Справа № 604/1308/25
Провадження № 2/604/105/26
У х в а л а

04 лютого 2026 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючої судді - Федорович І.В.,

секретаря судового засідання - Ілик Г.М.,

у підготовчому судовому засіданні, розглядаючи цивільну справу в загальному провадженні

за позовом ОСОБА_1 ,

до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Підволочиська районна державна нотаріальна контора,

про визнання недійсними договорів дарування, визнання права власності, витребування майна, -

ВСТАНОВИВ:

позивач ОСОБА_1 подав позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності власності на 1/4 частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , визнання недійсними договорів дарування, про витребування від ОСОБА_4 1/4 частини житлового будинку.

У судове засідання не з`явилися Відповідачі -1,2, хоча належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

12 січня 2026 року представник Відповідача -3 подав Відзив на позовну заяву.

У Відзиві зазначено:

- жодних правовстановлюючих документів чи доказів, які би могли підтвердити обставину того, що даний будинок дійсно існував (його будівництво завершено) на час смерті матері позивача надано не було, а отже даний будинок не може вважатися таким, що був нажитий подружжям у шлюбі та не входить до складу спадщини;

- законодавство не передбачає можливості судового визнання права власності на об`єкт незавершеного будівництва;

- право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва;

- посилання позивача на початок будівництва у 1957 році вказує на спільну сумісну власність подружжя на будівельні матеріали;

- Позивач не вказав дати завершення будівництва будинку;

- будинкова книга не є належним доказом завершення будівництва та набуття права власності на об`єкт нерухомості;

- фактично у позові позивач мотивує наявність у його матері права власності на 1/2 будинку лише документами, виданими у 1996 році, через 7 років після смерті матері, що навпаки підтверджує відсутність в даної особи на момент смерті права власноті на частку в будинку;

- єдиним власником будинку станом на 1996 рік є ОСОБА_5 ;

- оскільки будинок було введено в експлуатацію та право власності на нього було зареєстроване після смерті ОСОБА_6 , то дана особа не може вважатися такою, що набула на нього право власності, а позивач не міг отримати частку у праві власності на це майно;

- оскільки батько був єдиним власником, то він мав право розпорядження майном;

- у 2015 році ОСОБА_7 було здійснено добудову будинку та інші його покращення, внаслідок чого збільшилася загальна площа будинку;

- позивач знав про здійснення покращень, адже проживав у цьому ж будинку.

Крім того, Відповідач - 3 відповідно до положень ст. 93 ЦПК поставила Позивачу запитання, які мають значення для справи.

Позивач 04 лютого 2026 року у підготовчому судовому засіданні подав декілька письмових клопотань.

1. Представник Позивача просив долучити Відповідь на відзив.

Суд долучає Відповідь на відзив до справи.

Зокрема, у Відповіді на відзив Позивач зазначає:

- будинок фактично збудовано у 1968 році. Той факт що право власності не було оформлене документально на момент смерті дружини не позбавляє її частки у спільному майні;

- позивач постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини (запис у будинковій книзі), а отже прийняв спадщину фактично відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року;

- незалежно від часу прийняття спадщини , вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини;

- позивач став власником 1/4 частки будинку 28.02.1989 року незалежно від того, коли його батько оформив документи на себе;

- реєстрація права власності ОСОБА_7 на будинок є незаконною на підставі Декларації 2015, оскільки базується на недостовірних даних;

- будинок був самочинним будівництвом, а державна реєстрація права не змінює його правового режиму. Був відсутній проєкт реконструкції та повідомлення про початок виконання будівельних робіт, відповідно це є самочинним будівництвом.

2. Суд долучає до справи копію технічного паспорту Підволочиського БТІ на житловий будинок АДРЕСА_1 від 22.04.1997 року, площа - 78,3 м. кв.

3. Суд на підставі ст. 84 ЦПК дійшов висновку про задоволення клопотання про витребування доказів (копія Договору дарування від 1996 року).

4. Суд за клопотанням представника Позивача відкладає розгляд клопотання про доповнення позовних вимог вимогою про скасування запису про право власності від 2014 року на ім`я ОСОБА_4 .

5. Позивач просив відкласти розгляд справи для самостійного отримання доказів.

У зв`язку з наведеним, на підставі ч.2 ст.198 ЦПК суд відкладає розгляд підготовчого судового засідання та продовжує строк підготовчого судового засідання.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 42, 43, 84, 197, 198 ЦПК України, суд -

постановив:

1. Продовжити строк підготовчого судового засідання на тридцять днів.

2. Відкласти підготовче судове засідання до 25.02.2026 о 15:00год.

3. Долучити до справи Відзив та Відповідь на відзив.

4. Витребувати з Підволочиської районної державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію Договору дарування від 27.09.1996, зареєстрованого в реєстрі за № 793, посвідченого Підволочиською державною нотарівльною конторою, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 щодо житлового будинку у АДРЕСА_1 .

5. Зобов`язати Позивача надати відповідь на запитання Відповідача - 3 у порядку ст. 93 ЦПК у строк не пізніше як за п`ять днів до відкладеного підготовчого судового засідання або надати відповідь з поясненням підстав відмови про надання відповіді.

Ухвала оскарженню не підлягає та набуває законної сили в момент проголошення.

Суддя І.В. Федорович