Номер провадження: 22-ц/813/4301/26
Справа № 521/2297/25
Головуючий у першій інстанції Мазун І. А.
Доповідач Комлева О. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді Комлевої О.С.,

суддів: Драгомерецького М.М., Сегеди С.М.,

з участю секретаря Громовенко А.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2025 року, постановлену під головуванням судді Мазун І.А., повний текст ухвали складений 07 серпня 2025 року, у цивільній справі за скаргою ОСОБА_1 , заінтересована особа Малиновський (Хаджибейський) відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 на протиправні дії державного виконавця, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою, заінтересована особа Малиновський (Хаджибейський) відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на протиправні дії державного виконавця, в якій просила:

- визнати протиправними дії головного державного виконавця Хаджибейського ВДВС м. Одеса Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Дениса Тимчука, щодо винесення постанови від 04 лютого 2025 року, про закінчення виконавчого провадження № 56320494, згідно з яким проводилось стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини належного віку щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 12.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття;

- скасувати постанову головного державного виконавця Хаджибейського ВДВС м. Одеса Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Дениса Тимчука від 04 лютого 2025 року, щодо закінчення виконавчого провадження № 56320494;

- визнати розрахунок заборгованості в ВП № 56320494, по сплаті аліментів від 04.02.2025 року, виконаний головним державним виконавцем Хаджибейського ВДВС м. Одеса Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Денисом Тимчук, незаконним та скасувати його.

В обґрунтування скарги зазначала, що в провадженні Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебуває виконавче провадження №56320494 про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини належного віку щомісяця з дня пред`явлення позову, а саме з 12.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . 05.12.2024 року головний державний виконавець Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виніс постанову про закінчення виконавчого провадження №56320494. Підставою для винесення зазначеної постанови є нібито той факт, що «залишок нестягненої суми за виконавчим документом 0 гривня (UAH)».

03.02.2025 року в.о. начальника відділу Хаджибейського ВДВС у м. Одеса, Південного МУ МЮ (м. Одеса) Пасіков О.М. виніс постанову, якою скасував «Постанову про закінчення виконавчого провадження» від 05.12.2024 року.

04.02.2025 року головний державний виконавець Хаджибейського ВДВС у м. Одеса, Південного МУ МЮ (м. Одеса) Д. Тимчук виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 56320494, в зв`язку з тим, що «згідно розрахунку від 04.02.2025 року станом на теперішній час заборгованість зі сплати аліментів у боржника відсутня».

Заявник вважає зазначені дії державного виконавця протиправними, а постанова від 04.02.2025 року про закінчення виконавчого провадження така, що ухвалена без урахування вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 05.05.2025 року до участі у справі в якості заінтересованої особи залучено ОСОБА_2 .

Ухвалою Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2025 року скарга ОСОБА_1 залишена без задоволення.

Не погодившись з ухвалою суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким скаргу задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги апелянт зазначає, що суд першої інстанції неповно з`ясував всі фактичні обставини справи та дійшов помилкового висновку про залишення скарги без задоволення.

У відзиві на апеляційну скаргу, ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, ухвалу суду без змін, посилаючись на необґрунтованість доводів апеляційної скарги, та вважає, що суд першої інстанції правомірно встановив, що боржником виконані зобов`язання щодо сплати аліментів. Також зазначив, що подана апеляційна скарга є зловживанням своїми процесуальними правами.

В судове засідання, призначене на 27 січня 2026 року представник Малиновського (Хаджибейського) відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) не з`явився, був сповіщений належним чином (а.с. 71, 72 т. 4).

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі №348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а не можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, усвідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність сторін, які своєчасно і належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, явка яких не визнавалась апеляційним судом обов`язковою.

За наслідком розгляду даної справи, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення та у відповідності до положень ч. 1 ст. 244 ЦПК України відклав судове засідання до 05 лютого 2026 року о 12 год. 00 хв. для ухвалення та проголошення судового рішення.

Про дату, час і місце судового засідання з проголошення судового засідання, сторони повідомлені належним чином.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвала суду зазначеним вимогам закону не відповідає, з огляду на наступне.

Залишаючи без задоволення скаргу ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем при винесенні постанови про закінчення виконавчого провадження не було допущено порушень законодавства, оскільки заборгованості по аліментам не було, а відтак скарга на протиправні дії державного виконавця не підлягає задоволенню.

Однак, колегія суддів з такими висновками не погоджується, за наступних підстав.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 04.05.2018 року до Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява представника ОСОБА_1 про прийняття до виконання виконавчого листа №521/10721/14-ц, виданого 10.04.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини належного віку щомісяця з дня пред`явлення позову, а саме з 12.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 2-3 т. 2).

04.05.2018 року державним виконавцем Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області відкрито виконавче провадження № 56320494 з виконання виконавчого листа №521/10721/14-ц, виданого 10.04.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини належного віку щомісяця з дня пред`явлення позову, а саме з 12.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 , копія якої була направлена сторонам (а.с. 5-6 т. 2).

04.05.2018 року державним виконавцем в рамках виконавчого провадження здійснено запити до фінансових установ щодо наявності у боржника рахунків у Банках.

07.05.2018 року державним виконавцем виконано розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем по сплаті аліментів у період з травня 2014 року по квітень 2018 року у розмірі 55496 грн. 75 коп., який направлено на адресу боржника та стягувача (а.с. 7 т. 2).

08.06.2018 року до Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області надійшла заява ОСОБА_2 , в якій він надав чеки по виплаті аліментів у сумі 106 690 грн. та просив перерахувати заборгованість по аліментам, а також зняти арешт з рахунків у зв`язку з відсутністю боргу (а.с. 10 т. 2).

Постановою Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 08.06.2018 року було знято арешт з усіх рахунків боржника у зв`язку з погашенням заборгованості (а.с. 11 т. 2).

14.05.2018 року до Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області звернувся представник ОСОБА_1 із заявою про проведення розрахунку по сплаті аліментів та накладення арешту на майно боржника і в цей же день постановою Другого Малиновського ВДВС м. Одеси Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.05.2018 року накладено арешт на майно боржника (а.с. 14, 24 звор.-25 т. 2).

20.07.2021 року державним виконавцем зроблено запит до ЦНАП про місце реєстрації відповідача та 29.06.2022 року відомості про ОСОБА_2 було внесені до Єдиного реєстру боржників у зв`язку із тим, що в період з 08.06.2018 року по 29.06.2022 року за останнім рахувалася заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 105090 грн. 25 коп. згідно відповідного розрахунку від 29.06.2022 року (а.с. 30-32 т. 2).

В цей же день, 29.06.2022 року державним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 32 звор.-33 т. 2).

07.06.2023 року постановою державного виконавця арешт з коштів боржника державним виконавцем знято у зв`язку із тим, що до відділу ДВС від стягувача надійшла заява про відсутність боргу станом на 31.05.2023 року (а.с. 34-36 т. 2).

Відповідно до вказаної заяви, зареєстрованої ВДВС 23.05.2023 року ОСОБА_1 претензій до боржника ОСОБА_2 по виконавчому провадженні №56320494 зі сплати аліментів станом на кінець травня 2023 року не мала. Заява підписана власноруч 29.05.2023 року ОСОБА_1 , до вказаної заяви додано копію паспорту стягувача з власноручним засвідченням копії.

В подальшому, як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, 28.03.2024 року державним виконавцем щодо боржника ОСОБА_2 винесено постанови про арешт коштів, майна боржника (а.с. 36 звор.-37 т. 2).

Відповідно до розрахунку заборгованості боржника за аліментами, здійсненого державним виконавцем за період з червня 2023 року по лютий 2024 року, сума заборгованості по аліментам ОСОБА_2 складає 29160 грн. (а.с. 39 т. 2).

12.06.2024 року постановами державного виконавця відносно боржника у даній справі було встановлено тимчасові обмеження в праві користування зброєю, керування транспортними засобами, виїзду за межі України, полювання ( а.с. 54-57 т. 2).

В цей же день, 12.06.2024 року постановою державного виконавця відносно ОСОБА_2 винесено постанову про накладення штрафу у зв`язку із наявністю у нього заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, у розмірі 20% суми заборгованості зі сплати аліментів.

Відтак, враховуючи те, що станом на 01.03.2024 року у боржника наявна сума заборгованості у розмірі 29160 грн., сума штрафу складає 5832 грн. (а.с. 59 звор.-60 т. 2).

З липня 2024 року відповідач намагався неодноразово звернутися до ВДВС із заявою про закриття виконавчого провадження, мотивуючи свої заяви тим, що ним сплачено аліментів на суму 84380 грн. на особистий рахунок сина, що втричі перевищує суму заборгованості 29160 грн.

Разом з тим, судом встановлено, що 06.08.2024 року до Малиновського ВДВС від Представництва Датської ради у справах біженців в Україні надійшов лист IEV/2024/08/597, відповідно до якого в період з травня 2023 року по липень 2024 року ОСОБА_2 отримав дохід у розмірі 1375653 грн. 78 коп., з яких було утримано податків 269049 грн. 02 коп. (а.с. 109 т. 2).

На підставі вказаного листа 14.08.2024 року державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості боржника по аліментах, яка станом на червень 2024 року становила 238084 грн. 86 коп. (період з червня 2023 року по червень 2024 року).

Тобто, з урахуванням того, що божником було сплачено на депозитний рахунок ВДВС 42120 грн. раніше (06.07.2024 року), про що свідчить платіжна інструкція кредитового переказу від 19.07.2024 року, розмір заборгованості становить 195964 грн. 86 коп. (а.с. 110-111 т. 2).

27.06.2024 року та 23.08.2024 року боржником знову було направлено до ВДВС заяву про закриття виконавчого провадження, аргументовану тим, що ним було сплачено 42120 грн. аліментів (а.с. 62 звор.-63, 121-122, 136 т. 2).

З розрахунку заборгованості, станом на 04.12.2024 року, за відповідачем рахується борг за аліментами за період з червня 2023 року по червень 2024 року у розмірі 143206 грн. 62 коп. (а.с. 150 т. 2).

Водночас, з довідки про наявність заборгованості зі сплати аліментів, виданої Малиновським ВДВС від 04.12.2024 року станом на 04.12.2024 року заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів в період з дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання становить 110 915 грн. 85 коп., які відповідачем були сплачені відповідно до платіжної інструкції від 04.12.2024 року (а.с. 151 т. 2).

Постановою державного виконавця від 05.12.2024 року виконавче провадження №56320494 було закінчене, у зв`язку із тим, що рішення суду виконане в повному обсязі, кошти боржником сплачено в повному обсязі згідно розрахунку заборгованості по аліментах, залишок нестягнутої суми 0 (а.с. 158 т. 2).

Постановою начальника Хаджибейського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 18.12.2024 року постанова про закінчення виконавчого провадження №56320494 від 05.12.2024 року скасована, а також скасовано розрахунок заборгованості від 04.12.2024 року, у зв`язку із наявністю заборгованості у розмірі 500 грн., які були сплачені ОСОБА_2 03.02.2025 року (а.с. 192-194, 250а т. 2).

Згідно розрахунку заборгованості, станом на 29.01.2025 року заборгованість по аліментам відсутня (а.с. 231 т. 2).

Постановою головного державного виконавця Хаджибейського ВДВС у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 04.02.2025 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №521/10721/14-ц, виданого 10.04.2018 року Малиновським районним судом м. Одеси, про стягнення з ОСОБА_2 користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини належного віку щомісяця з дня пред`явлення позову, а саме з 12.05.2014 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 закінчено на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 233 т. 2).

Відповідно до копій квитанцій, які містяться у матеріалах виконавчого провадження, боржник сплачував кошти на картку/рахунок НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ) ОСОБА_1 , за наступні періоди без зазначення, що це аліменти:

04.07.2016 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 2000 грн.

03.05.2016 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 4000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_3 - поповн. з карти або рахунку в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 4000 грн.

09.03.2016 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 4000 грн.

05.02.2016 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 4000 грн.

04.01.2016 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 3200 грн.

04.12.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 4000 грн.

02.11.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 4000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_4 - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 2994 грн.

04.09.2015 року - поповн. готівкою в терміналі самообел., відпр. ОСОБА_2 - 998 грн.

11.08.2015 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 1996 грн.

02.08.2015 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 1996 грн.

14.07.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 3999 грн.

04.07.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 2000 грн.

22.06.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 2000 грн.

16.06.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 2000 грн.

09.06.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 2000 грн.

02.06.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 1850 грн.

08.05.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 8000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_4 - поповн. готівкою в терміналі самообел., відпр. ОСОБА_2 - 5998 грн.

04.04.2015 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 2000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_5 - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відправник ОСОБА_2 - 4000 грн.

01.07.2014 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 8000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_6 - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 3000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_6 - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 5000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_7 - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 2000 грн.

Разом - 153831 грн.

Згідно банківських довідок боржник ОСОБА_2 сплачував кошти на картку/рахунок НОМЕР_3 ( НОМЕР_4 ) ОСОБА_3 за наступні періоди:

01.03.2019 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 4000 грн.

06.04.2019 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 4000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_8 - поповн. готівкою в терміналі самообсл.. відпр. ОСОБА_2 - 4000 грн.

04.06.2019 року - поповн. готівкою в терміналі самообел., відпр. ОСОБА_2 - 4000 грн.

01.07.2019 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 4000 грн.

01.07.2019 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 8000 грн.

06.08.2019 року - поповн. готівкою в терміналі самообел., відпр. ОСОБА_2 - 4000 грн.

20.09.2019 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 1600 грн.

03.10.2019 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 5600 грн.

04.11.2019 року - переказ з карти Приват банку, відпр. ОСОБА_2 (на содержание ребенка ноябрь дополнительное образование) - 5600 грн.

02.12.2019 року - переказ з карти Приват банку, відпр. ОСОБА_2 (на содержание ребенка декабрь 2019, дополнительное образование) - 5600 грн.

10.01.2020 року - переказ з карти Приват банку, відпр. ОСОБА_2 (на содержание ребенка январь 2020, дополнительное образование) - 5600 грн.

07.02.2020 року - переказ з карти Приват банку, відпр. ОСОБА_2 (на содержание ребенка февраль 2020, дополнительное образование) 5600 грн.

03.03.2020 року - поповн. готівкою в терміналі самообел., відпр. ОСОБА_2 - 5600 грн.

02.04.2020 року - переказ з карти Приват банку, відпр. ОСОБА_2 (на содержание ребенка апрель 2020, дополнительное образование) - 5600 грн.

04.05.2020 року - переказ з карти Приват банку, відпр. ОСОБА_2 (на содержание ребенка май 2020, дополнительное образование) 5600 грн.

10.07.2020 року - переказ з карти Приват банку, відпр. ОСОБА_2 (на содержание ребенка июль 2020, дополнительное образование) - 5600 грн.

20.08.2020 року - переказ з карти Приват банку, відправник відпр. ОСОБА_2 (август 2020, дополнительное образование) - 5600 грн.

21.08.2020 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_4 (обучение ШАГ) - 9509 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_9 - поповн. готівкою в терміналі самообел., відпр. ОСОБА_2 - 2000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_10 - поповн. готівкою в терміналі самообел., відпр. ОСОБА_2 - 2500 грн.

08.12.2020 року - поповн. готівкою в терміналі самообсл., відпр. ОСОБА_2 - 3000 грн.

04.02.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 3500 грн.

10.03.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 6500 грн.

22.03.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 1000 грн.

29.04.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 100 грн.

11.05.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 5600 грн.

29.05.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 200 грн.

01.06.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 100 грн.

14.06.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 (С днем рождения любимый) - 5000 грн.

14.06.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 5600 грн.

12.12.2021 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 - 5600 грн.

12.03.2023 року - переказ з карти Приват банку, відправник ОСОБА_2 (на содержание ребенка, Дополнительное образование) - 5600 грн.

Разом - 145409 грн.

З них на додаткову освіту - 59909 грн., на день народження сина - 5000 грн.

Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

Порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, виконавцем у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку. Індексація розміру аліментів проводиться щороку, починаючи з другого року після визначення розміру аліментів. У разі самостійного надіслання стягувачем виконавчого документа безпосередньо підприємству, установі, організації, фізичній особі - підприємцю чи фізичній особі, зазначеним у частині першій статті 7 цього Закону, індексація розміру аліментів, визначеного у твердій грошовій сумі, проводиться, якщо інше не передбачено у виконавчому документі чи у договорі між батьками про сплату аліментів на дитину, відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» (частина перша статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом (частина восьма статті 71 Закону України «Про виконавче провадження»).

Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом (стаття 195 СК України).

Відповідно до пункту 4 розділу XVIІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02 квітня 2012 року, виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених частиною четвертою статті 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 Сімейного кодексу України.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим (див. постанову Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 квітня 2020 року в справі № 641/7824/18 (провадження № 61-10355св19)).

Право сторони виконавчого провадження на звернення зі скаргою до суду на підставі статті 339 ГПК України пов`язане з порушенням прав такої сторони під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 904/7326/17 (провадження № 12-197гс18)).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2021 року в справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) вказано, що «… саме на виконавця покладено обов`язок щомісячно обчислювати як розмір аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), так і заборгованість зі сплати аліментів і повідомляти про її існування та розмір сторонам виконавчого провадження, зокрема боржнику».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01 червня 2022 року у справі № 759/4666/20 (провадження № 61-19514св21), на яку посилається стягувач у касаційній скарзі, зазначено, що: «суди встановили, що боржником не надано доказів, що спірні квитанції мали призначення саме аліменти, враховуючи те, що ОСОБА_2 визнавав понесення додаткових витрат на дитину. За таких обставин суди зробили обґрунтований висновок про правомірність дій державного виконавця та відсутність підстав для задоволення скарги в оскарженій частині».

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2021 року в справі № 333/6869/19 (провадження № 61-5678св21) зазначено, що «завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим. […] Із наданих суду копій платіжних доручень можливо встановити тільки суму грошових переказів, валюту, дату здійснення цих фінансових операцій, одержувача та платника за кожним переказом. Інші відомості роздруківки не містять. Суд першої інстанції також не встановив, що перераховані кошти є аліментами із зазначенням будь-яких слів, словосполучення які б свідчили про це, а не є добровільною участю діда у витратах на дитину чи участі в інших витратах. Боржником не надано доказів, що він сплачував аліменти».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 січня 2022 року у справі № 2-4665/2008 (провадження № 61-14579св21) зазначено, що: «надані скаржником дублікати квитанцій про добровільне перерахування коштів на картковий рахунок стягувача без зазначення у квитанції в графі «призначення платежу» - сплата аліментів, не свідчать про виконання ним судового рішення щодо сплати (погашення заборгованості) аліментів, а відтак такі не враховані державним виконавцем при складанні розрахунку заборгованості ОСОБА_2 по сплаті аліментів, а дії державного виконавця не суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги».

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 31 жовтня 2024 року у справі № 545/1241/20 (провадження № 61-11846св24) зазначено, що: «35. У справі, що переглядається, ОСОБА_1 на обґрунтування доводів скарги послався на безпідставне неврахування виконавцем квитанцій про перерахунок коштів на утримання дітей, сплачених на банківську картку стягувача ОСОБА_2 та на банківську картку сина ОСОБА_1. Боржник звертав увагу суду на те, що грошові перекази були здійснені з метою виконання обов`язку з утримання дітей з частковою позначкою «аліменти». 36. Ухвалюючи судове рішення про відмову в задоволенні скарги, суди попередніх інстанцій порушили частину третю статті 195 СК та частину восьму статті 71 Закону № 1404-VIII (див. пункт 27). 37. В порушення статей 30-35 ЦК та статті 179 СК (див. пункти 31-34) суди не врахували, що з урахуванням обсягу неповної цивільної дієздатності неповнолітньої особи та того, що аліменти є власністю дитини, законодавець закріпив право неповнолітнього на самостійне одержання аліментів. 38. Поряд із цим встановлені судами попередніх інстанцій обставини свідчать, що ОСОБА_1 здійснив перерахування коштів по сплаті аліментів на рахунок неповнолітньої дитини ОСОБА_1. 39. Зокрема, платіжна інструкція Р24АС2960 (а.с.38) містить інформацію про переказ коштів в сумі 1100 грн. з призначенням переказ власних коштів за аліменти; платіжна інструкція Р24А850295162С46516 (а.с.42) містить інформацію про переказ коштів в сумі 11200 грн. з призначенням переказ власних коштів за аліменти. 40. Вказані суми (див. пункт 39) повинен був врахувати державний виконавець при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів. 41. Інші платіжні інструкції (а.с.35-37, 39-41) посилання на аліменти у призначенні платежу не містять. 42. Таким чином суди попередніх інстанцій допустили неправильне застосування норм матеріального права та порушили норми процесуального права. […] 46. Проте скарга на дії державного виконавця підлягає частковому задоволенню, оскільки не всі платіжні інструкції, на які посилається скаржник, підтверджують перерахування коштів як аліментів (див. пункти 39-41)».

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України).

У справі, що переглядається, при зверненні зі скаргою скаржниця зазначає, що державним виконавцем прийняті квитанції про сплату, в яких не зазначено, що це сплата аліментів.

Таким чином, представник заявника зазначає, що ОСОБА_2 добровільно сплачував аліменти, та на картку сина боржником було сплачено 80500 грн. (аліменти).

06.07.2024 року на депозитний рахунок ВДВС Малиновського району боржником було сплачено 42120 грн., в рахунок погашення заборгованості по аліментам.

04.12.2024 року на депозитний рахунок ВДВС Малиновського району боржником було сплачено 110915,85 грн., в рахунок погашення заборгованості по аліментам.

На підставі вищевикладеного представник ОСОБА_1 зробив висновок, що ОСОБА_2 за період з 14.05.2014 року на рахунки ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було сплачено 387366,85 грн., тоді як державним виконавцем за цей же період нараховано - 427831,86 грн., тобто борг по сплаті аліментів на цей час складає - 40 465 грн.

З урахуванням встановлених обставин, колегія суддів приходить висновку про те, що при розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виконавець має враховувати лише ті платежі, призначення яких дає змогу ідентифікувати грошові кошти як аліменти.

Аналогічна позиція викладена у постанові ВС від 05 серпня 2025 року у справі 390/2379/24.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, ухвала суду скасуванню, з ухваленням нового судового рішення про задоволення скаргиОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 368, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хаджибейського районного суду м. Одеси від 06 серпня 2025 року скасувати.

Ухвалити постанову.

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересована особа Малиновський (Хаджибейський) відділ державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), заінтересована особа ОСОБА_2 на протиправні дії державного виконавця задовольнити.

Визнати протиправними дії головного державного виконавця Хаджибейського ВДВС м. Одеса Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Дениса Тимчука, щодо винесення постанови від 04 лютого 2025 року, про закінчення виконавчого провадження № 56320494, згідно з яким проводилось стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини належного віку щомісяця, з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 12.05.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Скасувати постанову головного державного виконавця Хаджибейського ВДВС м. Одеса Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Дениса Тимчука від 04 лютого 2025 року, щодо закінчення виконавчого провадження № 56320494;

Визнати розрахунок заборгованості в ВП № 56320494, по сплаті аліментів від 04.02.2025 року, виконаний головним державним виконавцем Хаджибейського ВДВС м. Одеса Південного МУ Міністерства юстиції (м. Одеса) Денисом Тимчук, незаконним та скасувати його.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складений 05 лютого 2026 року.

Головуючий ______________________________________ О.С. Комлева

Судді ______________________________________ М.М. Драгомерецький

______________________________________ С.М. Сегеда