Справа № 484/6860/25
Провадження № 2/484/314/26
Рішення

іменем України

30.01.2026 року м. Первомайськ

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Максютенко О.А

за участю секретаря судових засідань Завірюха В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив

ТОВ "Коллект центр" через систему "Електронний суд" звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договорами про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року, №101384151 від 24.09.2021 року, та за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року в загальній сумі 157098,87 грн., судові витрати понесені при сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 25000 грн.

В обгрунтування позову вказує, що 26.08.2021 року та 24.09.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ "Мілоан" були укладені договори про споживчий кредит №3782740 та №101384151відповідно, підписані електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача були перераховані суми кредитів у розмірі 15000,00 грн. зі сплатою процентів (2,0 відсотків), на строк 30 днів з 26.08.2021 року по 25.09.2021 року, та в розмірі 1000,00 грн., зі сплатою процентів (1,25 відсотків), на строк 30 днів з 24.09.2021 року по 24.10.2021 року.

Крім того, 03.09.2021 року між відповідачем ОСОБА_1 та ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" було укладений договір позики №77553881, підписаний також електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, та на картковий рахунок відповідача були перераховані сума кредиту у розмірі 13342,00 грн. зі сплатою процентів (1,99 відсотків), на строк 30 днів з 03.09.2021 року по 03.10.2021 року

15.12.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №15-12/2021-22, відповідно до якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі до боржника за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року.

17.01.2022 року між ТОВ "Мілоан" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №17-01/2022-54, відповідно до якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі до боржника за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року.

27.01.2022 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №27-01/2022, відповідно до якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі до боржника за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року.

10.01.2023 року між ТОВ "Вердикт Капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено Договір відступлення права вимоги №10-01/2023, відповідно до якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі до боржника за договорами про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року, №101384151 від 24.09.2021 року, та за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов кредитних договорів у відповідача виникла заборгованість по трьом кредитним договорам у загальній сумі 157098,87 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь.

Ухвалою суду від 19.12.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі та призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів.

Сторони про місце, день та час розгляду справи були повідомлені завчасно і належним чином.

Представник позивача у позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

16.12.2025 року від представника відповідача адвоката Сікорського М.М. надійшов на адресу суду відзив, за яким було визнано кредиту заборгованість частково в межах строку дії кредитних договорів, оскільки жодних угод про продовження строку їх дії позивачем не надано, пролонгація без участі відповідача не можлива. Також просив зменшити витрати на професійну правничу допомогу до 2000 грн., що буде достатньою, обгрунтованою, справедливою та буде відповідати критеріям співмірності й розумності.

27.01.2026 року через систему "Електронний суд" від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, за якою просили не враховувати відзив відповідача, оскільки кредитні договори були пролонговані відповідно до п.п. 2.3.1.1, 2.3.1.2 договорів, оновлені графіки сплати заборгованості надходили на електронний кабінет відповідача. Вказані умови в договорах були погоджені відповідачем, а тому позов підлягає задоволенню, підстав для зменшення витрат на професійну правничу допомогу представник позивача не вбачає, оскільки саме в результаті порушення зобов`язань за кредитними договорами відповідачем, позивач вимушений був скористатися послугами правників для подачі позовних заяв до суду.

Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статтей 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України та частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Судом встановлено, що 26.08.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №3782740, за умовами якого ОСОБА_1 як позичальник отримав грошові кошти в сумі 15000,00 грн., строк користування - 30 днів, термін повернення кредиту 25.09.2021 року (п.п. 1.2- 1.4 договору).

24.09.2021 року між ТОВ "Мілоан" та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит №101384151, за умовами якого ОСОБА_1 як позичальник отримав грошові кошти в сумі 1000,00 грн., строк користування - 30 днів, термін повернення кредиту 24.10.2021 року (п.п. 1.2- 1.4 договору).

Пунктом 1.5.2. договору про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року визначено проценти за користування кредитом: 9000,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,0% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.5.2. договору про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року визначено проценти за користування кредитом: 375,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.6. вищевказаних договорів визначено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Відповідно до п. 2.2.2 вищевказаних договорів нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту по дату фактичного повернення кредиту (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Відповідно до п. 2.2.3 вищевказаних договорів проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п. 1.6 цього Договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, программ лоялності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п. 1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену в п. 1.6 Договору.

Якщо визначена п. 1.5.2 процентна ставка є нижчою від стандартної (базової) ставки, то після завершення первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах, проценти з дня продовження строку кредитування (пролонгації) на стандартних (базових) умовах, згідно п. 2.3.1.2 продовжують нараховуватись за базовою ставкою згідно п. 1.6 Договору.

Стандартна (базова) ставка не є підвищеною. Якщо розмір зобов`язань Позичальника зі сплати процентів первісного строку кредитування та/або строку пролонгації на пільгових умовах є меншим ніж заборгованість зі сплати процентів за аналогічний строк кредитування, що продовжений на стандартних (базових) умовах, це означає, що протягом первісного строку кредитування та/або в період пролонгації на пільгових умовах Позичальнику була надана знижка, що дорівнює різниці між стандартною (базовою) ставкою встановленою п.1.6 та процентною ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється. Розмір стандартної (базової) кредитної ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника.

Пролонгацію строку кредитування на пільгових або стандартних (базових) умовах за цим Договором передбачено в п. 2.3, яка може відбуватись наступним чином: 2.3.1.1. Пролонгація на пільгових умовах: Позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що Кредитодавцем надана така можливість Позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством (далі Правила), що розміщені на веб-сайті Товариства tengo.ua (далі Сайт Товариства) за посиланням https://tengo.ua/s/documents і є невід`ємною частиною цього Договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Можливі періоди продовження строку кредитування, максимальні ставки комісії за управління та обслуговування кредиту (строк продовження: 3 дні максимальний розмір комісії, відсоток від поточного залишку 3%; 7 днів 5%; 15 днів 10%).

Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на пільгових умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за ставкою визначеною п.1.5.2 Договору. 2.3.1.2. Пролонгація на стандартних (базових) умовах: Позичальник може збільшити строк кредитування на 1 (один) день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування (з урахуванням всіх пролонгацій). Таке збільшення (продовження) строку кредитування відбувається кожен раз коли Позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку, якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування Позичальником у спосіб вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних (базових) умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних (базових) умовах 60 днів. Користування кредитними коштами припиняється, якщо у Позичальника відсутня заборгованість перед Кредитодавцем за кредитом (тілом кредиту). Якщо Позичальник здійснює продовження строку кредитування (пролонгацію) на стандартних (базових) умовах, проценти за користування кредитом протягом періоду на який продовжено строк кредитування нараховуються за стандартною (базовою) ставкою наведеною в п.1.6 Договору. У випадку, якщо Позичальник протягом періоду на який продовжено строк кредитування(пролонгації) на стандартних (базових) умовах вчинить дії для продовження строку кредитування на пільгових умовах, такі дії зупиняють строк пролонгації на стандартних (базових) умовах до моменту спливу строку пролонгації на пільгових умовах.

Відповідно до п. 4.1. вищевказаних договорів у разі прострочення Позичальником зобов`язань повернення кредиту (частини кредиту згідно Графіку платежів) та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами цього Договору, Позичальник починаючи з дня наступного за днем спливу терміну (дати), вказаного в Графіку платежів, як останній день строку протягом якого платіж не вважається простроченим, зобов`язаний сплатити на користь Товариства пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми невиконаного грошового зобов`язання, за кожен день прострочення. Пеня не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Сукупна сума неустойки (штраф, пеня) нарахована за порушення зобов`язань Позичальником не може перевищувати 50 відсотків від загальної суми кредиту одержаного Позичальником за цим Договором.

Крім цього, 03.09.2021 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ОСОБА_1 укладено договір позики №77553881, за умовами якого ОСОБА_1 як позичальник отримав грошові кошти в сумі 1000,00 грн., строк користування - 30 днів, процентна ставка - 1,99% (фіксована), термін повернення кредиту 03.10.2021 року (п.п. 2.1- 2.3 договору).

Судом встановлено, що між ТОВ "Мілоан" (Клієнт) та ТОВ "Вердикт капітал" (Фактор) 15.12.2021 та 17.01.2022 року укладено договори факторингу №15-12/2021-22, №17-01/2022-54, за змістом яких ТОВ "Мілоан" як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору - ТОВ "Вердикт капітал", належні кредитору права вимоги до боржників за договорами про надання фінансових послуг, в тому числі до боржника за договорами про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року та №101384151 від 26.08.2021 року.

27.01.2022 року між ТОВ "1 Безпечне агенство необхідних кредитів" та ТОВ "Вердикт Капітал" укладено договір факторингу №27-01/2022, відповідно до якого останнє отримало право вимоги до боржників, в тому числі до боржника за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року.

Згідно досліджених судом реєстрів боржників з даними про позичальника розмір відступлених прав ТОВ "Вердикт Капітал" до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року заборгованість становить в розмірі 121999,50 грн, з якої: заборгованість за тілом кредиту 14550,00 грн, заборгованість за відсотками 104614,50 грн., заборгованість з комісії 2835,00 грн.; за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року заборгованість становить в розмірі 6385,00 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту - 1000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 5275,00 грн., заборгованість за комісіями - 110,00 грн.; за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року заборгованість становить 45446,87 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту - 13342,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 31860,70 грн., інфляційні збитки - 213,47 грн., нараховані 3 % річних - 30,70 грн.

10.01.2023 року між ТОВ "Вердикт капітал" та ТОВ "Коллект Центр" укладено договір про відступлення права вимоги №10-01/2023, за змістом якого ТОВ "Вердикт Капітал" як первісний кредитор відступив шляхом продажу новому кредитору - ТОВ "Коллект Центр", належні кредитору права вимоги до боржників, зазначених у додатках, включаючи права вимоги до правонаступників, спадкоємців, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, в тому числі до боржника за договорами про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року, №101384151 від 24.09.2021 року та за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року.

За змістом дослідженого судом реєстру боржників відносно ОСОБА_1 кредитором ТОВ "Вердикт Капітал" обумовлено передачу вимог зі сплати заборгованості, а саме: за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року на суму 105267,00 грн, з яких: 14550,00 грн - заборгованість за основним зобов`язанням (тілом кредиту); 87882,00 грн - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги, 2835,00 грн. - заборгованість за комісіями;за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року на суму 6385,00 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту - 1000,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 5275,00 грн., заборгованість за комісіями - 110,00 грн.; за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року на суму 45446,87 грн., з якої: заборгованість за тілом кредиту - 13342,00 грн., заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення прав вимоги - 31860,70 грн., інфляційні збитки - 213,47 грн., нараховані 3 % річних - 30,70 грн., а всього на загальну суму 157098,87 грн.

Вирішуючи питання обгрунтованості заявлених позивачем вимог суд виходить з таких міркувань.

Згідно з частиною 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу; інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 1 статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Частинами 1, 2 статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Відповідно до частини 5 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1 та 2 статті 639 ЦК України встановлено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Відповідно до частини 1 статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною (частина перша статті 642 ЦК України).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За змістом ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Верховний Суд неодноразово наводив висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанова ВП ВС від 28 березня 2018 року по справі №444/9519/12.

У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Положеннями ст. 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Надаючи оцінки поданим стороною позивача розрахункам на підтвердження суми заборгованості суд приходить до висновку про їх часткову невідповідність погодженим сторонами умовам договору, що призвело до помилкового безпідставного збільшення обсягу заявлених вимог.

Як зазначалось вище, положеннями п. 2.3 договорів про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року та №101384151 від 24.09.2021 року сторони визнали за можливе наявність пролонгації кредиту за цим Договором не більше 60 днів, але за умови, що Позичальник має вчинити дії передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Доказів вчинення таких дій Позичальником позивачем не надано.

Суд звертає увагу, що для нарахувань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України кредитодавець зобов`язаний заявити про таку вимогу згідно п. 4.2 договорів про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року та №101384151 від 24.09.2021 року.

Надані стороною позивача розрахунки свідчать про відсутність нарахувань за приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України, окрім договору позики №77553881 від 03.09.2021 року, за яким нараховану відповідачу інфляційні збитки в розмірі 213,47 грн. та 3 % річних в розмірі 30,70 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що сума процентів за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року складає 9000,00 грн. (15000 грн. х 2,0% х 30 днів), за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року складає 375,00 грн. (1000 грн. х 1,25% х 30 днів), що відповідає п. 1.5.2 Договорів. Сума процентів за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року складає 7965,30 грн. (13342 грн. х 1,99% х 30 днів), інфляційні збитки - 213,47 грн., нараховані 3 % річних - 30,70 грн. Отже, саме ця сума процентів за користування кредитними коштами за трьома договорами підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо стягнення процентів в іншій частині, то суд вважає їх безпідставними, з огляду на наступне.

У пунктах 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другоюстатті 1050 ЦК Україниправо кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другоюстатті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що правові підстави для стягнення заборгованості по відсоткам за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року після 25.09.2021 року, за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року після 24.10.2021 року, за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року після 03.10.2021 року, відповідно до умов договорів про споживчий кредит та договору позики відсутні.

Суд звертає увагу на те, що позивачем відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України не надано суду доказів, що строк кредитування за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року був пролонгований кредитодавцем після 25.09.2021 року, за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року був пролонгований кредитодавцем після 24.10.2021 року, відповідно до п. 2.3 договорів, також не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), тому строк кредитування становив до 25.09.2021 року та 24.10.2021 року відповідно.

Також не було надано суду доказів? що строк кредитування за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року був пролонгований кредитодавцем після 03.10.2021 року, не було надано оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), тому строк кредитування становив до 03.10.2021 року відповідно.

Отже, продовження нарахування процентів після закінчення строку кредитного договору є неправомірним.

Щодо стягнення заборгованості за комісією суд зазначає наступне.

У пункті 1.5.1. договору про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року зазначено комісію за надання кредиту у розмірі 2850,00 грн., яка нараховується за ставкою 19,00% від суми кредиту одноразово.

Пунктом 1.5.1 договору про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року передбачено комісію за надання кредиту у розмірі 110,00 грн., яка нараховується за ставкою 11,00% від суми кредиту одноразово.

Пунктами 6.3 вищезазначених договорів передбачено, що позичальник підтверджує, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і збов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитних договорів та Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на сайті Товариства, та є невід`ємною частиною договорів.

Одночасно відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

За приписами частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за надання кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, п. 4 ч. 1 ст. та ч. 2 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління НБУ постановою від 11.02.2021 року № 16 затвердило Правила розрахунку небанківськими фінансовими установами України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

Відповідно до Правил кредитодавець надає споживачу детальний перелік складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - за кількістю днів, щомісяця, щокварталу) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та/або супутніх послуг кредитодавця, кредитного посередника (за наявності) та третіх осіб за кожним платіжним періодом за формою, наведеною в таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит у додатку 2 до цих Правил.

Кредитодавець має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дають змогу змінювати процентну ставку та/або інші платежі за послуги кредитодавця, уключені до загальних витрат за споживчим кредитом, і такі зміни не можуть бути визначені на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил).

Аналізуючи умови договорів про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року, №3782740 від 26.08.2021 року та Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) суд приходить до висновку про правомірність дій товариства щодо встановлення комісії за надання кредиту, оскільки укладеним між ТОВ "Мілоан" та відповідачем договорами передбачено нарахування комісії за надання кредиту та включено суму нарахувань по комісії до графіків платежів, а Правилами надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) передбачено, що до загальних витрат за кредитом включаються доходи кредитодавця у вигляді процентів, комісії, інших обов`язкових платежів.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 року у справі № 496/3134/19.

Отже, підписанням договору та Правил надання фінансових кредитів товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (в редакції від 13.07.2021 року) без будь-яких застережень відповідач підтвердив, що він обізнананий та погодився з усіма умовами таких договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про споживче кредитування», споживач має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит відмовитися від договору про споживчий кредит без пояснення причин, у тому числі в разі отримання ним грошових коштів.

Відповідач, ознайомившись з умовами кредитного договору, мав реальну можливість відмовитися від укладення останнього, проте не зробив цього.

Таким чином, суд вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума несплаченої комісії за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року в розмірі 110,00 грн.та за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року в розмірі 2850,00 грн.

З огляду на викладене, суд вважає необхідним задовольнити позов частково, стягнути з відповідача на користь позивача: - заборгованість за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року у розмірі 6385,00 грн, з яких: 1000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 375,00 грн - заборгованість по процентам, та 110,00 грн. заборгованості з комісії; - заборгованість за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року у розмірі 26850,00 грн, з яких: 15000,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 9000,00 грн - заборгованість по процентам, та 2850,00 грн. заборгованості з комісії; - заборгованість за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року у розмірі 21551,54 грн, з яких: 13342,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 7965,30 грн - заборгованість по процентам, 213,47 грн. - інфляційні збитки, та 30,70 грн. - 3% річних;

Щодо стягнення судового збору, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки, позовна заява подана ТОВ "Коллект Центр" до суду в електронному вигляді з використанням підсистеми ЄСІТС "Електронний суд", тому у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір" застосовується понижуючий коефіцієнт для обчислення судового збору.

При звернені до суду ТОВ "Коллект Центр" було сплачено 2422 грн. 40 коп. судового збору, що підтверджується платіжною інструкцією № від 04.12.2025 року.

Позовні вимогиТОВ "КоллектЦентр" судом було задоволено у загальному розмірі 49886,54 грн., що складає 31,75% від заявленого позивачем розміру 157098,87 грн.

Враховуючи факт часткового задоволення судом позовних вимог, то з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню кошти у повернення сплаченого судового збору у розмірі 769,11 грн. (31,75% від 2422,40 грн.). При цьому, позивачу слід відмовити у поверненні сплаченого судового збору у розмірі 1653,29 грн. (2422,40 - 769,11).

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу суд виходить з наступного.

Відповідно до частин першої, пункту 1 частини третьої статті133та частин першої - третьої статті137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно ч. 1 та п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК Українирозмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлено правову позицію, згідно якої розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 року зі справи №922/445/19 та від 22.11.2019 року зі справи № 910/906/18 викладено правову позицію відповідно до якої положення частини п`ятоїстатті 126 ГПК України свідчить про те, що зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу представником позивача суду надано: копію договору №01-07/2024 про надання правової допомоги від 01.07.2024 року з адвокатським об`єднанням «Лігал Ассістанс», прайс-лист АО «Лігал Ассістанс» від 01.11.2023 року, заявка на надання юридичної допомоги №3092 від 01.10.2025 року, витяг з акту №15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року.

Оскільки позивачем надано належні докази, які підтверджують надання послуг позивачу та понесених ним витрат, враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 2000 грн., а також часткове задоволення судом позову на 31,75%, то суд приходить до висновку про зменшення розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу до 15000,00 грн. та вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4762,50 грн. відповідно до розміру задоволених позовних вимог, що складає 31,75% від зменшених судом витрат з 25000,00 грн. до 15000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 278-279, 354 ЦПК України

ухвалив

позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість за договором про споживчий кредит №3782740 від 26.08.2021 року в сумі 26850,00 грн., заборгованість за договором про споживчий кредит №101384151 від 24.09.2021 року в сумі 1485,00 грн., заборгованість за договором позики №77553881 від 03.09.2021 року в сумі 21551,54 грн., а всього заборгованості за трьома договорами на загальну суму 49886 (сорок дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 54 копійки.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" 4762 (чотири тисячі сімсот шістдесят дві) гривні 50 копійок витрат на професійну правничу допомогу та 769 (сімсот шістдесят дев`ять) гривню 11 копійок сплаченого судового збору, а всього 5531 (п`ять тисяч п`ятсот тридцять одна) гривня 61 копійка.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Відмості про учасників справи:

позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр", місцезнаходження: вул. Мечнікова, буд. 3, оф. 306, м. Київ, 01133, ;

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 05.02.2026 року.

Суддя: