Справа № 636/704/26
Провадження № 2/645/1815/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2026 р. м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Шевченко Г.С., ознайомившись із позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

20.02.2026 до Немишлянського районного суду м. Харкова з Чугуївського міського суду Харківської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою судді Чугуївського міського суду Харківської області Карімова І.В. від 26.01.2026 справу передано за підсудністю до Немишлянського районного суду м. Харкова, оскільки за інформацією з довідки про взяття на облік внутрішньо-переміщеної особи (ВПО) від 04.10.2025 місце проживання позивача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу справ між суддями Немишлянського районного суду м. Харкова від 20.02.2026 р. справа визначена на розгляд судді Шевченко Г.С.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суддя дійшов наступного.

Справа підлягає розгляду в місцевому загальному суді у порядку цивільного судочинства на підставі ст. 19 ЦПК (предметна юрисдикція) та ст. 23 ЦПК України (інстанційна юрисдикція).

Статтею 28 ЦПК України врегульовано підсудність справ за вибором позивача.

Як убачається зі змісту поданої ОСОБА_1 до Чугуївського міського суду Харківської області позовної заяви, позивач в обґрунтування підсудності справи Чугуївському міському суду Харківської області посилається на ч. 17 ст. 28 ЦПК України та рішення ВРП №399/0/15-23 від 20.04.2023, яким з 01.05.2023 змінено підсудність справ Вовчанського районного суду Харківської області на Чугуївський міський суд Харківської області.

Згідно відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №2371078 від 23.02.2026, місце проживання позивача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 17 ст. 28 ЦПК України позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення, пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача.

Положення частини першої статті 27, частини першої статті 28 ЦПК України імперативно встановлюють, що визначення територіальної юрисдикції (підсудності) здійснюється з урахуванням зареєстрованого місця проживання або перебування фізичної особи - сторони у справі, якщо інше не передбачено законом.

Зазначена вимога процесуального закону унеможливлює зловживання процесуальними правами при визначенні підсудності.

Отже в нормах ЦПК України передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення.

З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання.

Звернення позивача до суду з позовом за місцем його перебування без підтвердження реєстрації, не відповідає вимогам статті 28 ЦПК України.

Саме такі висновки містяться в постанові Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 24.06.2024 № 554/7669/21.

Отже, посилання на адресу, зазначену в довідці ВПО позивача, в обґрунтування підсудності цієї справи Немишлянському районному суду м. Харкова є недоречним.

Недотримання судом правил територіальної юрисдикції (підсудності) є порушенням процесуального закону, який є підставою для скасування рішення з направленням справи на розгляд до належного суду, відповідно до ч. 1 ст. 378 ЦПК України.

З наведеного можна підсумувати, якщо суд помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресату, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої ст. 38 ЦПК. Таке рішення суду свідчить про виконання вимог процесуального закону щодо забезпечення дієвості і обов`язковості положень інституту підсудності адміністративних справ і є реалізацією гарантії кожного на розгляд справи судом, встановленим законом, що відповідає правовій позиції викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.08.2019 у справі № 855/364/19 (провадження № 11-871ав19).

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікованого судового засідання, призначеного на 01.12.2025 о 15 год 30 хв, а Законом від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі «Занд проти Австрії» від 12.10.1978 вказав, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у ч. 1 ст. 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру суддів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, який не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Беручи до уваги вказані обставини, Немишлянський районний суд м. Харкова не може розглядати вказану справу, яка не віднесена до його підсудності в силу вимог ст. 28 ЦПК України, тобто не може вважатися «судом, встановленим законом» у розумінні частини першої ст. 6 Конвенції.

Суд передає справу на розгляд іншому суду, в тому числі, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду (п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України).

На підставі викладеного вище, суддя дійшов висновку, що матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди, підлягають поверненню для розгляду за підсудністю, за територіальною юрисдикцією до Чугуївського міського суду Харківської області як помилково направлені до Немишлянського районного суду м. Харкова.

Керуючись ст.ст. 2, 28, 31, 32, 258, 260 ЦПК України, суддя

П О С Т А Н О В И В:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_1 , до держави Російська Федерація в особі Міністерства юстиції Російської Федерації про відшкодування моральної шкоди - передати на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Чугуївського міського суду Харківської області (адреса місцезнаходження: Харківська область, м. Чугуїв, площа Соборна, 2).

Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою ЦПК України підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 31 ЦПК України, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її оголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Г.С. Шевченко