Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3747/16-ц
Провадження №: 4-с/332/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2026 р. м. Запоріжжя

Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді - Марченко Н.В.,

за участю секретаря судового засідання - Петракея Р.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя скаргу ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Нємни Тетяни Ігорівни, суб`єкт оскарження: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на дії/бездіяльність органу примусового виконання,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Нємни Тетяни Ігорівни звернувся до Заводського районного суду м. Запоріжжя зі скаргою на дії/бездіяльністьЛівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса).

В обґрунтування скарги зазначено, що 23.12.2016 року державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткачук Тетяною Олександрівною було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 332/3747/16-ц 2/32/1612/16, виданого 08.12.2016 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та малолітньої доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частини до досягнення ними повноліття.

11.11.2025 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляком Богданом Валентиновичем (далі державний виконавець) було винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому проваджені ВП № НОМЕР_3, якою було накладено штраф на користь стягувача у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 80277,52 гривень. У вищевказаній постанові було зазначено, що штраф було накладено у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

22.12.2025 року представнику ОСОБА_1 , адвокату Нємні Т.І., на електрону пошту ІНФОРМАЦІЯ_1 було направлено постанову про відкриття виконавчого провадження (з ідентифікатором) для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Ознайомившись із матеріалами виконавчого провадження, скаржник вважає дії та бездіяльність державного виконавця протиправними, виходячи з наступного: ОСОБА_1 є військовослужбовцем, який під час захисту територіальної цілісності та суверенітету України отримав інвалідність і наразі отримує пенсію, яка є основним джерелом його доходу.

Згідно ч.1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_3 міститься лише одна вимога

№12488 від 01.07.2022 року про надання інформації про проходження боржником ОСОБА_1 військової служби, що свідчить про те, що державним виконавцем не вживалось вичерпних заходів для забезпечення виконання рішення.

При цьому, представником ОСОБА_1 неодноразово надавалась інформація про наявність коштів на рахунку ОСОБА_1 , достатніх для погашення боргу. Однак, державним виконавцем не було вжито елементарних заходів щодо виставлення платіжних вимог для списання коштів та перевірки балансу на вже арештованих рахунках.

Згідно ч.1 ст.75 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання. Тобто накладення штрафу є крайнім заходом, який має застосовуватися виключно у разі, якщо боржник ухиляється від виконання зобов`язань, приховує майно або іншим чином перешкоджає виконавчим діям.

В даному випадку ОСОБА_1 самостійно та через представника активно сприяв погашенню заборгованості та закриттю виконавчого провадження, повідомляючи про наявні грошові кошти на заблокованих рахунках. Несписання коштів та блокування карток за наявності грошей на рахунку є наслідком виключно бездіяльності виконавця.

Крім того, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 11.11.2025 року державним виконавцем у межах одного дня було винесено низку постанов, а саме: постанову про накладення штрафу за наявності заборгованості зі сплати аліментів, постанову про стягнення виконавчого збору, постанову про зняття арешту з коштів, постанови про припинення розшуку майна боржника, а також постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.

При цьому, постанова про накладення штрафу була винесена до вчинення дій, спрямованих на фактичне стягнення заборгованості, зокрема до звернення стягнення на доходи боржника та до зняття арешту з коштів.

Таким чином, штраф було застосовано за відсутності попереднього вичерпного використання інших передбачених законом заходів примусового виконання.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що загальними вимогами, які висуваються до актів індивідуальної дії як актів правозастосування, є їх обґрунтованість та вмотивованість, тобто наведення суб`єктом владних повноважень конкретних підстав прийняття (фактичних і юридичних)таких актів, а також переконливих і зрозумілих мотивів їх прийняття (Постанова Верховного Суду від 5 березня 2020 року у справі № 640/467/19, від 23.10.2018 року у справі № 822/1817/18).

На підставі викладеного, просить суд:

1.Скасовувати постанову про накладення штрафу від 11.11.2025 року у виконавчому проваджені ВП № НОМЕР_3;

2.Визнати дії старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної

виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляка Богдана Валентиновича неправомірними;

3.Зобов`язати старшого державного виконавця Лівобережного відділу державної

виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління

Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляка Богдана Валентиновича усунути порушення.

03.02.2026 від представника Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) надійшов відзив на скаргу, в якому зазначено, що на виконанні Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Дніпровського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження АСВП № НОМЕР_3 з примусового виконання виконавчого листа № 332/3747/16-ц 2/32/1612/16, виданого 08.12.2016 року Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та малолітньої доньки ОСОБА_4 аліментів у розмірі 1/3 частини до досягнення ними повноліття.

Порядок здійснення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів врегульований

Сімейним кодексом України, Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5, та іншими нормативноправовими актами.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець

зобов`язаний вживати передбачених Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

З 10.11.2025 виконавче провадження № НОМЕР_3 обліковується у старшого державного виконавця Поляка Б.В.

Вже 11.11.2025 державним виконавцем було винесено постанову про накладення штрафу за заборгованість по сплаті аліментів, тобто постанова була винесена не пізніше наступного дня з моменту, коли виконавець отримав всі матеріали провадження та мав можливість працювати у ньому.

З розрахунку заборгованості державного виконавця Цисарської К.Г. станом на 01.12.2021 (з вересня 2021 по листопад 2021) вбачається, що наявна заборгованість зі сплати аліментів, що перевищує суму платежів за повних три місяці.

З матеріалів виконавчого провадження також стає відомо, що за грудень 2021 платіж також пропущено, отже сумарна заборгованість за чотири місяці згідно наступному розрахунку державного виконавця Купріної Х.В. складає 9076,78 гривень.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів державного виконавця Купріної Х.В., станом на 01.01.2024 випливає, що боржником пропущено платежів на 15 місяців. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Поляка Б.В. станом на 01.11.2025 з`ясовується, що ОСОБА_1 не сплачено заборгованість за повних 17 місяців.

Отже, Боржником ОСОБА_1 було пропущено платежів за повних 36 місяців згідно розрахунків вищеперерахованих виконавців.

Виконавець повинен стягувати з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Згідно зі статтею 182 цього Кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем (ФОП) і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається

виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. З дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання у ОСОБА_1 станом на 01.11.2025 утворилася заборгованість зі сплати аліментів 160555,04 грн., сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Тому, старшим державним виконавцем Поляком Б.В., керуючись частиною 14 статті

71 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, було прийнято рішення накласти на Боржника штраф на користь стягувача у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 80277,52 гривень.

Заборгованість зі сплати аліментів утворилась безпосередньо з вини особи, яка

зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду щомісячно до повноліття дитини згідно виконавчого листа № 332/3747/16-ц 2/32/1612/16, виданого 08.12.2016.

Таким чином, Боржник ухилявся від сплати аліментів умисно, маючи при цьому можливість виконувати свої зобов`язання і сплачувати аліменти помісячно.

Отже, винесена державним виконавцем постанова про накладення на Боржника штрафу в сумі 80277,52 гривень є законною та скасуванню не підлягає.

Враховуючи вищевикладені обставини, вважає, що надані скаржником доводи безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

03.02.2026 від представника заявника - адвоката Нємни Т.І. надійшли додаткові пояснення, в яких зазначено, що доводи наведенні у відзиві не спростовують доводи, наведенні у скарзі.

У матеріалах виконавчого провадження № НОМЕР_3 наявні докази перебування на рахунку боржника грошових коштів згідно Постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 12.07.2024 року ВП № НОМЕР_3, про що державним виконавцем не було згадано у відзиві на скаргу.

Також, копію постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію,

стипендію та інші доходи боржника ВП № НОМЕР_3 від 12.07.2024 було для виконання направлено до ВЧ НОМЕР_1 , де ОСОБА_1 отримував заробітну плату.

Крім того, державний виконавець зазначає у відзиві, що «боржник ухилявся від

сплати аліментів умисно, маючи при цьому можливість виконувати свої зобов`язання і сплачувати аліменти помісячно». Однак, згідно постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій від 21.08.2024 року ВП № НОМЕР_3 державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріною Христиною Віталіївною було визначено для боржника - фізичної особи ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК. Згідно виписці по картці НОМЕР_2 з 20.01.2024 по 13.11.2024 були зарахування заробітної плати.

Крім того, представником ОСОБА_1 неодноразово надавалась інформація про наявність коштів на рахунку ОСОБА_1 , достатніх для погашення боргу, але державний виконавець не вживав вичерпних заходів для списання грошових коштів із вже заблокованих рахунків.

За таких обставин, наведені у відзиві пояснення не можуть бути визнані

належним обґрунтуванням невжиття заходів примусового виконання рішення.

У судове засідання представник Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) не з`явився, у прохальній частині відзиву на скаргу просив її розгляд проводити за його відсутності.

ОСОБА_1 та його представник у судове засідання не з`явились. Від представника скаржника надійшла заява про розгляд скарги за її відсутності та відсутності ОСОБА_1 .

У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.

Вивчивши матеріали скарги суд вважає, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 23.12.2016 року державним виконавцем Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Ткачук Тетяною Олександрівною було відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_3 та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 332/3747/16-ц 2/32/1612/16, виданого 08.12.2016 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та малолітньої доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частини до досягнення ними повноліття.

11.11.2025 року старшим державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Поляком Богданом Валентиновичем було винесено постанову про накладення штрафу у виконавчому проваджені ВП № НОМЕР_3, якою було накладено штраф на користь стягувача у розмірі 50 % суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 80277,52 гривень. У вищевказаній постанові було зазначено, що штраф було накладено у зв`язку із наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки.

Порядок стягнення аліментів визначений ст. 71 Закону України від 02.06.2016 № 1404-VІІІ «Про виконавче провадження».

Згідно з вимогами статей 1, 3 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов`язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Стаття 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок стягнення аліментів. Так, відповідно до вимог зазначеної статті, виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувану і боржнику в тому числі і у разі подання заяви стягувачем або боржником. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Згідно із пунктами 3, 4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02 квітня 2012 року № 512/5, у разі якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження. Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому статтею 195 СК України.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.8 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10-денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не менше одного разу на два тижні - щодо виявлення рахунків, електронних гаманців боржника, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Порядок стягнення аліментів визначається статтею 71 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 14 цієї статті передбачено накладення на боржника штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, а саме:

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

- за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

У подальшому постанова про накладення штрафу у розмірі, визначеному абзацом першим цієї частини, виноситься виконавцем у разі збільшення розміру заборгованості боржника на суму, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік.

Суми штрафів, передбачених цією частиною, стягуються з боржника у порядку, передбаченому цим Законом, і перераховуються стягувачу.

З Автоматизованої системи виконавчих проваджень, а саме: з примусового виконання виконавчого листа №332/3747/16-ц 2/32/1612/16, виданого 08.12.2016 Заводським районним судом м. Запоріжжя ( ВП НОМЕР_4), судом встановлено, що державним виконавцем своєчасно не було здійснено перевірку про доходи ОСОБА_1 , що підтверджується відповіддю на запит №136871201 від 18.02.2022 до Державної фіскальної служби України та відповіддю на запит №200156251 від 15.04.2024 до Державної податкової служби України. За вказаний період з 18.02.2022 по 15.04.2024 жодного запиту державного виконавця матеріали виконавчого провадження не містять.

При цьому, з відповідді на запит №200156251 від 15.04.2024 до Державної податкової служби України вбачається, що ОСОБА_1 з 2016 року безперервно отримував дохід, з якого повинні були утримуватись аліменти, причини несвоєчасного звернення стягнення на дохід ОСОБА_1 з боку виконавчої служби матеріали справи не містять.

Також, з Розрахунків заборгованості зі сплати аліментів б/н та дати, складені державними виконавцями Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Х. Купріної та Б. Поляком вбачається, що у державних виконавців була наявна інформація про дохід ОСОБА_1 , який за період з січня 2022 року по грудень 2023 року склав 1695343,78 грн. та за період з січня 2024 року по жовтень 2025 року, який склав 259940,00 грн., з яких повинні були стягуватися аліменти у розмірі 1/6 частини, при цьому стягнення проводились не щомісячно, що призвело до виникнення заборгованості.

Крім цього, згідно постанови про визначення поточного рахунку фізичної особи - боржника у банку для здійснення видаткових операцій від 21.08.2024 року ВП № НОМЕР_3 державним виконавцем Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Купріною Христиною Віталіївною було визначено для боржника - фізичної особи ОСОБА_1 поточний рахунок НОМЕР_2 , відкритий у АТ КБ ПРИВАТБАНК. Згідно виписці по картці НОМЕР_2 з 20.01.2024 по 13.11.2024 були зарахування заробітної плати.

Отже, матеріалами справи не підтверджено, що боржник ОСОБА_1 ухилявся від виконання зобов`язань, приховував майно або іншим чином перешкоджав виконавчим діям.

Таким чином, суд вважає, що оспорювана постанова, відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», винесена державним виконавцем безпідставно, оскільки державним виконавцем не дотримано вимог: пункту 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», який чітко визначає, що державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; пункту 6 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 в якому зазначено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами; та норми статті 48 Закону України «Про виконавче провадження», яка чітко визначає, що виконавець проводить перевірку, не менше одного разу на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Боржником подано скаргу на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Згідно з цим порядком, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи (стаття 447 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (стаття 451 ЦПК України).

Як визначено частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, зобов`язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Однак можливість оскаржити рішення, дії або бездіяльність державного виконавця в порядку, визначеному частиною 3 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», не позбавляє сторону виконавчого провадження можливості захистити свої порушені права та інтереси шляхом звернення з відповідною скаргою до суду, який видав виконавчий документ, згідно з частиною 1 статті 74 цього Закону України «Про виконавче провадження». Такий захист має бути ефективним, зокрема доступним для тих, кого він стосується, спроможним запобігти виникненню або продовженню стверджуваного порушення та не залежати від дій, які виконавець вчиняє на свій розсуд.

За результатами розгляду скарги на дії виконавця з метою ефективного відновлення порушеного права скаржника суд може скасувати постанову виконавця, згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, що викладений у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 910/7310/20.

На підставі викладеного, керуючись статтями 450-451 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , в особі представника - адвоката Нємни Тетяни Ігорівни, суб`єкт оскарження: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) на дії/бездіяльність органу примусового виконання - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Поляка Богдана Валентиновича при винесенні постанови про накладення штрафу від 11.11.2025 при примусовому виконанні виконавчого листа №332/3747/16-ц 2/32/1612/16, виданого 08.12.2016 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та малолітньої доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частини до досягнення ними повноліття.

Скасувати постанову державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Поляка Богдана Валентиновича про накладення штрафу, винесену 11.11.2025 при примусовому виконанні виконавчого листа №332/3747/16-ц 2/32/1612/16, виданий 08.12.2016 Заводським районним судом м. Запоріжжя про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 та малолітньої доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 1/3 частини до досягнення ними повноліття.

Зобов`язати державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) Поляка Богдана Валентиновича усунути вказане порушення.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду.

Апеляційна скарга може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Повний текст ухвали складено 03.03.2026.

Суддя Н.В. Марченко