КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження №22-ц/824/1675/2026 Головуючий у 2 інстанції Таргоній Д.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

28 січня 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Таргоній Д.О.,

суддів: Борисової О.В., Голуб С.А.,

за участі секретаря Гаврилко Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Моторного(транспортного)страхового бюро України - адвоката Висоцької Христини Олегівни на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року у справі за позовом Моторного (транспортного)страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2024 р. позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення із ОСОБА_1 коштів у розмірі понесених витрат 108695 грн 39 коп.

В обґрунтування позову зазначав, що 27.11.2022 трапилася ДТП з вини ОСОБА_1 , який керуючи ТЗ «FIAT» д.н.з. НОМЕР_1 , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «LANOS» д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 , який внаслідок зіткнення та слизького дорожнього покриття змінив напрямок руху та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв лобове зіткнення з автомобілем PEUGEOT 308, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Внаслідок ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24.02.2023 відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, при цьому на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була не застрахована.

На підставі вищезазначених обставин потерпіла сторона повідомила позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди та надала останньому необхідні документи згідно ст. 35 Закону України №961-ІV, зокрема, подала заяву про відшкодування шкоди, а тому позивачем визначено розмір завданої шкоди та здійснено регламенту виплату потерпілій особі, внаслідок чого у позивача виникло право регресної вимоги до відповідача по справі.

Заочнимрішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року позовні вимоги Моторно (транспортне) страхове бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь Моторно (транспортне) страхове бюро України відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 106 695 грн 39 коп., а також судовий збір по справі у розмірі 2 377 грн 82 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог, з апеляційною скаргою в інтересах Моторного(транспортного) страхового бюро України звернулась його представник - адвокат Висоцька Х.О., яка, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим по справі обставинам, порушення норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення витрат, пов'язаних із встановленням вартості відновлювального ремонту у розмірі 2000 ,00 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, здійснити новий розподіл судових витрат.

В доводах апеляційної скарги, зокрема, зазначає, що внаслідок настання страхового випадку, потерпіла особа - ОСОБА_4 , як власник пошкодженого транспортного засобу «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_3 , звернулася до МТСБУ з метою отримання відшкодування.

Підставою звернення до МТСБУ були приписи п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу, не була застрахована на момент ДТП. Закон № 1961-IV врегульовує процедуру досудового врегулювання із вказівкою на чіткий порядок дій страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), потерпілої особи та заподіювача шкоди.

На виконання своїх обов`язків, передбачених п.34.1 ст.34 Закону № 1961-IV, МТСБУ надало доручення про направлення експерта оцінювача для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Внаслідок такого огляду та проведення автотоварознавчого дослідження було складено Звіт № 19422 від 17.02.2023 року.

Тобто, без проведення такого автотоварознавчого дослідження та огляду, на основі якого воно було здійснено, визначити розмір шкоди, заподіяної потерпілій особі - було неможливо. Вартість дослідження, щодо встановлення вартості відновлювального ремонту та визначення розміру збитків становила 2 000,00 грн, що підтверджується доданими копіями рахунку № 19422 від 20.02.2023 року, акту виконаних робіт, платіжної інструкції № 823567.

Відповідно до п.40.3 ст.40 Закону № 1961-IV МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону.

Так як в штаті МТСБУ немає експертів, уповноважений на проведення автотоварознавчого дослідження, тому користуючись своїм правом, передбаченим п.40.3 ст.40 Закону № 1961-IV МТСБУ в межах наявного договору доручення між МТСБУ та ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» (в штаті якого є суб`єкти оціночної діяльності) звернулося із заявою про проведення відповідного огляду та оцінки в уповноваженої особи.

Понесені МТСБУ витрати, які пов'язані із встановленням вартості відновлювального ремонту у розмірі 2000 ,00 грн, не входять до розміру регламентної виплати, однак є збитками, в розумінні ст.22 ЦК України, і підлягають стягненню із заподіювача.

Якби Відповідач, неправомірні дії якого спричинили шкоду, самостійно її відшкодував - МТСБУ не понесло б таких витрат.

Наведене вище, на думку скаржника, відображає неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема незастосування закону, який підлягав застосуванню в частині стягнення витрат, пов`язаних із встановленням розміру шкоди та регламентної виплати (ч.2 ст.22 ЦК України). Що у свою чергу призвело до формулювання судом першої інстанції висновків, які не відповідають обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_1 не скористався своїм правом на подачу відзиву на апеляційну скаргу.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (частина третя статті 360 ЦПК України).

В судовому засіданні представник Позивача - адвокат Висоцька Х.О. підтримала апеляційну скаргу, просила її задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у відповідності до вимог процесуального законодавства.

Керуючись частиною другою статті 372 ЦПК України, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, оскільки його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді - доповідача по справі, пояснення представника Позивача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Рішення суду першої інстанції оскаржується Позивачем лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення з Відповідача понесених позивачем витрат, пов`язаних із оплатою проведення автотоварознавчого дослідження ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра», відтак в іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 10червня 2025року апеляційним судом не переглядається.

Так, судом першої інстанції встановлено, о 27.11.2022 о14 год. 00 хв. в Київській області, смт. Гостомель, по вул. Свято-Покровська 64-Б, водій ОСОБА_5 , керуючи автомобілем FIAT DOBLO д.н.з. НОМЕР_1 , в порушення вимог п.10.9ПДР України, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль LANOS д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 , який внаслідок зіткнення та слизького дорожнього покриття змінив напрямок руху та виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв лобове зіткнення з автомобілем PEUGEOT 308, д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 . Внаслідок ДТП всі автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 24.02.2023 ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, накладено адміністративне стягнення (а.с. 6-7).

На час ДТП транспортний засіб «PEUGEOT 308», д.н.з. НОМЕР_3 був застрахований в ТДВ «СК «Гардіан» згідно полісу №ЕР-207291835, строк дії якого з 17.12.2021 по 16.12.2022, страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну, становить 130000 грн 00 коп. (а.с. 13).

Власник пошкодженого транспортного засобу PEUGEOT 308», д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 24.01.2023 повідомив позивача про настання дорожньо-транспортної пригоди, а також подав заяву на виплату страхового відшкодування від 06.02.2023 (а.с. 11-12).

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу №19422 від 17.02.2023, складеного ТОВ «ЕАК «Довіра», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ «PEUGEOT 308» д.н.з. НОМЕР_3 , пошкодженого внаслідок ДТП, що сталася 27.11.2022 станом на 13.02.2023, складає 115716 грн 17 коп. (а.с. 15-33).

На момент ДТП ОСОБА_1 не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у зв`язку із чим МТСБУ сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування у розмірі 106 695 грн 39 коп. Даний факт підтверджується наказом МТСБУ від 10.04.2023 №3/6624, довідкою №1 від 10.04.2023 про розмір відшкодування з фонду захисту потерпілих та платіжною інструкцією №920772 від 13.04.2023 (а.с. 5, 38).

Як вбачається з матеріалів справи, 12.04.2023 МТСБУ зверталось до ОСОБА_1 з вимогою про відшкодування завданої шкоди (а.с. 5).

Звертаючись до суду з даним позовом, МТСБУ просило суд стягнути із ОСОБА_1 на відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 106695 грн 39 коп., а також 2 000,00 грн витрат, пов'язаних із встановленням розміру збитків.

Задовольняючи позов в частині стягнення з відповідача в порядку регресу коштів, виплачених МТСБУ потерпілій особі, як регламентної виплати за шкоду, пов`язану із пошкодженням транспортного засобу в розмірі 106 695, 39 грн, суд першої інстанції відмовив у стягненні витрат пов`язаних із встановленням розміру збитків, виходячи із того, що оплата замовлення проведення дослідження та складання звіту за його результатами - не підлягає стягненню із заподіювача шкоди. Місцевий суд вказав, що за своєю природою такі витрати не відносяться до страхового відшкодування, відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»; спрямовані на визначення розміру збитків та належать до звичайної господарської діяльності страховика і не підлягають стягненню з особи, яка відповідальна за заподіяну шкоду.

Колегія суддів апеляційного суду з такими висновками не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Підставою звернення потерпілої внаслідок ДТП особи до МТСБУ були приписи п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV), оскільки цивільно-правова відповідальність Відповідача, як водія транспортного засобу, не була застрахована на момент ДТП.

Закон № 1961-IV врегульовує процедуру досудового врегулювання із вказівкою на чіткий порядок дій страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), потерпілої особи та заподіювача шкоди.

Відповідно до п.40.3 ст.40 Закону № 1961-IV МТСБУ має право залучати експертів або юридичних осіб, у штаті яких є експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у статті 41 цього Закону

На виконання своїх обов`язків, передбачених п.34.1 ст.34 Закону № 1961-IV, МТСБУ надало доручення про направлення експерта оцінювача для проведення огляду пошкодженого транспортного засобу. Внаслідок такого огляду та проведення автотоварознавчого дослідження було складено Звіт № 19422 від 17.02.2023 року

У звіті № 19422 від 17.02.2023 року зазначено: «08.02.2023 р. ТОВ «Експертно-асистуюча компанія «Довіра» укладено договір з Моторне (транспортне) страхове бюро України (справа 90126) про проведення автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу (КТЗ) (сторінка 3)» що відповідає найменуванню юридичної особи, доручення на залучення оцінювача для якої було видано МТСБУ.

По змісту всього звіту вказано дані транспортного засобу належного потерплій особі, і який був пошкоджений внаслідок порушення ПДР України Відповідачем - «Peugeot», д.н.з. НОМЕР_3 , ОСОБА_4 (сторінка 1,3 звіту, протокол огляду від 17.02.2023 року, сторінка 1 ремонтної калькуляції).

В додатках до звіту наявні фототаблиця пошкодженого автомобіля, який було надано потерпілою особою для огляду оцінювачем.

Факт здійснення оплати МТСБУ на рахунок ТОВ ЕАК «Довіра» грошових коштів в сумі 2000,00 грн за послуги аваркома (експерта) підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжної інструкції №823567 від 27.02.2023 року.(а.с. 37)

Так, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, враховувавзміст вказаного звіту № 19422 від 17.02.2023 року, підтверджуючи цим необхідність проведення такого дослідження, однак помилково вважав, що оплата замовлення проведення дослідження та складання звіту за його результатами - не підлягає стягненню із заподіювача шкоди.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України обов`язок по відшкодуванню майнової шкоди, завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкоди, завдана майну фізичної або юридичної особи, покладається в повному обсязі на особу, яка її завдала.

Відповідно до абз.2 п.22.1 ст.22 Закону № 1961-IV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч.1 ст.993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Ч.2 ст.22 ЦК України, встановлює, що до збитків належать в тому числі і втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом № 1961-IV обов`язок по відшкодуванню шкоди заподіяної з вини правомірного володільця (водія) транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, у звязку із чим понесло витрати на проведення огляду та автотоварознавчого дослідження для встановлення розміру оціненої шкоди і такі витрати є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України та підлягають до стягнення з Відповідача на користь Позивача.

З огляду на вказане, колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права, зокрема незастосування закону, який підлягав застосуванню в частині стягнення витрат, пов`язаних із встановленням розміру шкоди та регламентної виплати (ч.2 ст.22 ЦК України). Що у свою чергу призвело до формулювання судом першої інстанції висновків, які не відповідають обставинам справи.

Вказані вище обставини підтверджують існування підстав, передбачених п.1, 3, 4 ч.1 та ч.2 ст.376 ЦПК України для застосування правового механізму, передбаченого п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України -скасування судовогорішення в оскаржуваній частині з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення заявлених позовних вимог.

Згідно з вимогами п. п. в) п. 4 ч.1 ст. 382 ЦПК України у резолютивній частині постанови апеляційного суду зазначається щодо розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову, апеляційний суд також вважає за необхідне змінити визначений судом до стягнення з Відповідача на користь Позивача розмір судового збору, визначивши його в сумі 2 422 грн 40 коп., тобто в повному обсязі.

При поданні апеляційної скарги МТСБУ оплачено судовий збір в розмірі 3 633,60 грн, тобто 150% від розміру судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції, виходячи з ціни позову 108 695,39 грн.

Поряд із цим, апеляційному перегляду підлягало рішення суду лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог (2000,00 грн), що становить 1,8% від ціни позову. Задовольняючи апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції вважає правильним стягнути з Відповідача на користь Позивача понесені останнім витрати на оплату судового збору за подання апеляційної скарги пропорційно до розміру задоволених вимог: 3633,60/100*1,8=65,39 грн.

Одночасно, апеляційний суд роз`яснює Позивачу його право на звернення до суду із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника Моторного(транспортного)страхового бюро України - адвоката Висоцької Христини Олегівни задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 10 червня 2025 року скасувати в частині відмови у задоволенні позову про стягнення витрат, пов'язаних із встановленням вартості відновлювального ремонту у розмірі 2000 ,00 грн.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторно (транспортне) страхове бюро України () витрати, пов'язані із встановленням вартості відновлювального ремонту у розмірі 2000 (дві тисячі) гривень 00 коп.

Змінити визначений судом розмір судових витрат, які підлягають до стягнення з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторно (транспортне) страхове бюро України (), визначивши їх в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Моторно (транспортне) страхове бюро України ()судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 65 (шістдесят п'ять) гривень 39 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складене 05 лютого 2026 року.

Суддя-доповідач Таргоній Д.О.

Борисової О.В.

Судді: Голуб С.А.