Справа № 161/4484/23
Провадження № 2/161/1552/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2026 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.,

за участю секретаря судового засідання Коржик Н.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

представника відповідача Сорокопуда М.О.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про зобов`язання відновити за свої кошти зруйновану конструкцію огорожі між земельними ділянками,

В С Т А Н О В И В:

І. Описова частина.

1.1. Позиція позивача.

21 березня 2023 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 (далі відповідач-1, ОСОБА_4 ), ОСОБА_3 (далі відповідач-2, ОСОБА_3 ) про зобов`язання відновити за свої кошти зруйновану конструкцію огорожі між земельними ділянками.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником земельної ділянки та частини житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Відповідач-1 є власником суміжної земельної ділянки за адресою АДРЕСА_2 .

Вказує, що у період з 2015 по 2017 роки він збудував огорожу, залізобетонний фундамент якої розмістив на території своєї ділянки.

Зазначає, що у листопаді 2017 року на ділянці відповідача-1 проводилися земляні роботі із пониження рівня ґрунту безпосередньо біля фундаменту огорожі, що належить позивачеві. Роботи проводилися спец технікою для вирівнювання природного ухилу на ділянці. Ніякої підпірної стіни в подальшому відповідачами встановлено не було.

За наслідком проведених земляних робіт було знято шари ґрунту №1 та №2 та істотну порушено ґрунтову опору фундаменту огорожі, що у 2018 році призвело до відхилення огорожі від вертикальної осі в бік суміжної ділянки.

Восени 2018 року відповідачі знову продовжили земляні роботи, не усуваючи попередніх недоліків, в результаті чого перепад рівня ґрунту становить від 130 до 180 см.

У травні 2019 року відбулося руйнування 25 погонних метрів огорожі внаслідок зсуву ґрунту у бік сусідньої ділянки. В той же місяць на території ділянки відповідача було виконано траншею глибиною 1,5 метра, внаслідок чого відбулося черговий зсув ґрунту.

З метою запобігання травмування членів своєї родини, влітку 2020 року позивач самостійно демонтував залишки огорожі на відрізку у 35 метрів.

Посилаючись на те, що неналежним чином проведені земляні роботи призвели до пошкодження майна позивача, він просить суд зобов`язати відповідачів солідарно відновити первинний стан конструкцій огорожі між земельними ділянками з кадастровими номерами :01:001:5324 та :01:001:7187, що була зруйнована в результаті видалення опорної стінки ґрунту, що складалася з природніх шарів №1 та №2 ґрунту (згідно висновку судової експертизи №17/02/2023 від 17 лютого 2023 року (т.1 а.с.1-4).

1.2. Позиція відповідачів.

Відповідач-2 у письмовому відзиві позовні вимоги заперечила. Узагальнені доводи цього відповідача зводяться до того, що обставини відсутності з боку відповідачів діяння із завдання шкоди позивачеві були встановлені рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 20 жовтня 2022 року у цивільній справі №161/7842/21 за позовом позивача про відшкодування шкоди у грошовому виразі.

Вважає цей позов штучним та спрямованим на ревізування висновків у попередній справі (т.1 а.с.54-61).

Відповідач-1письмового відзиву на позов не подала.

1.3. Рух справи.

Ухвалою судді від 24 березня 2023 року позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору.

27 березня 2023 року позивач усунув недоліки позову.

Ухвалою суду від 03 квітня 2023 року відкрито загальне позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 28 травня 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача про зупинення провадження у справі.

Ухвалою суду від 28 травня 2024 року позовну заяву було залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України (повторна неявка у судове засідання).

Постановою Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2024 року залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 21 травня 2025 року ухвалу Луцького міськрайонного суду Волинської області від 28 травня 2024 року та постанову Волинського апеляційного суду від 27 серпня 2024 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За результатом повторного автоматизованого розподілу справа 11 червня 2025 року надійшла на розгляд судді Рудської С.М.

Ухвалою суду від 12 червня 2025 року справу прийнято до провадження суду, призначено підготовче засідання у справі.

Ухвалою суду від 24 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі.

1.4. Позиція учасників справи у судовому засіданні.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 та представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та просили суд відмовити у їх задоволенні.

ІІ. Мотивувальна частина.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, з таких підстав.

2.1. Фактичні обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою : АДРЕСА_1 та земельної ділянки за цією ж адресою, кадастровий номер :01:001:5324.

Відповідач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:7187 за адресою: АДРЕСА_2 , яка межує з земельною ділянкою позивача ОСОБА_1 .

Також судом встановлено, що в 2015 році на межі земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:5324, що належить ОСОБА_1 та земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:7187, що належить ОСОБА_4 , позивачем встановлено залізобетонну огорожу довжиною 49 метрів. Встановлення здійснювалось підрядною організацією ТзОВ «Абаван», листом від 20 липня 2015 року ТзОВ «Абаван» надано гарантію на встановлену огорожу на протязі 10 років, гарантія не поширюється на зумисне пошкодження огорожі.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що в 2019 році відбулось руйнування встановленої позивачем залізобетонної огорожі.

З листа ТзОВ «Абаван», у відповідь на лист-звернення ОСОБА_1 , вбачається, що при обстеженні зовнішнім оглядом залізобетонної огорожі встановлено, що руйнація огорожі відбулась внаслідок пониження рівня ґрунту на сусідній земельній ділянці нижче глибини закладання фундаменту стовпчиків огорожі на критично малій відстані від основи огорожі, наслідки стороннього втручання не покриваються гарантійними зобов`язаннями.

За зверненням ОСОБА_1 , КП «Волиньпроект» Волинської обласної ради в серпні 2020 року проведено обстеження та виконано технічний звіт про стан будівельних конструкцій залізобетонної огорожі земельної ділянки біля будинку на АДРЕСА_3 . Зі звіту вбачається, що під час обстеження в місці розташування огородження виявлено перепад рельєфу висотою до 2.0 м. та сліди зсуву ґрунту, виявлено часткову відсутність секцій та стійок огорожі, а також нахилені стійки та секції, які закріплені тросами для стримування від падіння, на суміжній ділянці ( із зовнішньої сторони огородження) виявлено відсутність ґрунтового відкосу та підпірних конструкцій в місці перепаду рельєфу та влаштовану по низу траншею глибиною до 70 см на віддалі 1,0 -1,5 м від огородження, наявні дефекти, пошкодження та відхилення від норм конструкцій огорожі відносять до категорії технічного стану аварійний. Також технічним звітом зроблено висновки щодо причин виникнення дефектів та ушкоджень: Виявлені дефекти та пошкодження будівельних конструкцій залізобетонної огорожі ймовірно виникли внаслідок виконання земельних робіт по плануванню рельєфу території суміжної ділянки у 2017 році. Під час виконання даних робіт, зі слів замовника, був зруйнований природній рельєф ґрунтового відкосу біля огорожі. В зв`язку з відсутністю природнього ґрунтового відкосу і, як наслідок, зсуву ґрунту та втрати несучої здатності ґрунтів основи та фундаментів в 2019 році впали кілька секцій огорожі. Інша частина секцій нахилилась та знаходиться в нахиленому стані із тимчасовим закріпленням для попередження їх падіння. Влаштована траншея на суміжній ділянці вздовж огородження для відводу атмосферних вод додатково послаблює несучу здатність ґрунтів основи огородження.

Вказані обставини встановленні рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30 жовтня 2022 року у цивільній справі №161/7842/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, яке набрало законної сили.

Цим же судовим рішенням було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди.

Відмовляючи у задоволенні позову суд зазначив, що згідно висновок експерта № СЕ-19/103-21/1765-БТ, складений експертом Волинського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру 12.11.2021 на замовлення ОСОБА_3 , судовий експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок.

Експертом зроблено висновок про те, що рельєф та висота земельної ділянки кадастровий номер :01:001:5324, що належить ОСОБА_1 було змінено штучно внаслідок проведення земельних робіт. Різниця між найвищими відмітками висот землі на межі земельних ділянок кадастровий номер :01:001:5324 та кадастровий номер :01:001:7187 складає 2.0259 м. Різниця між найнижчими відмітками висот землі на межі земельних ділянок кадастровий номер :01:001:5324 та кадастровий номер :01:001:7187 складає 2.0164 м. Земляний насип накладається на територію земельної ділянки ОСОБА_4 кадастровий номер :01:001:7187 на ширину 1,75 м вздовж усієї межі. Причиною накладення ґрунтового насипу на ділянку належну ОСОБА_4 є земляні роботи щодо збільшення висоти земельної ділянки кадастровий номер :01:001:5324, що належить ОСОБА_1 .. Водовідведення з земельної ділянки кадастровий номер :01:001:5324, що належить ОСОБА_1 облаштовано з порушенням ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій». Порушення вимог ДБН В.2.1-10:2018 «Основи і фундаменти будівель та споруд» під час зміни рельєфу ділянки кадастровий номер :01:001:5324, що належить ОСОБА_1 призвело до зсуву ґрунту та підтоплення суміжної ділянки, яка належить ОСОБА_4 .. Висота огорожі ОСОБА_1 встановленої на межі земельної ділянки кадастровий номер :01:001:5324, що належить ОСОБА_1 зі сторони ОСОБА_4 складає 4.2 метра, що є порушенням ДСТУ-Н Б В.2.6-188:2013 «Настанова з проєктування огорож майданчиків і ділянок підприємств, будівель і споруд». Будівельні роботи по зміні рельєфу та висоти земельної ділянки кадастровий номер :01:001:5324, що належить ОСОБА_1 , проведені ОСОБА_1 мають ознаки самочинного будівництва. Причинно-наслідковий зв`язок між руйнуванням огорожі встановленої ОСОБА_1 на межі земельної ділянки кадастровий номер :01:001:5324, що належить ОСОБА_1 та облаштування дренажної траншеї на ділянці кадастровий номер :01:001:7187, яка належить ОСОБА_4 відсутні.

Таким чином, висновком експерта встановлено, що саме дії позивача ОСОБА_1 по зміні рельєфу належної йому земельної ділянки призвели до зсуву ґрунту, що призвело до руйнування належної позивачу огорожі.

2.2. Позиція суду.

Частинами першою та другою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною четвертою статті 22 ЦК України передбачено, що на вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Частиною четвертою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини встановлені у цивільній справі №161/7842/21, в якій брали участь ті ж самі учасники справи, не доказуються при розгляді цієї справи.

Суд зауважує, що фактично цивільна справа №161/7842/21 мала той самий склад сторін, позов був заявлений з тих самих підстав руйнування огорожі, яка належить позивачеві, але предметом позову було відшкодування шкоди у грошовому виразі, а не в натурі, як у цій справі.

Тобто, єдиною відмінністю цього позову від позову у цивільній справі №161/7842/21 обрання позивачем іншого способу відшкодування шкоди, а саме у вигляді відшкодування шкоди в натурі, як це передбачено ч.4 ст.22 ЦК України.

Фактично всі доводи сторони позивача зводяться до ревізування висновків суду у цивільній справі №161/7842/21, з посилання на нові докази та висновки судового експерта, які не були предметом розгляду у попередній справі, що чинним процесуальним законом не передбачено.

Зважаючи на те, що у цивільній справі №161/7842/21 судом встановлено, що саме дії позивача ОСОБА_1 по зміні рельєфу належної йому земельної ділянки призвели до зсуву ґрунту, що призвело до руйнування належної позивачу огорожі, і ці обставини повторному доказуванню не підлягають, правові підстави для задоволення цього позову та зобов`язання відповідачів відшкодувати шкоду в натурі шляхом приведення до попереднього стану огорожі відсутні, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Оскільки суд відмовив у задоволенні позову, всі судові витрати позивача необхідно залишити за ним.

На підставі наведеного та керуючись ст.265ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , ОСОБА_3 про зобов`язання відновити за свої кошти зруйновану конструкцію огорожі між земельними ділянками відмовити.

Судові витрати позивача залишити за ним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Волинського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне рішення суду складено та підписано 06 лютого 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області С.М. Рудська