Провадження № 2/202/1433/2026
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

11 лютого 2026 року м. Дніпро

Суддя Індустріального районного суду м. Дніпра Недобитюк Н.В., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки припиненим та виключення записів про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою суду від 27 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху у зв`язку з несплатою судового збору та відсутністю належних доказів, що підтверджують підстави для звільнення від його сплати відповідно до закону.

На виконання вимог ухвали суду, 04 лютого 2026 року від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено клопотання про звільнення від сплати судового збору. В обґрунтування клопотання позивач посилається на скрутне матеріальне становище, відсутність доходів та надає копії довідки про доходи від 02.02.2026 року, відповіді Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.08.2025 року та довідки Управління соціального захисту населення від 27.08.2025 року.

Вирішуючи питання про можливість звільнення позивача від сплати судового збору, суд виходить з того, що відповідно до статті 136 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про судовий збір», таке звільнення є правом, а не обов`язком суду, і може бути застосоване лише за умови надання особою беззаперечних доказів того, що її майновий стан перешкоджає сплаті збору. При цьому поняття «майновий стан» не обмежується лише поточними доходами (заробітною платою чи пенсією), а включає в себе наявність рухомого та нерухомого майна, активів та інших джерел, які можуть бути використані для виконання процесуальних обов`язків.

Суд критично оцінює надані позивачем докази, зокрема відповідь Пенсійного фонду та довідку органу соціального захисту, оскільки вони датовані 27 серпня 2025 року. З моменту їх видачі минуло понад п`ять місяців, що в умовах динамічних змін соціально-економічного статусу особи унеможливлює визнання їх актуальними та належними доказами майнового стану на момент вирішення питання про відкриття провадження у лютому 2026 року. Зазначені документи не відображають реального фінансового стану позивача на поточну дату та не спростовують можливості отримання доходів або набуття прав на соціальні виплати у період з серпня 2025 року по лютий 2026 року.

Крім того, під час перевірки майнового стану позивача судом було здійснено запит та отримано Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2318450 від 09.02.2026 року. Згідно з відомостями реєстру, за ОСОБА_1 зареєстровано право власності на 4 (чотири) об`єкти нерухомого майна в місті Дніпро (зокрема квартири за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ).

У своїй практиці Європейський суд з прав людини, зокрема у рішенні від 19 червня 2001 року у справі «Кройц проти Польщі» (Kreuz v. Poland), сформулював правову позицію, згідно з якою вимога сплати судових витрат не є порушенням права на доступ до суду, якщо вона переслідує законну мету і не порушує саму сутність цього права. У справі «Кройц проти Польщі» Суд констатував порушення статті 6 Конвенції через те, що національні суди визначали фінансові можливості заявника на основі гіпотетичних доходів, ігноруючи реальні факти, а сума витрат дорівнювала річній заробітній платі, що стало надмірним тягарем. Натомість, у даній справі, відмовляючи у звільненні від судового збору, суд базується не на припущеннях, а на підтверджених документально фактах наявності у позивача значних майнових активів чотирьох об`єктів нерухомості. Розмір судового збору у даній справі є незначним у порівнянні з вартістю нерухомого майна, що перебуває у власності позивача, а тому сплата збору не становитиме для неї надмірного тягаря, який би порушив саму сутність права на доступ до суду в розумінні прецедентної практики ЄСПЛ.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 31 липня 2019 року у справі № 821/1896/15-а, згідно з якою визначення майнового стану сторони є оціночним поняттям і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її статків. Верховний Суд наголошує, що питання перевірки реальної спроможності заявників сплатити судовий збір має детально перевірятися судами, аби не допустити обмеження доступу до правосуддя.

Виконуючи цей обов`язок щодо всебічної перевірки реального, а не лише формального майнового стану позивача, судом було встановлено наявність у власності ОСОБА_1 чотирьох об`єктів нерухомого майна. На відміну від ситуацій, коли особа дійсно перебуває у скрутному становищі, у даній справі майновий стан позивача характеризується наявністю ліквідних активів. Отже, відмова у звільненні від судового збору у даному випадку ґрунтується саме на ретельній оцінці реальної платоспроможності особи, що повністю відповідає принципам, сформульованим Верховним Судом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, а недоліки позовної заяви, зазначені в ухвалі суду від 27.01.2026 року, усунуто не було.

Судовий збір у встановленому розмірі не сплачено.

Відповідно до частини 3 статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Керуючись статтями 136, 185, 260, 261, 353 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки припиненим та виключення записів про державну реєстрацію іпотеки та обтяжень вважати неподаною та повернути позивачеві.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя Н. В. Недобитюк