо відчужувачу (попередньому власнику) такого об`єкта належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку, до набувача цього об`єкта переходить право власності на таку частку. При вчиненні правочину, що передбачає перехід права власності на зазначений об`єкт, мають дотримуватися вимоги частини шістнадцятої цієї статті.

У ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» зазначено, що об`єктами права колективної власності підприємства є земля, інші основні та оборотні засоби виробництва, грошові та майнові внески його членів, вироблена ними продукція, одержані доходи, майно, придбане на законних підставах. Об`єктами права власності підприємства є також частки у майні та прибутках міжгосподарських підприємств та об`єднань, учасником яких є підприємство.

Суб`єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», земля може належати підприємству на праві колективної власності, а також може бути надана у постійне або тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди.

Підприємство самостійно володіє, користується і розпоряджається належними йому об`єктами власності (стаття 8 цього Закону).

Право підприємства на земельну ділянку або її частину може бути припинено в порядку і на підставах, встановлених Земельним кодексом України.

Відповідно до п.6 ст. 31 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», при перетворенні одного підприємства в інше до новоствореного підприємства переходять усі майнові права і обов`язки колишнього підприємства.

Судом встановлено, що згідно копії державного акта на право колективної власності на землю серії ВН № 000001 від 13 вересня 1995 року, КСП «Дністер» було передано у колективну власність для сільськогосподарського призначення земельні ділянки, серед яких земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 0,5 га.

Згідно копії відповіді державної служби статистики у Вінницькій області №3801/1410/22 від 14.10.2022, ідентифікаційний код НОМЕР_5 належить ПП «Дністер». КСП «Дністер» ідентифікаційний код: 03732749 перереєстровано 16.03.2000 у СТОВ «Дністер» ідентифікаційний код 03732749, СТОВ «Дністер» перереєстровано 06.02.2003 у ПОП «Дністер» ідентифікаційний код 03732749, ПОП «Дністер» перейменовано 29.01.2009 у ПП «Дністер» ідентифікаційний код 03732749, 03.03.2003 до ЄДРПОУ були внесені зміни. (Т.1 а.с.33)

Відповідно до копії статуту ПП «Дністер», державну реєстрацію змін до установичх документів проведено, дата реєстрації 16.01.2009. ПП «Дністер» є правонаступником ПОП «Дністер» (Т.4 а.с.59-68).

Відповідно до копії свідоцтва про державну реєстрацію ПП «Дністер», ідентифікаційний код юридичної особи: 03732749 (Т.4 а.с. 75).

Згіно довідки з ЄДРПОУ серії АБ № 194924, керівником ПП «Дністер», ідентифікаційний код: 03732749 є Шарко В.В. Дата останньої реєстраційної дії 29.01.2009 (Т.4 а.с. 76).

Згідно постанови Вінницького апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 153/823/22, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Ямпільської міської ради Могилів-Подільського району Вінницької області, Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , Приватного підприємства «Дністер» про визнання права власності на земельну ділянку, про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання недійсними рішень сільської ради та про скасування державної реєстрації земельних ділянок відмовлено (Т.2 а с.142-143).

Як було встановлено в постанові Вінницького апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 153/823/22, 11 листопада 1994 року рішенням 2 сесії 22 скликання Цекинівської сільської Ради народних депутатів Колективному сільськогосподарському підприємству «Дністер» було передано у колективну власність 1895,5 гектарів землі сільськогосподарського призначення. На підставі вказаного рішення КСП «Дністер» Цекинівською сільською Радою народних депутатів видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ВН 000001 від 13 вересня 1995 року. До складу переданої в колективну власність земельної ділянки загальною площею 1895,5 га входить, в тому числі, і земельна ділянка № НОМЕР_4 площею 0,5 га, що слідує з плану зовнішніх меж земель, переданих у колективну власність. За змістом статті 23 ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. Відтак, земельна ділянка № НОМЕР_4 належала на праві власності КСП «Дністер».

Також в постанові Вінницького апеляційного суду від 09 квітня 2024 року у справі № 153/823/22 було оцінено Висновок науково-правової експертизи від 19.01.2023, який підготовлений науково-правовим експертом, членом-кореспондентом НАН України, д.ю.н. професором Пархоменко Н.М., на вирішення якому було поставлено питання чи є ПП «Дністер» (ідентифікаційний код 03732749) правонаступником КСП «Дністер» (ідентифікаційний код 03732749). Даний висновок, відповідно до ст. 106 ЦПК України, був підготовлений для надання його до суду, а експерт попереджений про кримінальну відповідальність за надання завідомо неправдивого висновку. Експерт, дослідивши установчі документи реорганізованих та перейменованих підприємств, а також статистичну інформацію щодо підприємств, та інші реєстраційні документи надані йому, прийшов до висновку, що ПП «Дністер» із згаданим ідентифікаційним кодом є правонаступником КСП «Дністер», до якого перейшли відповідні права та обов`язки останнього. З матеріалів експертизи вбачається, що КСП «Дністер» було перереєстровано у СТОВ «Дністер», яке в подальшому було перереєстровано в Приватно-орендне підприємство «Дністер», яке в свою чергу, було перейменовано в ПП «Дністер». Отже, ПП «Дністер» є правонаступником КСП «Дністер». Обставини, встановлені даною експертизою, представниками відповідачів не спростовані. До правонаступника переходять всі права та обов`язки правопопередника, в т.ч. і права на землю. ПП «Дністер» не припинено.

Згідно п.6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. № 118, ідентифікаційний код зберігається за суб`єктом, якому він присвоєний, протягом усього періоду його існування і є єдиним. У разі перетворення юридичної особи, крім центральних органів виконавчої влади, за правонаступником зберігається її ідентифікаційний код. У разі припинення юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи та створення на базі юридичної особи, що припинилася, відокремленого підрозділу ідентифікаційний код такої юридичної особи залишається за відокремленим підрозділом. В інших випадках припинення юридичної особи присвоєння її ідентифікаційного коду новоствореним суб`єктам забороняється.

Із вказаної норми видно, що неможливо набути ідентифікаційного коду припиненої юридичної особи, не будучи її правонаступником або у випадку припинення юридичної особи шляхом приєднання до іншої юридичної особи та створення на базі юридичної особи відокремленого підрозділу.

Суд констатує, що ідентифікаційний код ПП «Дністер» ідентичний ідентифікаційному коду КСП «Дністер».

Згідно копії свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат) серії ВІ № ХХVІІ № ОВ0156, ОСОБА_1 належить майновий пай в розмірі 5204 грн. (Т.3 а.с.129)

Рішенням Ямпільського районного суду Вінницької області від 27.08.2012 за ОСОБА_1 встановлено факт виникнення права власності на нерухоме майно, а саме: на тютюносушарки, які розташовані в АДРЕСА_4 . Номера земельної ділянки відповідно до державного акта чи кадастрового номера земельної ділянки на якій знаходяться тютюносушарки рішення не містить.(Т.1 а.с.35)

Згідно інформаційної довідки № 407633017 від 11.12.2024 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна ОСОБА_1 на підставі рішення суду від 27.08.2012, справа №231/2326/12, є власником тютюносушарок, загальною площею 571.6 кв.м. по АДРЕСА_2 . (Т.1 а.с. 36)

Згідно відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30 липня 2021 року № Р-1135/0-3478/6-21 на заяву ОСОБА_1 , за результатами вимірювання земельної ділянки № НОМЕР_4 площею 0,5 га, яка є суміжною з земельними ділянками з кадастровими номерами: :01:011:0015, :01:011:0016, :01:011:0017, :01:011:0027, :01:011:0028, встановлено її фактичну площу, яка становить 0,5 га та факти перетину (накладка) із суміжними земельними ділянками, зокрема: земельна ділянка з кадастровим номером: :01:011:0015 перетинається (накладка) із земельною ділянкою, яка перевіряється на площі 0,062 га, земельна ділянка з кадастровим номером: :01:011:0016 перетинається (накладка) із земельною ділянкою, яка перевіряється на площі 0,1072 га, земельна ділянка з кадастровим номером: :01:011:0017 перетинається (накладка) із земельною ділянкою, яка перевіряється на площі 0,1148 га, земельна ділянка з кадастровим номером: :01:011:0027 перетинається (накладка) із земельною ділянкою, яка перевіряється на площі 0,0176 га, земельна ділянка з кадастровим номером: :01:011:0028 перетинається (накладка) із земельною ділянкою, яка перевіряється на площі 0,0075 га,(Т.1 а.с. 38)

Згідно копії рішення Ямпільського районного суду Вінницької області від 07 лютого 2013 року, визнано недійсним та скасувано рішення №136, прийняте 17 серпня 2011 року на 12 сесії 6 скликання Цекинівською сільською радою Ямпільського району, Вінницької області, визнано недійсним та скасовано рішення №290, прийняте 04.07.2012 року на 18 сесії 6 скликання Цекинівською сільською радою Ямпільського району, Вінницької області, визнано недійсним Державний акт на право власності на землю, серія ЯМ №227421, площею 0,1200га, для ведення індивідуального садівництва, виданий на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий №:01:011:0053, зобов`язано відділ Держземагенство в Ямпільському районі, Вінницької області скасувати державну реєстрацію на право власності на землю, серія ЯМ №227421, виданий на ім`я ОСОБА_3 , кадастровий номер №:01:011:0053. (Т.1 а.с. 39-40)

Із технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ОСОБА_1 для іншого сільськогосподарського призначення по АДРЕСА_2 видно, що вказана технічна документація затверджена за ОСОБА_11 у 2020 році. (Т.1 а.с. 45)

Із технічного паспорта на тютюносушарки по АДРЕСА_5 встановлено, що до складу споруд входять: тютюносушарка (А), тютюносушарка (Б), тютюносушарка (В). (Т.1 а.с. 54)

Цекинівською сільською радою Ямпільського району Вінницької області були прийняті рішення № 577 та № 578 про затвердження проектів землеустрою, складених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відповідно до яких виділено у власність зазначених громадян спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0015 та :01:011:0016, площею по 0,11 га для індивідуального садівництва. (Т.1 а.с. 81, 82)

30 червня 2021 року рішенням Ямпільської міської ради Могилів - Подільського району Вінницької області № 896 «Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки гр. ОСОБА_3 площею 0,1200 га для індивідуального садівництва в межах населеного пункту с. Цекинівка Ямпільської міської територіальної громади у власність ОСОБА_3 було відведено земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0017, площею 0,11 га. (Т.1 а.ч. 90)

Відомостей про скасування вказаних вище рішень № 577, № 578 та № 896 чи визнання їх недійсними матеріали справи не містять.

Згідно інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0015, від 11.12.2024, площа ділянки 0,11 га, місце розташування: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для індивідуального садівництва, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_2 (Т.1 а.с.83)

Згідно інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0016, від 11.12.2024, площа ділянки, 0,11 га, місце розташування: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для індивідуального садівництва, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_2 (Т.1 а.с.84)

Згідно інформації з державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку з кадастровим номером :01:011:0017, від 11.12.2024, площа ділянки, 0,12 га, місце розташування: АДРЕСА_2 , цільове призначення: для індивідуального садівництва, право власності на земельну ділянку належить ОСОБА_3 (Т.1 а.с.85)

Як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 407631217 від 11.12.2024, земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0015, площею 0,11 га, на праві власності належить ОСОБА_2 . Дата державної реєстрації 03.04.2021 (Т.1 а.с.87).

Як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 407631517 від 11.12.2024, земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0016, площею 0,11 га, на праві власності належить ОСОБА_2 . Дата державної реєстрації 03.04.2021 (Т.1 а.с.88).

Як видно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 407631017 від 11.12.2024, земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0017, площею 0,12 га на праві власності належить ОСОБА_3 . Дата державної реєстрації 07.07.2021 (Т.1 а.с.89).

Із копії висновку експерта за результатами земельно-технічної експертизи № 2-24/05 від 24 травня 2021 року, на вирішенню експерта ставилися питання: чи накладаються земельні ділянки, кадастровий номер :01:011:0015, кадастровий номер :01:011:0016, кадастровий номер :01:011:0017 на земельну ділянку № НОМЕР_4 , яка включена до державного акта на право колективної власності на землю від 13.09.1995 року серії ВН 000001, що знаходиться по АДРЕСА_2 . Експерт прийшов до висновку, що: земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0015, частково накладається на земельну ділянку № НОМЕР_4 , яка включена до державного акта на право колективної власності на землю від 13.09.1995 серії ВН №000001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Площа накладення становить 0,062 га; земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0016, накладається на земельну ділянку № НОМЕР_4 , яка включена до державного акта на право колективної власності на землю від 13.09.1995 серії ВН №000001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Площа накладення становить 0,1072 га; земельна ділянка з кадастровим номером :01:011:0017, накладається на земельну ділянку № НОМЕР_4 , яка включена до державного акта на право колективної власності на землю від 13.09.1995 серії ВН №000001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Площа накладення становить 0,1148 га. В межах земельної ділянки №13 яка включена до державного акта на право колективної власності на землю від 13.09.1995 серії ВН №000001, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 знаходяться 3 тютюносушарки літ.А, літ.Б. та літ.В. У висновку міститься вказівка, що він виконаний за заявою ОСОБА_1 та що висновок підготовлений для подання до суду. (Т.1 а.с. 91-96)

Суд констатує, що перед експертом не були поставлені питання щодо накладки на земельну ділянку №13 земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0027, :01:011:0028 про які йшлося у відповіді Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30 липня 2021 року № Р-1135/0-3478/6-21. Із вказаного висновку слідує, що площа накладення земельних ділянок з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017 є меншою за їх повну площу, яка зазначена в інформаційних довідках з державного земельного кадастру та в інформаційних довідках з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Таким чином земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017 виходять за межі земельної ділянки № НОМЕР_4 .

Згідно копії рішення 6 сесії 6 скликання Цекинівської сілької ради №80 від 23 березня 2011 року вирішено відмовити ОСОБА_1 в наданні дозволі на земельну ділянку, що знаходиться під господарською будівлею (сушарки) по АДРЕСА_4 . (Т.2 а.с. 68)

Згідно із положеннями ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна, коли створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів.

Позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб.

Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин.

До таких висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 344/16879/15-ц.

Позивач у своєму позові зазанчає, що позовні вимоги пред`явлені позивачем у зв`язку з порушенням його прав та законних інтересів як власника нерухомого майна, а саме - належних йому на праві власності тютюносушарок та набутої ним в порядку ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України земельної ділянки № НОМЕР_4 , на якій розташовані зазначені об`єкти нерухомості. Відповідне порушення полягає в незаконному розпорядженні органами місцевого самоврядування належною позивачу земельною ділянкою АДРЕСА_3 , внаслідок якого в порушення норм чинного законодавства було сформовано земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017, які фактично є частинами вказаної ділянки № НОМЕР_4 . Даним порушенням позивача позбавлено можливості належним чином оформити набуте ним у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку № НОМЕР_4 на якій розташовані належні йому об`єкти нерухомості та, відповідно, реалізувати правомочності власника зазначеного нерухомого майна, відтак, позивач змушений звернутись до суду з даним позовом для захисту своїх порушених прав.

Разом з тим, хоча позивач зазначає, що позов пред`явлений ним у зв`язку з порушенням його прав з боку органу місцевого самоврядування, самого органу місцевого самоврядування в якості відповідача ним не залучено. Органами місцевого самоврядування земельні ділянки з кадастровими номерами :01:011:0015, :01:011:0016 та :01:011:0017 виділялись з земель комунальної власності. Із вказаного можна зробити висновок, що міська рада вважає частину земельної ділянки № НОМЕР_4 землями комунальної власноті, які їй належать.

Згідно копії рішення 13 сесії 6 скликання Цекинівської сілької ради №148 від 06 жовтня 2011 року, вирішено перевести 0,35 га земель господарського двору за адресою АДРЕСА_4 в землі запасу Цекинівської сільської ради. (Т.2 а.с.77)

Відомостей про розташування вказаних земель відносно земельної ділянки № НОМЕР_4 , кадастровий номер земельної ділянки, адреси, координат чи інших відомостей, які дали б змогу встановити до якої ділянки зазначені землі відносяться рішення не містить.

Щодо того яку частку земельної ділянки віднесено органом місцевого самоврядування до земель комунальної власноті, на яких підставах, чи є на час розгляду справи землі, що входять до земельної ділянки № 13 такими які органом місцевого самоврядування віднесено до земель комунальної власності, сторонами доказів до суду не подано. Вказане позбавляє можливості встановити, чи може мати рішення у даній справі значення та впливати на обсяг прав Ямпільської міської ради.

Відомостей про скасування рішень органу місцевого самоврядування, якими, як зазначає позивач порушено його право, матеріали справи не містять.

Також позивач посилаючись на відповідь Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області від 30 липня 2021 року № Р-1135/0-3478/6-21, яка відображає накладення на земельну ділянку № 13 п`яти інших земельних ділянок, в подальшому заявляє про накладення на земельну ділянку лише трьох земельних ділянок. Ставлячи питання до експерта для порведення земельно-технічної експертизи, позивачем жодних запитань щодо щодо накладки земельних ділянок з кадастроми номерами :01:011:0027, :01:011:0028 на земельну ділянку № НОМЕР_4 не ставилось. Відомостей щодо належності, власників земельних ділянок з кадастроми номерами :01:011:0027, :01:011:0028, їх долю на час розгляду справи, факт їх існування матеріали справи не містять.

Суд констатує, що у разі, якщо накладка земельних ділянок з кадастроми номерами :01:011:0027, :01:011:0028 на земельну ділянку № НОМЕР_4 продовжує існувати, рішення по даній справі впливатиме на обсяг прав їх власників.

Позивачем не подавалося клопотань про залучення в якості співвідповідачів власників земельних ділянок з кадастроми номерами :01:011:0027, :01:011:0028.

Положення ст. 120 ЗК України та ст 377 ЦК України регулюють право особи, яка придбала житловий будинок, будівлю чи споруду на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Тобто цільовим призначенням земельної ділянки має бути розташування та обслуговування житлового будинку, будівлі чи споруди. Натомість земельна ділянка АДРЕСА_3 належала до земель сільськогосподарського призначення.

Згідно ст. 116 ЗК України, в редакції чинній станом на момент набуття нерухомого майна, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Згідно ст. 128 ЗК України (Порядок продажу земельних ділянок державної та комунальної власності громадянам та юридичним особам), в редакції чинній станом на момент набуття нерухомого майна, продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок державної (крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації) та комунальної власності для потреб, визначених цим Кодексом, провадиться місцевими державними адміністраціями, Радою міністрів Автономної Республіки Крим або органами місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Продаж громадянам і юридичним особам земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, здійснюється державними органами приватизації у порядку, що затверджує Кабінет Міністрів України.

Положення ст. 120 ЗК України та ст 377 ЦК України на які посилається позивач є загальними нормами. Набуття права власності на земельну ділянку особою, яка є власником об`єкту нерухомого майна, відчуженого в процесі приватизації, регулюється спеціальними нормами, зокрема ст. 116, 118 ЗК України в редакції чинній станом на момент набуття нерухомого майна. Вказані норми не передбачають автоматичного переходу права власності на землю. Тому посилання позивача на ст. 120 ЗК України та 377 ЦК України як на правову підставу позовних вимог є помилковим.

Суд, вирішуючи спір про право власності, враховує, що за змістом вказаної норми права судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності в судовому порядку є наявність підтвердженого належними доказами як права власності на майно, яке оспорюється або не визнається іншою особою, так і порушення цього права на спірне майно.

В випадку даного позову позивач, пред`являючи позовну вимогу про визнання права власності, не захищає право власності, яке в нього вже виникло з відповідної підстави, а просить визнати за собою право власності, яке він бажає набути.

Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23).

Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

За наведених обставин, враховуючи, що позивач, заявляючи позовні вимоги про визнання права власності помилково посилається на набуття права власності на землю в порядку ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, які не підлягають застосуванню щодо майна відчуженого в процесі приватизації, оскільки пред`являючи позовну вимогу про визнання права власності, не захищає право власності, яке в нього вже виникло з відповідної підстави, а просить визнати за собою право власності, яке він бажає набути, враховуючи, що позивачем не з`ясовано кола осіб, які виходячи з наданих позивачем доказів оспорюють його право на земельну ділянку про визнання права власності на яку заявлено позов, на права яких може вплинути рішення суду та які, відповідно, підлягають залученню до справи в якості відповідачів, суд доходить висновку, що в задоволенні вимоги позивача про визнання права власності слід відмовити.

Оскільки решта вимог позову (про витребування земельних ділянок, про скасування державної реєстрації земельних ділянок) є похідними від вимоги позову про визнання права власності на земельну ділянку, до висноку про відмову в якій дійшов суд, зважаючи, що межі земельних ділянок про витребування яких просить позивач виходять за межі земельної ділянки № 13, а тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Щодо поданих представником відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 заяв про застосування строків позовної давності до вимог про витребування з чужового незаконного володіння земельних ділянок, то оскільки суд дійшов висновку, про відмову в задовленні позову, питання про застосування строків позовної давності не підлягає до розгляду.

Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як видно із матеріалів справи, позивачем, при подачі позову до суду сплачено судовий збір в розмірі 4381,61 грн. та при подачі заяви про зміну предмета позову сплачено судовий збір в розмірі 3634 грн., а тому враховуючи вимоги ч.1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем слід залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116, 118, 120 ЗК України, 367, 386-394 ЦК України, ст.7, 10 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», п.6 Положення про Єдиний державний реєстр підприємств та організацій України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 р. № 118, статтями 12, 13, 76-89, 90, 95, 141, 163, 200, 263, 265, 293, 315, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Дністер», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Ямпільська міська рада Могилів-Подільського району Вінницької області, Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, про визнання права власності на земельну ділянку та витребування майна з чужого незаконного володіння відмовити.

Судові витрати понесені позивачем залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у ч. 2 ст. 358 ЦПК України.

Повне найменування (ім`я) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження:

позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_6 ;

відповідач: Приватне підприємство «Дністер», , адреса: 24545, Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н, село Цекинівка;

відповідач: ОСОБА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_7 ;

відповідач: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_8 ;

третя особа: Ямпільська міська рада Могилів- Подільського району Вінницької області, , адреса: 24500, Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н, м.Ямпіль, вул. Свободи, буд. 132;

третя особа: Головне управління Держгеокадастру у Вінницькій області, , адреса: 21027, м.Вінниця, вул. Келецька, буд. 63.

Повний текст рішення виготовлено: 20 лютого 2026 року

Суддя: О. В. Пилипчук