Провадження № 22-ц/824/5410/2026
У Х В А Л А

02 лютого 2026 року Київський апеляційний суд у складі судді Журби С.О., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду «Житло-Сервіс» про відшкодування матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_1 про поновлення процесуального строку на пред`явлення зустрічного позову, зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_3 , третя особа: Комунальне підприємство з експлуатації і ремонту житлового фонду "Житло-Сервіс" про стягнення матеріальної шкоди - повернутозаявнику.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, 08 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу(вх. № 155647), в якій просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року.

08 грудня 2025 року ОСОБА_1 подав ще три апеляційні скарги (вх. № 155812, № 155815, № 155837), а 15 грудня 2025 року ще одну апеляційну скаргу (вх. № 158744).

Подані апеляційні скарги є абсолютно ідентичними за своїм змістом, зокрема: у них зазначено однакові доводи та межі апеляційного оскарження ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 08 жовтня 2025 року, відтак у суду немає підстав вважати, що це різні апеляційній скарги. Цивільно-процесуальним законодавством України не передбачено можливість прийняття судом від однієї ж особи декількох апеляційних скарг на одне й те ж судове рішення. Тому, апеляційний суд вважає за можливе розглядати зазначені вище скарги як одну апеляційну скаргу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року вказану цивільну справу витребувано з суду першої інстанції, яка надійшла 27 січня 2026 року.

В прохальній частині апеляційної скарги апелянтом зазначено клопотання про поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали, яке обгрунтоване тим, що не порушуючи строку на подання апеляційної скарги, ним 21 жовтня 2025 року було подано апеляційну скаргу на ухвалу суду. Однак, 18 листопада 2025 року ухвалою Київського апеляційного суду зазначену скаргу було повернуто без розгляду, з підстав відсутності електронного цифрового підпису. Вдруге апеляційну скаргу подано одразу після отримання копії ухвали про повернення первісної скарги. Відтак вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали суду пропущений з поважних причин і підлягає поновленню.

Згідно ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Розглянувши клопотання про поновлення пропущеного строку на подання апеляційної скарги, суд зазначає, що поновлення пропущеного процесуального строку є правом суду, яким він користується, виходячи із поважності причин пропуску строку.

Водночас суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які діяли добросовісно та пропустили строк звернення до суду з поважних причин.

Так, 08 жовтня 2025 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено оскаржувану ухвалу.

21 жовтня 2025 року, в межах встановленого процесуального строку, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою на вказану ухвалу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 було повернуто заявнику без розгляду.

Згідно супровідного листа від 19 листопада 2025 року, що міститься в матеріалах справи, копія ухвали Київського апеляційного суду від 18 листопада 2025 року разом з оригіналом апеляційної скарги, була надіслана заявнику засобами поштового зв`язку. Проте, доказів отримання вказаної ухвали матеріали справи не містять.

Водночас скаржник у своїй апеляційній скарзі вказує, що ухвалу про повернення було отримано ним 03 грудня 2025 року, з повторною апеляційною скаргою він звернувся до Київського апеляційного суду 08 грудня 2025 року.

Ураховуючи, що апелянт звернувся з апеляційною скаргою вперше без порушення строку на апеляційне оскарження, та поведінку апелянта після отримання ухвали про повернення апеляційної скарги поданої вперше, а саме те, що він відразу повторно звернувся до суду, суд вважає за можливе поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали з наступних підстав:

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що право на доступ до суду має "застосовуватися на практиці і бути ефективним" (рішення у справі Bellet v. France від 04.12.1995 р.). Для того, щоб право на доступ було ефективним, особа "повинна мати реальну можливість оскаржити дію, що порушує його права" (рішення у справах "Bellet v. France" та "Nunes Dias v. Portugal").

Європейський Суд з прав людини також звертав увагу на те, що "застосовуючи процесуальні норми, національні суди повинні уникати як надмірного формалізму, який може вплинути на справедливість провадження, так і надмірної гнучкості, яка призведе до анулювання вимог процесуального законодавства (див. рішення у справі "Волчлі проти Франції" (Walchli v. France), заява № 35787/03, п. 29, від 26.07.2007 р.)".

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення у справі "Perez de Rada Cavanilles v. Spain").

Також Європейським судом з прав людини зазначено, що "надмірний формалізм" може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах "Zubac v. Croatia", "Beles and Others v. the Czech Republic", № 47273/99, пп. 50-51 та 69, та "Walchli v. France", № 35787/03, п. 29).

При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 05.12.2018 року (справа № 11-989заі18), згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм є порушенням права на справедливий судовий захист.

Зважаючи на вищевикладене, суд, уникаючи надмірного формалізму, поновлює процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали.

Крім того, перевіривши апеляційну скаргу разом з доданими до неї матеріалами, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав:

У відповідності до положень ч. 4 ст. 356 ЦПК України до апеляційної скарги мають бути додані документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Як передбачено підпунктом 9.2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання фізичною особою апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду, заяви про приєднання до апеляційної чи касаційної скарги на ухвалу суду, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб(605,60 грн у 2025 році).

За ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

В апеляційній скарзі апелянтом наведено норму ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», в якій міститься перелік осіб, які звільнені від судового збору у всіх інстанціях в силу закону, який наділяє їх певним статусом.

При цьому скаржникомдолучено до апеляційної скарги копію пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 , з якого вбачається, що він отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи.

У п. 9 частини 1 статті ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю.

З огляду на вказане, апелянт не відноситься до категорії осіб, які звільнені від сплати судового збору на підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Крім того ОСОБА_1 до апеляційної скарги долучено документи які відображають його майновий стан, водночас будь-яких клопотань з даного приводу апеляційна скарга не містить.

За таких умов, апелянту слід надати до суду інші інші докази звільнення від сплати судового збору або сплатити судовий збір у розмірі 484,48 грн (605,60*0,8) за подання апеляційної скарги за наступними реквізитами:

отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Солом`ян. р-н/22030101;

код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783;

банк отримувача: Казначейство України (ЕАП);

код банку отримувача (МФО): 899998;

рахунок отримувача: 0026010

код класифікації доходів бюджету: 22030101.

Документ про сплату судового збору має містити відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір, з відміткою про дату виконання платіжного доручення. Підтвердження сплати судового збору (доплату) необхідно подати до Київського апеляційного суду.

Відповідно до положень ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених ст. 356 ЦПК України, застосовуються положення ст. 185 ЦПК України, яка передбачає залишення заяви/скарги без руху з наданням строку для усунення виявлених судом недоліків. Якщо у визначений судом строк недоліки заяви/скарги будуть виправлені, заява/скарга вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо заявник/апелянт не усуне недоліки заяви/скарги у строк, встановлений судом, заява/скарга вважається неподаною і повертається такій особі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 185, 356, 357 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити, поновити процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвалиДарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2025 року.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 08 жовтня 2025 року залишити без руху, надавши строк для усунення виявлених в ній недоліків протягом десяти календарних днів з дня отримання ухвали суду.

Роз`яснити особі, яка подала апеляційну скаргу, що у випадку неусунення у встановлений термін виявлених судом недоліків, апеляційна скарга буде вважатись неподаною та такою, що підлягає поверненню.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя С. О. Журба