Справа №442/8375/25
Провадження №2/442/155/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2026 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі судді Гарасимків Л.І.

за участю секретаря судового засідання Петрів В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі Львівської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи відділ служба у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав.

Встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася в суд з позовною заявою, відповідно до якої просить позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування позовних вимог наведено наступні обставини. 22.09.1995 року між позивачем та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 , який на даний час є повнолітнім та ІНФОРМАЦІЯ_3 народився син ОСОБА_3 .

09.04.2012 року між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2012 року у справі № 1306/744/2012 .

Після розірвання шлюбу відповідач із сином зустрічався лише двічі. Матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надавав і не надає. У зв`язку з чим вона була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів, що підтверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.04.2013 року у справі № 442/588/13.

Підставою їх розлучення було проявлення агресії відповідача як до неї так і до дітей, і як наслідок постійної стресової ситуації, неповнолітньому сину у 5 років поставили діагноз цукровий діабет. Догляд за дитиною з цукровим діабетом включає регулярне введення інсуліну, моніторинг рівня цукру в крові, збалансоване харчування та фізичну активність. Коли син потрапив до лікарні, на її прохання про допомогу і підтримку, відповідач просто припинив спілкування з нею та сином. Відтак, уже понад 10 років ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, навіть не цікавиться життям, не відвідував і не відвідує його ні у лікарні, ні вдома, ні у ліцеї. Зважаючи на викладені обставини просила заяву задовольнити.

10.11.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, призначив підготовче судове засідання.

Копія ухвали суду, позовна заява з додатками були відправлені відповідачу на зареєстроване місце його проживання, однак такі повернулися на адресу суду з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою".

23.02.2026 суд постановив закрити підготовче провадження і призначив справу до розгляду по суті.

03.12.2025 позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила такий задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи, відомостей про причини його неявки у суда немає.

Відповідач, будучи повідомленим про день та час розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подавав, ухвалу про розгляд справи було надіслано за адресою реєстрації останнього (рекомендоване повідомлення міститься в матеріалах справи), відтак суд знаходить можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за правилами позовного провадження, з особливостями встановленими гл.ІІ «Заочний розгляд справи» ЦПК України.

Представник третьої особи відділ служби у справах дітей виконкому Дрогобицької міської ради у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд встановив:

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.10.2010.

ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 22.10.2010.

22.09.1995 року між позивачем та відповідачем по справі був зареєстрований шлюб.

09.04.2012 року між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 09.04.2012 року у справі № 1306/744/2012 .

Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 23.04.2013 року у справі № 442/588/13 вбачається, що ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на утримання дітей аліменти по 400 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення ними повноліття.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, вбачається, що станом на 01.03.2017 року становить 14360.00 грн.

Згідно акту обстеження умов проживання від 18.09.2025 року, складеного відділом служби у справах дітей Дрогобицької міської ради, вбачається що неповнолітній ОСОБА_5 проживає разом з матір`ю. Батько проживає за межами України.

Згідно долучених до матеріалів справи медичних документів, вбачається, що неповнолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 хворіє цукровим діабетом 1 типу ( є інсулінозалежним).

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради від 20.01.2026 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1967 р.н. щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1967 р.н., щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Оцінка суду.

Згідно з ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

У відповідності до ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч.4 ст.155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав.

Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку батьків, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Таким чином, позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків. Виходячи з характеру такого засобу, його не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю.

Враховуючи положення п.8 ст.7 СК України, у відповідності до якого регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим з урахуванням інтересів дитини, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, і питання про його застосування може бути вирішене судом після повного й всебічного та об`єктивного з`ясування обставин справи й характеру ставлення батьків до дитини, оскільки позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини, яке надасть їй полегшення, тому необхідно оцінити позитивний результат для дитини, який має настати.

Оскільки згідно чинного законодавства України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов`язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання - є одним із основних прав дитини, якщо ж батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, це є підставами для позбавлення їх батьківських прав.

Суд зазначає, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Такого ж висновку і дійшов ВССУ в ухвалі від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц ВССУ зауважив, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Суд вказав, що потрібно встановити винну поведінку батька щодо ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, чи можливо змінити його поведінку в кращу сторону попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а також сприяти захисту інтересів дитини щодо її права на батьківське піклування та перевірити ставлення дитини до свого батька.

ВС в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо, зокрема позбавлення батьківських прав, обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Тобто висновок органу опіки і піклування в будь-якому разі не повинен носити формальний і однобічний характер, оскільки вирішуються питання про права та обов`язки батька і дитини.

При вирішенні судом питання позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька (матері) до дитини, бажання спілкуватися і приймати участь у її вихованні (постанова Верховного Суду від 24 квітня 2019 року у справі № 331/5427/17).

Оскільки у судовому засіданні беззаперечно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 протягом тривалого часу не спілкуються із своїм сином, матеріально його не утримує, не піклуюється про фізичний і духовний розвиток дитини, а вихованням та утриманням останнього займається позивачка ОСОБА_1 , тому суд переконаний, що така поведінка відповідача аж ніяк не свідчить про його бажання надалі мати та виконувати свої батьківські обов`язки по відношенню до свого сина ОСОБА_6 .

Отже, оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської Ради від 20.01.2026 року про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , 1967 р.н. щодо його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , суд вважає за доцільне позбавити відповідача ОСОБА_2 , 1967 р.н. батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 141, 142, 263-265, 268, 280 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2 , 1967 р.н. батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання АДРЕСА_1 .

Відповідач : ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса проживання АДРЕСА_2

Третя особа: Відділ Служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, , місце знаходження м.Дрогобич, площа Ринок,1

Суддя Л.І. Гарасимків