Справа № 699/1480/25
Номер провадження № 2/699/107/26
09.02.2026 м. Корсунь-Шевченківський
Корсунь - Шевченківський районний суд Черкаської області в складі головуючого судді Літвінової Г.М., за участю секретаря судового засідання Івашкової В.О.,
позивача ОСОБА_1 , представника третьої особи Органу опіки та піклування Бурковської О.М.,
заочно розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради,
про позбавлення батьківських прав,
Позивач звернулася до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області із цим позовом, у якому просила позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що відповідачка доводиться їй донькою і має неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . При реєстрації народження дитини батьком був вказаний ОСОБА_4 зі слів матері. Єлизавета проживала зі своєю матір`ю та рідною бабою - позивачкою по справі - у АДРЕСА_1 . У 2020 році відповідачка виїхала за кордон, а дитина залишилася проживати з позивачкою. Перші два роки мати приїжджала до доньки ОСОБА_5 , допомагала матеріально, цікавилася навчанням, підтримувала зв`язок. Починаючи з 2022 року, відповідачка не їздить до доньки, рідше стала спілкуватися з нею, перестала брати участь у вихованні доньки та не забезпечує її матеріально. Наміру повертатися в Україну відповідачка не має.
Всі обов`язки щодо виховання, навчання, утримання онуки взяла на себе позивачка, створивши онуці необхідні умови для проживання, навчання тощо.
Позивачка зазначає, що відповідачка свідомо ухиляється та відмовляється від виховання та утримання своєї доньки, не цікавиться її життям, не відвідує, не готує її до дорослого життя, що і спонукало позивачку звернутися до суду із цим позовом.
Позиція відповідача.
Відповідачка відзив на позов не подавала, у судове засіданні повторно не з`явилася.
Заяви, клопотання у справі.
Позивач заявила клопотання про допит свідків.
Процесуальні дії у справі.
Ухвалою суду від 09.10.2025 відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження. Залучено до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, Орган опіки та піклування Корсунь-Шевченківської міської ради.
Також, витребувано від Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України інформацію щодо перетину державного кордону України у період з 01.01.2022 до 29.09.2025 громадянкою України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Ухвалою суду від 18.11.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, зобов`язано позивача забезпечити явку у судове засідання дитини - ОСОБА_3 для заслуховування її думки при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав відповідачки.
Також вирішено допитати у судовому засіданні заявлених позивачкою свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .
Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач, будучи належним чином повідомленою, у судове засідання повторно не з`явилася.
У судовому засіданні після з`ясування думки позивача суд ухвалив здійснювати розгляд справи у заочному порядку.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Бурковська О.М. у судовому засіданні надала суду пояснення, згідно з якими вважає, що позов підлягає задоволенню.
У судовому засіданні заслухано думку дитини ОСОБА_3 щодо вирішення спору про позбавлення батьківських прав відносно неї її матері-відповідачки. ОСОБА_5 пояснила, що її мати (відповідачка) виїхала за кордон у 2020 році. До 2022 року матір періодично ненадовго поверталася до України. Під час перебування тут мати запойно вживала алкогольні напої. Після повномасштабного вторгнення РФ на територію України ОСОБА_5 виїхала до матері до Польщі. Там мати проживала зі співмешканцем, разом з яким постійно вживала алкоголь. Він її бив. Мати разом з ОСОБА_5 втікали до своїх знайомих, оскільки боялися за свої життя, після чого повернулися до України. Потім мати знову поїхала за кордон. Періодично телефонувала дитини, перебуваючи у стані сп`яніння. Останній раз мати була в Україні в лютому 2023 року. Після цього мати дзвонила усього кілька разів, перебуваючи у стані сп`яніння. Матеріально дитині не допомагає, її життям не цікавиться, навіть не вітає з днем народження. Мати (відповідачка) знає, що подано позов про позбавлення її батьківських прав, однак заперечення із цього приводу не висловила. ОСОБА_5 вважає, що її матір необхідно позбавити батьківських прав стосовно неї.
У судовому засіданні також було заслухано свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які надали суду пояснення, що знають ситуацію в родині позивачки ОСОБА_1 . Її дочка ОСОБА_8 фактично самоусунулася від виховання своєї дочки ОСОБА_5 . Матеріальним забезпеченням, питаннями освіти та виховання ОСОБА_5 протягом останніх трьох років займається виключно її бабуся - позивачка у справі. Свідок ОСОБА_6 повідомила, що була свідком телефонної розмови між відповідачкою та позивачкою і дитиною. ОСОБА_8 під час дзвінка перебувала у стані сп`яніння, а дитина після цього плакала та тривалий час перебувала у депресивному стані. Свідок ОСОБА_7 , яка є головою батьківського комітету у класі, де навчається ОСОБА_5 , повідомила, що матір ніколи не цікавилася освітою дитини, вона навіть не включена до учасників батьківських груп та чатів.
Крім того, судом були досліджені надані позивачкою письмові докази.
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 05.05.2011 Корсунь-Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її матір`ю записана відповідачка ОСОБА_2 , батьком ОСОБА_4 .
Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 матір`ю ОСОБА_2 є ОСОБА_1 .
Витягом з Реєстру територіальної громади від 25.12.2024 підтверджується, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою місця проживання - АДРЕСА_1 .
Разом з нею за цією адресою зареєстровані позивачка ОСОБА_1 та мати ОСОБА_2 , що підтверджується довідкою №1/48, виданою 13.08.2025 Виконавчим комітетом Корсунь-Шевченківської міської ради.
Крім того, у довідці Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради № 1/48 від 13.08.2025 зазначено про те, що фактично ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає.
Відповідно до акта обстеження умов проживання неповнолітньої ОСОБА_3 , складеного 08.09.2025 за участю представників служби у справах дітей Бурковської О.М., ОСОБА_9 , ОСОБА_5 проживає разом із своєю бабою ОСОБА_1 у двокімнатній квартирі за адресою - АДРЕСА_1 . Умови проживання у вказаній квартирі задовільні, оселя прибрана, для виховання і розвитку дитини ОСОБА_5 створені комфортні умови проживання.
За місцем проживання позивачка характеризується позитивно, турботливо ставиться до своєї онуки ОСОБА_10 , забезпечує їй належний догляд та виховання. Це підтверджується характеристикою, виданою 13.08.2025 старшою по будинку, у якому проживає позивачка разом з онукою.
Згідно із характеристикою, виданою Корсунь-Шевченківською гімназією №1 01.09.2025, ОСОБА_3 навчається у 9-В класі. У цій школі вона навчається з першого класу, характеризується виключно позитивно, здібна, активна, не має шкідливих звичок. Вихованням Лізи займається бабуся ОСОБА_1 , яка є активним членом батьківського комітету, відвідує батьківські збори, відмінно виконує свої обов`язки щодо ОСОБА_11 . З матір`ю дитини класний керівник не спілкувався і не бачився жодного разу
Згідно з висновком органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради від 18.07.2025 доцільно позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно її дитини ОСОБА_3 . Вказаний висновок мотивований тим, що відповідач не забезпечує належного утримання, навчання, виховання та догляду за дитиною, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає своїми батьківськими правами.
Суд, заслухавши позивача, третю особу, свідків, думку дитині, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає до задоволення в силу наступного.
Так, судом встановлено, що відповідач є матір`ю неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відомості про батька якої записані за вказівкою матері відповідно до частини першої статті 135 СК України.
Відповідачка з 2020 року проживає за межами України, зі слів позивачки та дитини у Республіці Польща, поступово з указаного часу перестала піклуватися про доньку, виховувати її, матеріально утримувати і на даний час фактично не виконує своїх материнських обов`язків взагалі, дитиною не цікавиться.
Єлизавету повністю виховує і утримує позивачка, яка доводиться дитині бабою і у сім`ї якої вона постійно проживає.
Відповідно до висновку органу опіки та піклування доцільно позбавити відповідачку батьківських прав відносно її дитині ОСОБА_5 .
Вирішуючи вказаний спір по суті суд застосовує такі норми законодавства.
Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»).
Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.
Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України.
Зокрема, вказаною нормою визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Згідно із ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Позивачка, як особа в сім`ї якої проживає дитина ОСОБА_3 , має право на звернення до суду про позбавлення матері дитини ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_5 .
Підставою свого звернення до суду із позовною вимогою про позбавлення батьківських прав відповідача стосовного її неповнолітньої доньки ОСОБА_5 , позивач зазначила ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька/матері, так і для дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер.
Отже, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків.
Установлені судом обставини свідчать про свідоме ухилення відповідачки від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітньої доньки ОСОБА_3 . З огляду на викладене суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог позивачки ОСОБА_1 стосовно позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки ОСОБА_5 .
Проаналізувавши наведені норми чинного законодавства та досліджені у справі докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає меті захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_2 .
Суд погоджується з висновком органу опіки та піклування Корсунь-Шевченківської міської ради про доцільність позбавлення відповідачки батьківських прав.
Суд бере до увагу висловлену у судовому засіданні думку дитини, яка вважає що матір необхідно позбавити батьківських прав, як таку що нею не опікується і не цікавиться її життям.
Суд дійшов висновку, що позбавлення відповідачки батьківських прав відповідає меті захисту прав та інтересів неповнолітньої ОСОБА_3 .
Відповідно до приписів ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.
Оскільки саме баба дитини звернулася з даним позовом, то очевидно, що вона бажає продовжувати доглядати за онукою, здійснювати її утримання, отже ОСОБА_5 має бути передані саме їй.
Крім того, батько або матір, яких було позбавлено батьківських прав, не звільняються від обов`язку щодо утримання дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.
Судом установлено, що добровільно відповідачка утримувати доньку ОСОБА_5 наміру не виявляє, а в судовому порядку аліменти з неї на утримання доньки не стягувалися,. Позивач у судовому засіданні не висловлювала заперечень щодо стягнення на її користь аліментів на утримання онуки.
Згідно з вимогами ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.
При визначенні розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України враховує, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Положеннями ч. 2 ст. 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.
Відповідно до ч. 3 ст. 77 СК України аліменти сплачуються щомісячно.
Згідно з ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини.
Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
Однак при пред`явленні позову про позбавлення відповідача батьківських прав з позовною вимогою про стягнення аліментів позивач не зверталася, спосіб стягнення аліментів не зазначала.
Ураховуючи відсутність даних щодо місця роботи відповідачки та відомостей щодо її стану здоров`я, який унеможливлює її працевлаштування, беручи до уваги обов`язок суду у цій категорії справ вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, суд вважає необхідним стягнути з відповідачки на користь позивачки на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття.
За приписами ч. 1, 2, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Вирішуючи на підставі ст. 141 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, дійшовши висновку про задоволення позовних вимог, з відповідачки необхідно стягнути на користь позивачки сплачений нею при подачі до суду позовної заяви судовий збір за вимогою про позбавлення батьківських прав у розмірі 1 211,20 грн, та на користь держави судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1 211,20 грн у зв`язку із стягнення з відповідачки на користь позивачки аліментів на утримання дитини.
Керуючись ст.ст. 263-265 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
ОСОБА_3 передати її бабі ОСОБА_1 .
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 (однієї чверті) частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 18.09.2025 і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) грн.
Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять грн 20 коп.) грн.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми виплат за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Корсунь-Шевченківським районним судом Черкаської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення у загальному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду; на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому заочного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання зареєстроване за адресою - АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , інші дані суду не відомі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, , місцезнаходження вул. Шевченка, 42, м. Корсунь-Шевченківський Черкаського району Черкаської області, інші дані суду не відомі.

СуддяЛітвінова Г.М.