УХВАЛА

26 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 756/189/22

провадження № 61-16511ск25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротуна В. М. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В.,

Червинської М. Є.,

розглянув касаційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва

від 24 січня 2025 року, додаткове рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 04 лютого 2025 року, постанову Київського апеляційного суду

від 29 жовтня 2025 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду

від 21 січня 2026 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Латанія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, про визнання правочину недійсним, скасування рішень та поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя.

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ОСОБА_3 із зустрічним позовом, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Латанія», (далі - ТОВ «Латанія»,) приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко С. А., про визнання правочину недійсним, скасування рішень та поділ майна подружжя.

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року, яке залишено без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року, первісний позов задоволено.

У порядку поділу спільного майна подружжя визнано за ОСОБА_1 : транспортний засіб «Toyota Camry», державний номерний знак НОМЕР_1 , 2016 року випуску, як за особою, яка фактично користується ним; транспортний засіб «ВМW Х5», державний номерний знак НОМЕР_2 , 2011 року випуску, як за особою, яка фактично користується ним; 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 ; за ОСОБА_3 : транспортний засіб «Land Rover Range Rover», державний номерний знак НОМЕР_3 , 2013 року випуску, як за особою, яка фактично користується ним; 1/2 частини квартири АДРЕСА_1 , 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 .

У задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 01 травня 2024 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 08 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року в частині вимог зустрічного позову ОСОБА_1 про стягнення в порядку компенсації 1/2 частини внесків до статутних фондів Товариства з обмеженою відповідальністю «Креміньпропангаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Газ Рітейл», Товариства з обмеженою відповідальністю «Простозем», Товариства з обмеженою відповідальністю «Де-Люкс», Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТ Інвест», ТОВ «Латанія» та щодо вимог про: визнання недійсним правочину, оформленого актом оцінки вартості та приймання-передання майна, що вноситься до статутного капіталу ТОВ «Латанія», виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А.28 вересня 2021 року, серія та номер: 5109, 5110; скасування рішень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленком С. А. про державну реєстрацію майна, зазначеного в акті оцінки вартості та приймання-передання майна від 28 вересня 2021 року, серія та номер: 5109, 5110, внесеного до статутного капіталу ТОВ «Латанія»; виділення ОСОБА_1 нерухомого майна, зазначеного в актіоцінки вартості та приймання-передання майна від28 вересня 2021 року, серія та номер: 5109, 5110, внесеного до статутного капіталу ТОВ «Латанія», скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

У іншій частині рішення Оболонського районного суду міста Києва від 08 грудня 2022 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 травня 2023 року залишено без змін.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію

1/2 частини внесків до статутних фондів юридичних осіб у розмірі

3 737 586,33 грн.

Відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Додатковим рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та представника

ТОВ «Латанія» - Коковіна Д. І. про ухвалення додаткового рішення у справі задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3 на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 028,37 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь держави витрати зі сплати судового збору у розмірі 76 378,83 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрати на правничу допомогу в розмірі 271 141,00 грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Латанія» витрати на правничу допомогу в розмірі 40 000,00 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_5. задоволено частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 24 січня 2025 року скасовано в частині задоволення зустрічних позовних вимог

ОСОБА_1 про стягнення 1/2 частини компенсації, в цій частині ухвалено нове рішення наступного змісту.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації 1/2 частини внесків до статутних фондів юридичних осіб у розмірі 3 737 586,33 грн залишено без задоволення.

Додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого

2025 року змінено, зменшено суму, яка підлягає стягненню з

ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 витрат на правничу допомогу з 271 141,00 грн до 40 000,00 грн.

Зменшено суму, яка підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь

ТОВ «Латанія» витрат на правничу допомогу з 40 000,00 грн до 20 000,00 грн.

У іншій частині заяву залишено без задоволення.

29 грудня 2025 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 24 січня 2025 року, додаткове рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року разом із клопотанням про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 15 січня 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору, касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

У січні 2026 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Ухвалою Верховного Суду від 05 лютого 2026 року відмовлено у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

У лютому 2026 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду заяву про виконання вимог ухвали.

25 лютого 2026 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на додаткову постанову Київського апеляційного суду від 21 січня 2026 року.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України (тут і далі у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Підставою касаційного оскарження вказаних судових рішень представник заявника зазначає неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а саме: суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

Крім того, підставою касаційного оскарження судових рішень представник заявника зазначає порушення судами норм процесуального права, оскільки суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 394 ЦПК України одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційні скарги подані в передбачений законом строк та з дотриманням вимог статті 392 ЦПК України.

Оскільки викладені в касаційних скаргах доводи викликають необхідність їх перевірки, слід відкрити касаційне провадження у даній справі та витребувати матеріали справи.

Крім того, представник заявника звернувся з клопотанням про зупинення дії додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 21 січня 2026 року до закінчення перегляду їх в касаційному порядку.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії.

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вказаною нормою у випадку примусового виконання передбачено зупинення виконання рішення, а у випадку, якщо рішення не передбачає примусового виконання - зупинення його дії.

Вирішуючи питання про зупинення дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема у разі ймовірності ускладнення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Оскільки судові рішення підлягають примусовому виконанню в частині стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, тому Верховний Суд дійшов висновку про зупинення виконання додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 21 січня 2026 року в цій частині, до закінчення касаційного провадження.

Ураховуючи викладене, клопотання представника ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 про зупинення дії додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 21 січня 2026 року слід задовольнити частково.

Керуючись статтями 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у даній справі.

Витребувати із Оболонського районного суду м. Києва цивільну справу

№ 756/189/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Латанія», треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Михайленко Сергій Анатолійович, про визнання правочину недійсним, скасування рішень та поділ майна подружжя.

Клопотання представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про зупинення дії додаткового рішення Оболонського районного суду м. Києва від 04 лютого 2025 року, постанови Київського апеляційного суду від 29 жовтня 2025 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 21 січня 2026 року задовольнити частково.

Зупинити виконання додаткового рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 04 лютого 2025 року, постанови Київського апеляційного суду

від 29 жовтня 2025 року та додаткової постанови Київського апеляційного суду від 21 січня 2026 року в частині стягнення судового збору та витрат на професійну правничу допомогу, до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Надіслати учасникам справи копії касаційних скарг та доданих до них документів, роз`яснити їм право подати відзив на касаційні скарги, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк,

який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

До відзиву необхідно додати докази надсилання відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В. М. Коротун

Є. В. Коротенко

М. Є. Червинська