Справа № 464/8306/25
пр.№ 2-і/464/1/26
УХВАЛА

04.02.2026 м.Львів

Суддя Сихівського районного суду м.Львова Шашуріна Г.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розподіл судових витрат,

у с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій просить здійснити розподіл між сторонами за розгляду справи судових витрат на сплату судового збору в сумі 166,40 гривень.

Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу справи між суддями від 30 січня 2026 таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.

Оглянувши матеріали справи, суддя дійшла наступного висновку.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 26 січня 2026 року частково задоволено заяву. Скасовано судовий наказ від 07 січня 2026 року, виданий Сихівським районним судом м.Львова по справі № 464/8306/25 (пр. № 2-н/464/43/26). Відмовлено в частині вимоги про стягнення витрат на правничу допомогу.

У статті7 Закону України «Про судовий збір» визначено вичерпний перелік підстав для повернення судового збору.

Положення ст.164 ЦПК України не передбачає порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу. Частина друга вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена стягувачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження.

Крім того норми ст.171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.

Згідно з ч.3 ст.171 ЦПК України у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу, в якій роз`яснює заявнику (стягувачу) його право звернутися до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження. В ухвалі про скасування судового наказу суд за клопотанням боржника вирішує питання про поворот виконання судового наказу в порядку, встановленому статтею 444 цього Кодексу.

Отже, законодавцем визначені процесуальні дії суду, які можуть мати місце разом зі скасуванням судового наказу - поворот виконання судового наказу. Питання стягнення судових витрат судом не вирішується.

Слід зазначати, що порядок розподілу судових витрат у наказному провадженні визначений розділом II ЦПК України. Так, ст. 164 цього Кодексу визначено, що за подання заяви про видачу судового наказу справляється судовий збір у розмірі, встановленому законом. У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Проте, процесуальний закон, зокрема і глава 8 "Судові витрати" розділу І ЦПК України, не містить норми, відповідно до якої, у випадку скасування судового наказу на стягувача за судовим наказом покладався би обов`язок відшкодування боржнику судових витрат.

Порядок розподілу судових витрат визначений статтями 141, 142 ЦПК України, які регулюють порядок розподілу судових витрат, понесених сторонами при розгляді справ у позовному провадженні.

При цьому слід зауважити, що скасуванням судового наказу спір по суті не вирішується, тому підстав для стягнення судового збору на користь заявника та інших витрат не має.

З огляду на викладене, у стягненні на користь заявника судового збору в розмірі 166,40 грн, сплаченого за подання заяви про скасування судового наказу, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.258-261 ЦПК України,

п о с т а н о в и л а:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про розподіл судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя Галина ШАШУРІНА