ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року

м. Київ

справа № 369/16049/21

провадження № 61-8387св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Боярська об`єднана територіальна громада Київської області, в особі Боярської міської ради

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Гончар Тетяна Миколаївна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргуОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Басараб Наталія Володимирівна, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, в складі судді Фінагеєвої І. О., від 03 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду, в складі колегії суддів: Головачова Я. В., Нежури В. А., Невідомої Т. О., від 11 березня 2025 року,

ВСТАНОВИВ:

1. У листопаді 2021 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про визнання права на спадщину та встановлення факту родинних відносин.

2. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилалась на те, що

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її тітка ОСОБА_2 , яка була рідною сестрою її померлого батька ОСОБА_3 .

3. Вказує, що родичів у тітки, окрім неї не було, заповіту ОСОБА_2 не залишила, а тому вона є єдиним спадкоємцем.

4. Стверджує, що про смерть тітки їй стало відомо лише у 2020 році, але через запроваджені на території України карантинні обмеження вона була позбавлена можливості у встановлений законом строк звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

5. Водночас рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2020 року спадщину після смерті ОСОБА_2 визнано відумерлою.

6. Ухвалою Вільшанського районного суду Кіровоградської області

від 03 червня 2021 року заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин залишено без розгляду у зв`язку з існуванням спору про право на спадкове майно.

7. Вважає, що її право на спадкування після смерті тітки може бути поновлення шляхом подання цього позову і просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно, що належало ОСОБА_2 , а саме - однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , встановивши факт родинних відносин між нею та ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , як племінниці та тітки.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

8. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 03 грудня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року, у задоволенні позову відмовлено.

9. Рішення суду мотивовано тим, що позивачкою не доведено факту спорідненості з ОСОБА_2 , а оскільки вирішення вимог про визнання права власності на спадкове майно залежить від факту наявності родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

10. Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки наявні у справі докази не підтверджують родинних зв`язків між позивачкою та спадкодавцем.

11. Суд зазначив, що ОСОБА_1 не довела, що її батько ОСОБА_3 та спадкодавець ОСОБА_2 мають походження від одних батьків, тобто є рідним братом та сестрою, що б давало підстави вважати позивачку племінницею ОСОБА_2 .

12. Та обставина, що прізвище і по батькові батька позивачки збігається з прізвищем та по батькові спадкодавця ОСОБА_2 , за відсутності інших доказів підтвердження їх спорідненості, має характер припущення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

13. У касаційній скарзіОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат

Басараб Н. В., просить рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати, ухваливши нове судове рішення про задоволення позову.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

14. У червні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Басараб Н. В., подала касаційну скаргу на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 03 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 11 березня 2025 року.

15. Ухвалою Верховного Суду від 04 серпня 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи

№ 369/16049/21, які у серпні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

16. Підставою касаційного оскарження судових рішень заявниця зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 638/15738/17, від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

17. Касаційна скарга мотивована тим, що чинне законодавство не містить вичерпного переліку засобів доказування, за допомогою яких має підтверджуватись факт родинних відносин, тому застосовуються загальні правила щодо доказів та обов`язку доказування.

18. Вказує, що суд не витребував у нотаріуса Гончар Т. М. інформацію щодо спадкової справи, актовий запис про смерть ОСОБА_2 , а обмежився лише даними про те, що на підставі рішення суду спадщина визнана відумерлою.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

19. У серпні 2025 року Боярська міська рада подала відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити скаргу без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

20. Відзив мотивований тим, що питання оформлення прав позивачки на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 в нотаріальному порядку не вирішувалось.

21. Вказує, що Боярська міська рада лише у жовтні 2020 року звернулась до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, а позивачка упродовж майже двох років після смерті спадкодавця не вчиняла дій щодо прийняття спадщини та оформлення спадкових прав.

22. Звертає увагу, що реєстрація смерті ОСОБА_2 була проведена за заявою представника Комунального підприємства «Міська ритуальна служба Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області».

Фактичні обставини справи, встановлені судами

23. Відповідно до копії свідоцтва про народження № 7, від 07 березня

1935 року, ОСОБА_3 є сином ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

24. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від

26 травня 1959 року ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

25. Після реєстрації шлюбу у 1978 році ОСОБА_6 змінила прізвище « ОСОБА_8 ».

26. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_9 , а ІНФОРМАЦІЯ_4 - ОСОБА_10 .

27. 23 листопада 2018 року органами поліції у Київській області у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєстроване кримінальне провадження № 0006695.

28. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 11 грудня 1997 року, зареєстрованого в реєстровій книзі № 2 за № 160/19, квартира

АДРЕСА_1 належала ОСОБА_2 .

29. Рішенням від 27 листопада 2020 року у справі № 369/12462/20 Києво-Святошинський районний суд Київської області визнав відумерлою спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , до складу якої входить квартира

АДРЕСА_1 .

30. 31 травня 2021 року право комунальної власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за територіальною громадою м. Боярка в особі Боярської міської ради Київської області.

31. Відповідно до довідок державного архіву Кіровоградської області у документах архіву відсутні відомості про народження ОСОБА_2 у 1937 році; у книгах реєстрації актів громадського стану про народження у населених пунктах Вільшанського району Одеської (нині - Кіровоградської) області за 1937 рік актовий запис про народження

ОСОБА_2 відсутній; у документах архівного фонду за 1938 рік актовий запис про народження ОСОБА_2 відсутній.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

32. Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, відзиву на неї, та матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

33. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

34. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

35. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 315 ЦПК України суд розгляд справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

36. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

37. Згідно зі статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

38. За частиною першою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

39. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

40. Відповідно до частини першої статті 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа

41. За правилами частин першої-третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

42. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

43. Положеннями частини першої статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

44. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

45. Згідно з правилами частин третьої та четвертої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

46. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

47. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

48. Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

49. Велика Палата Верховного Суду наголошує на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс (пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня

2020 року у справі № 129/1033/13-ц).

50. Отже, ОСОБА_1 проти позову якої відповідач послідовно заперечував, мала не лише заявити відповідні вимоги, а й надати докази на їх підтвердження.

51. Ці правила передбачені процесуальним законом, для позивачки, інтереси якої представляє адвокат, були передбачуваними.

52. Відмовляючи в позові, суди попередніх інстанцій правильно звернули увагу, що в матеріалах розглядуваної справи взагалі відсутні докази того, що батько позивачки - ОСОБА_3 та спадкодавець ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою.

53. Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

54. Доводи касаційної скарги про те, що суд не витребував матеріали спадкової справи та свідоцтво про смерть ОСОБА_2 на правильність вирішення справи по суті не впливають.

55. Рішенням від 27 листопада 2020 року у справі № 369/12462/20

Києво-Святошинський районний суд Київської області встановив, що

20 листопада 2018 року виконавчим комітетом Боярської міської ради було проведено державну реєстрацію смерті ОСОБА_2 , що підтверджено відповідним актовим записом про смерть за №760 та повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Крім того Києво-Святошинською районною державною нотаріальною конторою Київської області надано витяг зі спадкового реєстру №61299628 від 13 серпня 2020 року та витяг зі Спадкового реєстру №61299646 від 13 серпня 2020 року, згідно з якими відомості про спадкові справи та заповіти відсутні.

56. Факт смерті ОСОБА_2 жодною зі сторін не заперечувався, як і факт відсутності заведеної спадкової справи на час ухвалення судом рішення у справі № 369/12462/20 про визнання спадщини відумерлою. Надана позивачкою копія заяви нотаріусу про прийняття спадщини складена 20 травня

2024 року.

57. Верховний Суд також звертає увагу на обраний позивачкою у цій справі спосіб захисту прав, які вона вважає порушеними.

58. На момент подання ОСОБА_1 розглядуваного позову право власності на спірну квартиру вже було зареєстроване за міською радою на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, а отже визнання права власності на цю ж квартиру за позивачкою без її витребування у чинного власника неможливе.

59. Висновки судів попередніх інстанцій не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі

№ 638/15738/17, від 11 лютого 2022 року у справі № 947/22756/19 (пункт

1 частини другої статті 389 ЦПК України), на які в касаційній скарзі посилається позивачка.

60. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

61. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija

v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

62. Наведені в обґрунтування касаційної скарги доводи не підтверджують наявності підстав для скасування оскаржених судових рішень.

63. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що суди попередніх інстанцій ухвалили оскаржені судові рішення із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права, що відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України є підставою для залишення касаційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанови апеляційного суду - без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Басараб Наталія Володимирівна, залишити без задоволення.

2. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 03 грудня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду

від 11 березня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников