Дата документу 03.02.2026 Справа № 334/4336/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 334/4336/25
Провадження №22-ц/807/315/26
Головуючий в 1-й інстанції Ісаков Д.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.,
суддів:Онищенка Е.А., Подліянової Г.С.
секретарВолчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пономаренка Олександра Олександровича на рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року, ухвалене у місті Запоріжжі у справі за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2025 рокуАкціонерне товариство «Сенс Банк», через систему «Електронний суд» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначало, що 07.09.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка». 12.08.2022 року загальними зборами акціонерів ПАТ «Альфа-Банк» затверджено рішенням про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до ЄДРЮО, ФОП та громадських формувань 30.11.2022 року. В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 07.02.2025 року має заборгованість у розмірі 212 808,54 грн., яка складається із заборгованості: 154 838,55 грн. прострочене тіло кредиту, 57 969,99 грн. відсотки за користування кредитом. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив стягнути з відповідача на користь АТ «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 212 808,54 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року позовну заяву Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» заборгованість за кредитним договором від 07.09.2018 року у розмірі 212 808 грн. 54 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Сенс Банк» понесені витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 553,70 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 17 305,47 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пономаренка Олександра Олександровича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позовну заяву задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 19 423 грн. 74 коп., в решті позову відмовити.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що рішення суду прийнято внаслідок неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи. Відповідачем не спростовується факт укладання кредитного договору та користування кредитними коштами, між тим розмір заборгованості пред`явлений до стягнення є необґрунтованим з огляду на відсутність чітко встановлених умов кредитування, зокрема розміру нарахованих відсотків, безпідставності нарахування комісії за розрахунково-касове обслуговування, нарахування заборгованості поза межами строку дії картки, включення розміру відсотків до тіла кредиту, що штучно збільшило його розмір. Відповідачем здійснено витрати по кредитній картці на суму 317663,06 грн., а поповнено карту на 298239,32 грн., тому заборгованість по кредиту складає 19423,74 грн.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на такі обставини.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 , була підписана оферта на укладення угоди про надання кредиту, акцепт вищевказаної пропозиції, також підписано анкету-заяву про акцепт публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк», які в сукупності становлять кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит.

Також сторонами підписано Додаток до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа Банк» на оформлення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максимум-готівка») та Довідка про умови кредитування з використанням картки «Максимум готівка» (з прикладом використання кредитних коштів з розрахунком сукупної вартості кредиту).

Таким чином, 07.09.2018 року між АТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_1 було підписано Анкету-заяву про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», із наступними основними умовами: тип кредиту - кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії; мета кредиту - для особистих потреб; ліміт відновлювальної кредитної лінії - у розмірі 200 000,00 грн.; процентна ставка - 26% річних; тип процентної ставки фіксована; тип картки - MasterCard Debit World; порядок повернення кредиту - щомісячно, не менше ніж сума обов`язкового мінімального платежу 5% від суми заборгованості, мінімум 50,00 грн.

Сторонами також було підписано Паспорт споживчого кредиту в якому зокрема зазначено, що строк кредитування 12 місяців з можливістю пролонгації відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору.

Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» визначено, що строк користування лімітом Кредитної лінії - 365 днів, з моменту отримання Клієнтом права використання коштів Відновлювальної кредитної лінії з можливістю пролонгації дії Відновлювальної кредитної лінії (за умови прийняття Банком рішення про пролонгацію).

Пункт 3.4.15 Додатку №4 після закінчення строку дії Відновлювальної кредитної лінії, який визначається відповідно до умов п.3.4.2. Розділу І цього Додатку №4, Банк має право продовжити строк дії Відновлювальної кредитної лінії у попередньому розмірі та на такий самий строк, але не більше строку дії Договору, у разі наявності таких сукупних обставин, як: сумлінне та точне дотримання Клієнтом умов Договору; та відсутності письмової заяви Клієнта щодо анулювання Відновлювальної кредитної лінії.

При цьому, першим днем дії нового строку дії відновлювальної кредитної лінії є перший календарний день наступний за останнім днем попереднього строку дії відновлювальної кредитної лінії. Банк має право протягом строку дії Відновлювальної кредитної лінії змінити строк дії Відновлювальної кредитної лінії, продовжити строк дії відновлювальної кредитної лінії або припинити строк дії відновлювальної кредитної лінії згідно з умовами Договору.

12.08.2022 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» затверджено рішенням про зміну найменування АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк», запис про зміну найменування позивача внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 30.11.2022 року.

З виписки по рахунку вбачається, що банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувався. Витрати відповідача становили - 477508,24 гривень, надійшло коштів - 298613,84 гривень, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки - 212808,54 гривень, що в свою чергу відповідає заявленій в позовній заяві до стягнення сумі боргу.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 07.02.2025 року відповідач є заборгованість у розмірі 212 808,54 грн., яка складається із заборгованості: 154 838,55 грн. прострочене тіло кредиту, 57 969,99 грн. відсотки за користування кредитом.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник ОСОБА_1 не виконав грошові зобов`язання за кредитним договором, а тому порушені права кредитодавця АТ «Сенс Банк» підлягають судовому захисту шляхом примусового стягнення заборгованості.

З вказаними висновками суду першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України. Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицією укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Згідно ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).

За змістом статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У частині першій статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до підписаної відповідачем Оферти, визначено тип кредиту, найменування Продукту «Максимуму-готівка» (Розділ І), викладено прохання відкрити поточний рахунок з електронним платіжним засобом у гривні, повідомити реквізити та випустити міжнародну платіжну карту МС DEBIT WORLD з строком дії 3 роки (Розділ ІІ), Умови надання кредитної лінії: ліміт кредитної лінії 200 000 грн, процентна ставка в розмірі 26 % (Розділ ІІІ); умови сплати платежів: обов`язковий мінімальний платіж у розмірі 5 % від суми Загальної заборгованості за Кредитною лінією (Розділ IV).

Таким чином, відповідно до підписаної Оферти відповідач сам запропонував умови кредитування, вид програми та вид платіжною картки, суму кредитного ліміту, проценти за його користування, порядок погашення, тощо.

Банк, в свою чергу, акцептував таку пропозицію відповідача, відкрив відновлювальну кредитну лінію, видав йому кредитну картку, якою відповідач, як вбачається з наданої позивачем Виписки, активно користувався, знімаючи готівку, поповнюючи карту, відбувалось неодноразове збільшення кредитного ліміту в межах максимальної суми, а з травня 2022 року внесення коштів на погашення кредиту та обумовлених договором платежів, припинилося.

Отже, позивач довів факт укладення кредитного договору з відповідачем, так як договір укладено сторонами в письмовій формі в порядку частини два статті 638, частини першої статті 207 ЦК України та ними досягнуто усіх істотних умов кредитного договору.

Відповідач не заперечує факту укладання кредитного договору та користування кредитними коштами.

З виписки по рахунку вбачається, що банк взяті відповідно до Угоди на себе зобов`язання виконав у повному обсязі, надавши відповідачу у розпорядження кредитні кошти, якими відповідач активно користувався. Витрати відповідача становили - 477508,24 гривень, надійшло коштів - 298613,84 гривень, поточна сума заборгованості на кінцеву дату виписки - 212808,54 гривень, що в свою чергу відповідає заявленій в позовній заяві до стягнення сумі боргу.

Відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 07.02.2025 року відповідач є заборгованість у розмірі 212 808,54 грн., яка складається із заборгованості: 154 838,55 грн. прострочене тіло кредиту, 57 969,99 грн. відсотки за користування кредитом.

Відповідно до вимог статей 525-526, 530, 1050 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору, одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Доводи апеляційної скарги з приводу стягнення з відповідача комісії РКО є безпідставними з огляду на відсутність вказаних вимог у позовній заяві і наявність вимог лише щодо стягнення простроченого тіла кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом.

Що стосується нікчемності положень щодо нарахування комісії РКО, то слід зазначити, що Законом України "Про споживче кредитування" безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту. Відповідачем у справі нарахування щодо сплати комісії сплачені у повному обсязі і протягом строку кредитування питання щодо нікчемності відповідних положень кредитного договору не ставилось.

Що стосується строку кредитування, то слід зазначити наступне.

Сторонами було підписано Паспорт споживчого кредиту в якому зокрема зазначено, що строк кредитування встановлено - 12 місяців з можливістю пролонгації відновлювальної кредитної лінії на новий строк за умови дотримання Клієнтом умов Договору.

Договором про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа Банк» визначено, що строк користування лімітом Кредитної лінії - 365 днів, з моменту отримання Клієнтом права використання коштів Відновлювальної кредитної лінії з можливістю пролонгації дії Відновлювальної кредитної лінії (за умови прийняття Банком рішення про пролонгацію).

Пункт 3.4.15 Додатку №4 після закінчення строку дії Відновлювальної кредитної лінії, який визначається відповідно до умов п.3.4.2. Розділу І цього Додатку №4, Банк має право продовжити строк дії Відновлювальної кредитної лінії у попередньому розмірі та на такий самий строк, але не більше строку дії Договору, у разі наявності таких сукупних обставин, як: сумлінне та точне дотримання Клієнтом умов Договору; та відсутності письмової заяви Клієнта щодо анулювання Відновлювальної кредитної лінії. При цьому, першим днем дії нового строку дії відновлювальної кредитної лінії є перший календарний день наступний за останнім днем попереднього строку дії відновлювальної кредитної лінії. Банк має право протягом строку дії Відновлювальної кредитної лінії змінити строк дії Відновлювальної кредитної лінії, продовжити строк дії відновлювальної кредитної лінії або припинити строк дії відновлювальної кредитної лінії згідно з умовами Договору.

Таким чином, строк кредитування за умовами укладеного договору передбачав пролонгацію.

Факт пролонгації строку кредитування також підтверджується випискою по рахунку за кредитною карткою відповідно до якої останнє зняття датовано 25.02.2022 року.

Контр розрахунок наданий відповідачем під час судового розгляду в суді першої інстанції не може бути враховано, оскільки від не включає сплату відсотків, розмір яких узгоджений сторонами кредитного договору.

З урахуванням того, що сторони погодили умови кредитування, Банком надано виписку про рух коштів, на даних з якої ґрунтується наданий позивачем розрахунок заборгованості, а відповідач не спростував наведений розрахунок, позов обґрунтовано задоволено в повному обсязі.

Витрати на правничу допомогу стягнуті за судовим рішенням розраховані відповідно до договору про надання послуг №1006 від 28.01.2025 року, укладеного між АТ «СенсБанк» та адвокатським об`єднанням «СмартЛекс». Розмір таких витрат є співмірним із розміром вимог позову.

Виходячи з викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування за наведеними у скарзі доводами не вбачається, оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи, і правильності висновків суду не спростовують, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Пономаренка Олександра Олександровича залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 23 вересня 2025 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 6 лютого 2026 року.

Головуючий С.В. Кухар

Судді: Е.А. Онищенко

Г.С. Подліянова