Справа № 243/1107/26
Провадження № 2/243/742/2026
УХВАЛА

про направлення справи за підсудністю

23 лютого 2026 року суддя Слов`янського міськрайонного суду Донецької області Гончарова А.О., розглянувши матеріали позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінанскова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю Фінанскова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зазначена позовна заява не може бути прийнята до розгляду Слов`янським міськрайонним судом Донецької області та підлягає направленню за підсудністю, з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК України).

Питання про територіальну підсудність даного позову суд вирішує, враховуючи правила про підсудність, визначені в статтях 27 (загальна підсудність за місцезнаходженням відповідача), 28 (альтернативна підсудність за вибором позивача), 29 (підсудність справ за участю громадян України, якщо обидві сторони проживають за її межами), 30 (виключна підсудність)ЦПК України.

Згідно загального правила про підсудність (ст. 27 ЦПК України) позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання або перебування відповідача, якщо інше не передбачено законом.

У разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання перебування) такої фізичної особи. Суддя з метою визначення підсудності може також користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу(ч. 6, 8, 9 ст. 187 ЦПК України).

Так, згідно відповіді Відділу з ведення реєстраційного обліку місця проживання та місця перебування фізичних осіб від 05.02.2026 №20-16/2-537, у Реєстрі Слов`янської територіальної громади відсутні відомості щодо ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до відповіді № 2324593 від 10.02.2026 з Єдиного державного демографічного реєстру відомості щодо адреси реєстрації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , відсутні, що також підтверджується відповіддю Головного управління Державної міграційної служби в Донецькій області від 20.02.2026.

Відповідно до відповіді з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу, відповідь № 2324641 від 10.02.2026, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до діючої довідки 522-356 від 02.06.2017, виданої УСЗН Тульчинської РДА.

Як визначено у постанові Верховного Суду № 554/7669/21 від 24.06.2024 реєстрація (декларування) місця проживання/перебування у встановленому порядку має значення для реалізації окремих прав особи, зокрема, під час вибору суду, якому підсудні справа. Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи сторони у справі, якщо інше не передбачено законом. Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Між тим, місце реєстрації відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , за адресою: АДРЕСА_2 , як зазначено позивачем у позові, не підтверджено.

Як визначено ч. 1 ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону, довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу вказаних осіб, який підлягає застосуванню.

Таким чином, довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи можна визнати документом, що підтверджує зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання/перебування позивача при визначені підсудності розгляду справ.

У постанові від 29.07.2019 у справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі ст. 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону.

Відповідно до відомостей отриманих з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу, відповідь відповідь № 2324641 від 10.02.2026, вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є внутрішньо переміщеною особою, місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до діючої довідки 522-356 від 02.06.2017, виданої УСЗН Тульчинської РДА, що територіально віднесено до юрисдикції Тульчинського районного суду Вінницької області.

З урахуванням наведеного, компетентним та належним судом для розгляду даної справи є Тульчинський районний суд Вінницької області.

Важливість суворого дотримання правил про підсудність доводиться і практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ). Зокрема, як порушення вимог пункту 1 статті 6 Конвенції ЄСПЛ розглядає порушення правил територіальної підсудності без належного законного обґрунтування, незважаючи на наявність чітких правил підсудності, встановлених ЦПК.

За усталеною практикою ЄСПЛ, термін право на «суд, встановлений законом», охоплює не лише правову основу самого існування суду, але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність, у тому числі всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (рішення ЄСПЛ у справі Leo ZAND v. Austria, заява № 7360/76, § 68). Якщо суд не має юрисдикції судити підсудного відповідно до чинних положень національного права, він не є «встановленим законом» (рішення ЄСПЛ у справах Jorgic v. Germany, заява 74613/01, § 64).

У рішенні ЄСПЛ "Сокуренко і Стригун проти України" суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні раніше згадуваної справи "Занд проти Австрії", зазначено, що термін "судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів".

Встановлення правил підсудності має важливе значення для правильного функціонування судової системи, а також для виконання судами покладених на них завдань і визначення суду, компетентного здійснювати провадження щодо конкретної справи. Підсудність є ефективним засобом, який сприяє тому, щоб конкретна справа розглядалася і вирішувалася законним, компетентним, незалежним і неупередженим судом до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Прийняття рішення з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності) є підставою для його скасування з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю (ч. 1 ст. 378 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Окрім цього, суд зважає на те, що у відповідності до ч. 1 ст. 378 ЦПК України, вирішення справи з порушенням правил підсудності може мати наслідком скасування судового рішення, оскільки справу буде розглянуто неповноважним складом суду.

Відповідно до ст. 32 ЦПК України спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

Враховуючи наведене, відсутність підстав для розгляду справи Слов`янським міськрайонним судом Донецької області, за правилами частини 1 статті 27 ЦПК України та реєстрацію місця проживання відповідача поза межами територіальної юрисдикції даного суду, суд приходить до висновку про те, що справа не підсудна Слов`янському міськрайонному суду Донецької області, а належить до територіальної юрисдикції (підсудності) Тульчинського районного суду Вінницької області.

Керуючись ст. ст. 27, 31, 32, 258, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінанскова компанія "Кредит-Капітал" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, передати за територіальною підсудністю до Тульчинського районного суду Вінницької області (23600 Вінницька обл., м. Тульчин, вул. Перемоги, 16).

Копію ухвали про передачу справи за підсудністю направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання

скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Суддя

Слов`янського міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова