Великоолександрівський районний суд Херсонської області
Справа № 650/7487/25
Провадження № 2/650/237/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року селище Велика Олександрівка

Великоолександрівський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Ковальчук О.В.

за участю секретаря судового засідання Чечун В.Ф.

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду селища Велика Олександрівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тягинської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

10.12.2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Тягинської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі та визнання права власності. Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником 1/2 частки будинку розташованого по АДРЕСА_1 .

Власником цієї частки позивач є на підставі свідоцтва про право власності від 30.11.2004 виданого виконавчим комітетом Одрадомкам`янської сільської ради.

Відомості про право власності внесені до ДРРП 13.05.2025.

Відповідно до технічного паспорту моя частина домоволодіння складається з жилого будинку, господарських та побутових будов та споруд до нього, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане домоволодіння розташоване на належній мені земельній ділянці площею 0.1603 га, кадастровий номер :01:046:0028.

Домоволодіння належне позивачу (в формі 1/2 частки) складається з житлового будинку, позначеного в техпаспорті літерою «А», житловою площею-37, 1 м2, загальною площею - 70,6 м2 та споруд: сараю позначеного літерою «Б»; водопроводу позначеного «№1», огорожею позначеної «№2,3».

Житловий будинок складається з трьох житлових кімнат, передпокою та трьох сіней.

Інша /4 частина об`єкта нерухомого майна, що мені не належить, є іншим будинком та з належним мені будинком мають одну спільну стіну.

Належний позивачу житловий будинок є самостійним індивідуальним об`єктом нерухомості, має окремий вхід, окремі комунікації та технічні характеристики, що підтверджується технічним паспортом БТІ.

Згідно відомостей з ДРРП об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 020, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності в розмірі 1/2 частки за позивачем.

Інша частина будинку не зареєстрована, передавалась позивачу у власність з об`єктів комунальної власності рішенням виконавчого комітету сільської ради.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Припинивши право спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене позивачу домоволодіння ОСОБА_1 зможе зареєструвати право власності належний йому виділений об`єкт нерухомого майна в цілому, у в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на їх задоволенні.

Представник Тягинської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог.

Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , є власником 1/2 частки будинку розташованого по АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30.11.2004 року.

Відомості про право власності внесені до ДРРП 13.05.2025.

Відповідно до технічного паспорту моя частина домоволодіння складається з жилого будинку, господарських та побутових будов та споруд до нього, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане домоволодіння розташоване на належній мені земельній ділянці площею 0.1603 га, кадастровий номер :01:046:0028.

Домоволодіння належне позивачу (в формі 1/2 частки) складається з житлового будинку, позначеного в техпаспорті літерою «А», житловою площею-37, 1 м2, загальною площею - 70,6 м2 та споруд: сараю позначеного літерою «Б»; водопроводу позначеного «№1», огорожею позначеної «№2,3».

Житловий будинок складається з трьох житлових кімнат, передпокою та трьох сіней.

Інша /4 частина об`єкта нерухомого майна, що мені не належить, є іншим будинком та з належним мені будинком мають одну спільну стіну.

Належний позивачу житловий будинок є самостійним індивідуальним об`єктом нерухомості, має окремий вхід, окремі комунікації та технічні характеристики, що підтверджується технічним паспортом БТІ.

Згідно відомостей з ДРРП об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 020, що розташовується за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на праві власності в розмірі 1/2 частки за позивачем.

Інша частина будинку не зареєстрована, передавалась позивачу у власність з об`єктів комунальної власності рішенням виконавчого комітету сільської ради.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Припинивши право спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене позивачу домоволодіння ОСОБА_1 зможе зареєструвати право власності належний йому виділений об`єкт нерухомого майна в цілому.

Вирішити питання щодо припинення права спільної часткової власності у досудовому порядку з відповідачами позивач не має можливості. Наявність спільної часткової власності та співвласника будинку суперечить інтересам позивача, праву позивача на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Тоді як вказаний житловий будинок фактично є поділений на окремі житлові частини, виділені в натурі, кожна з яких має виготовлені технічні паспорти, як на самостійні об`єкти нерухомості.

На даний час жодних змін в будинку та господарських будівлях не здійснено, територія подвір`я позивача чітко визначена і розподілена між ними.

Єдиним для позивача способом стати повним володільцем своєї частини будинку без будь-яких прив`язок та обмежень до частини будинку відповідачів є припинення права спільної часткової власності та визнання права власності на окремо виділене домоволодіння. У такий спосіб ОСОБА_1 зможе зареєструвати право власності на належний йому виділений об`єкт нерухомого майна в цілому. На правах власника вільно ним володіти, користуватися та розпоряджатися.

Домоволодіння є окремими частинами, з окремими входами в будинки, розділені огорожею. Будинки розташовані на окремо визначених земельних ділянках, мають автономне опалення, індивідуальні прилади обліку електроенергії, водопостачання. Окремі вводи вказаних комунікацій підведені та розташовані на приватизованих земельних ділянках, наданих для обслуговування житлових будинків.

У силу положень статей 21, 24, 41 Конституції України, статей 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.91 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як роз`яснено в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» /зі змінами/, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За умовами ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2018 року у справі № 908/1754/17 (провадження № 12-180гс18) зроблено висновок, що «відсутність конструкції («за наявності одночасно») в статті 365 ЦК України свідчить про можливість припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі позову інших співвласників за наявності хоча б однієї з перелічених законодавцем у частині першій цієї статті обставин (зокрема, в пунктах 1-3). Водночас необхідно зважати, що правова норма, закріплена пунктом 4 частини першої статті 365 ЦК України, не може вважатися самостійною обставиною для припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду, оскільки фактично встановлює неприпустимість такого припинення (таке припинення є неможливим у разі, якщо воно завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї). Припинення права особи на частку у спільному майні за рішенням суду на підставі положень цієї статті можливе за наявності хоча б однієї з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України, за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника, та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, а не за наявності всіх обставин, передбачених цією статтею, в їх сукупності».

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина перша статті 2 ЦПК України).

Статтею 89 ЦПК України встановлено, що виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з вимогами пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 321, 1216, 1218, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України, статями 10, 12, 13, 81, 263, 265 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Тягинської сільської військової адміністрації Бериславського району Херсонської області про припинення спільної часткової власності, виділ частки в натурі та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з прилеглими господарськими будовами і спорудами, що розташовані за адресою:

АДРЕСА_1 .

Виділити ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , в натурі, із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна наступне майно, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 : - житловий будинок, зазначений на плані літерою А , житловою площею-37,1 м2, загальною площею - 70,6 м2 та споруд: сараю позначеного літерою «Б»; водопроводу позначеного «№1», огорожею позначеної «№2,3».

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Ковальчук О.В.