УХВАЛА

20 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 485/899/25

провадження № 61-2046ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Третьяк Гаіна Олександрівна, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога - Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Ютс-Агропродукт», у якому, з урахуванням уточнених вимог, просив суд:

- -розірвати договір оренди землі від 31 травня 2012 року, укладений між ним та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року № 8037488 ТОВ «Ютс-Агропродукт») щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0034;

- розірвати договір оренди землі від 31 травня 2012 року, укладений між ним та ТОВ «Райз-Південь» (новий орендар відповідно до додаткової угоди від 28 грудня 2017 року № 8051412- ТОВ «Ютс-Агропродукт»), щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0005;

- стягнути з ТОВ «Ютс-Агропродукт» заборгованість зі сплати орендної плати за 2023-2024 роки за договорами оренди землі від 31 травня 2012 року у загальному розмірі 23 110,10 грн.

Ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 12 червня 2025 року до участі у справі у якості співвідповідача залучено ТОВ «Перемога - Плюс» .

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 2,9972 га, кадастровий номер :07:000:0034, укладений між ТОВ «Ютс-Агропродукт» та ОСОБА_1 , від 31 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди № 3600041 від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору № 1704/25-21 від 17 квітня 2025 року.

Розірвано договір оренди земельної ділянки площею 2,9426 га, кадастровий номер :09:000:0005, укладений між ТОВ «Ютс-Агропродукт» та ОСОБА_1 , від 31 травня 2012 року (у редакції додаткової угоди № 3600042 від 28 грудня 2017 року до договору оренди землі), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога-Плюс» на підставі договору № 1704/25-21 від 17 квітня 2025 року.

Стягнуто з ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 8 648,58 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки площею 2,9972 га від 31 травня 2012 року за 2023-2024 роки (з відрахуванням податків) та 14 461,52 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки площею 2,9426 га від 31 травня 2012 року за 2023-2024 роки (вже з відрахуванням податків).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року апеляційну скаргу ТОВ «Ютс-Агропродукт» задоволено.

Рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2025 року скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Ютс-Агропродукт», ТОВ «Перемога-Плюс» про розірвання договорів оренди землі та стягнення заборгованості по орендній платі за 2023- 2024 роки відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

18 лютого 2026 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Третьяк Г. О., звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року (повний текст рішення складено 16 лютого 2026 року) та залишити в силі рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 28 жовтня 2025 року, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки судові рішення у цій справі не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно із статтею 129 Конституції України та статтями 2, 17 ЦПК України однією з основних засад цивільного судочинства є забезпечення апеляційного перегляду справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», частина четверта статті 10 ЦПК України), умови прийнятності касаційної скарги відповідно до норм національного законодавства можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Касаційний перегляд справи вважається екстраординарним.

Обмеження доступу до Верховного Суду охоплюється загальновизнаною легітимною метою встановленого законодавством вартісного порогу для скарг, що подаються на розгляд суду касаційної інстанції, яка полягає в тому, щоб забезпечувати розгляд у Верховному Суді, з огляду на саму суть його функцій, лише справ необхідного рівня значущості.

У Рекомендації № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року державам-членам запропоновано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають, передусім, подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей. При розгляді можливих заходів щодо судів третьої інстанції державам слід мати на увазі, що справи вже пройшли слухання в двох інших судах.

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же статті ЦПК України.

Розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом

на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Встановлення у процесуальному законі виняткових підстав для касаційного оскарження судових рішень у малозначних справах (справах незначної складності) та справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, лише у тих випадках, коли таке оскарження є дійсно необхідним (зокрема, коли касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу), має гарантувати право на остаточне та обов`язкове до виконання судове рішення, сприяти стабільності й визначеності у цивільних правовідносинах, слугувати суспільним інтересам щодо забезпечення єдності судової практики й розвитку права.

Конституційний Суд України у Рішенні від 22 листопада 2023 року № 10-р(ІІ)/2023 дійшов висновку, що припис пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, який встановлює один з «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис ЦПК Українитакож має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності. Пункт 2 частини третьої статті 389 цього Кодексу містить домірні засоби законодавчого внормування процесуальних відносин щодо відкриття касаційного провадження.

Верховний Суд як суд касаційної інстанції з перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у здійсненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів.

Пунктом 1 частини шостої статті 19 ЦПК України до категорії малозначних віднесено справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом касаційного оскарження є судове рішення у справі за позовом про розірвання договору оренди земельної ділянки та стягнення заборгованості.

Ціна позову в справі заявником визначена у розмірі 23 110,10 грн (заборгованість з орендної плати).

За приписами пункту 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном або житлом протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Судовими рішеннями у справі встановлено, що 28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-Агропродукт» укладено додаткову угоду № 3600041 до договору оренди землі від 31 травня 2012 року (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :07:000:0034), згідно з якою сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, погодили розмір орендної плати у розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 5 615,96 грн за рік оренди.

Крім того, 28 грудня 2017 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ЮТС-Агропродукт» укладено додаткову угоду №3600042 до договору оренди землі від 31 травня 2012 року (щодо земельної ділянки з кадастровим номером :09:000:0005), згідно з якою сторони домовилися викласти договір оренди в новій редакції, погодили розмір орендної плати у розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 9 390,60 грн за рік оренди.

Таким чином, ціна позову в справі складає 68 129,78 грн (23 110,10 грн +

5 615,96 грн*3 + 9 390,60 грн*3), що не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (30 х 3 328 грн = 99 840грн). Таким чином ця справа відноситься до категорії малозначних.

Оскільки ця справа є малозначною, ухвалені у ній судові рішення можуть бути оскаржені виключно за наявності випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Заявник вважає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, крім того справа становить значний суспільний інтерес та має виняткове значення для учасника справи. Вказує, що в судах перебуває понад 1000 судових справ про стягнення заборгованості з виплати орендної плати з відповідача, а кошти, отримані в якості орендної плати, становлять значну частину його річного доходу.

Верховний Суд, взявши до уваги предмет позову, встановлені судами обставини, а також оцінивши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником аргументи не свідчать про наявність підстав для перегляду у касаційному порядку судових рішень у цій справі.

Заявником не обґрунтовано в чому полягає фундаментальне значення цієї справи для формування єдиної правозастосовчої практики із зазначенням новітніх, проблемних, засадничих, раніше ґрунтовно не досліджуваних питань права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування норм права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів подібних правовідносин.

Верховний Суд зазначає, що вжите законодавцем словосполучення «значний суспільний інтерес» необхідно розуміти як серйозну, обґрунтовану зацікавленість, яка має неабияке виняткове значення для усього суспільства в цілому, певних груп людей, територіальних громад, об`єднань громадян тощо до певної справи в контексті можливого впливу ухваленого у ній судового рішення на права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб. Вказане поняття охоплює ті потреби суспільства або окремих його груп, які пов`язані із збереженням, примноженням, захистом існуючих цінностей, девальвація та/або втрата яких мала б значний негативний вплив на розвиток громадянського суспільства. Наявність значного суспільного інтересу може мати місце й тоді, коли предмет спору зачіпає загальнодержавне значення, як от визначення і зміни конституційного ладу в Україні, виборчий процес (референдум), обороноздатність держави, її суверенітет, найвищі соціальні цінності, визначені Конституцією України, тощо.

Значного суспільного інтересу заявником не обґрунтовано. Виняткового значення цієї справи для позивача, враховуючи місце розташування земельної ділянки та ціну позову, не встановлено.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги, зокрема, категорію справи, ціну та предмет позову, а також значення справи для сторін і суспільства, та не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Незгода заявника з оскарженими судовими рішеннями не є сама по собі обставиною, що свідчить про наявність випадків для відкриття касаційного провадження у малозначній справі.

Касаційний перегляд вважається екстраординарним, з огляду на специфіку повноважень суду касаційної інстанції, які обмежено питаннями права та більшим ступенем формальності процедур. Повноваження суду касаційної інстанції не можуть використовуватися для здійснення нового судового розгляду справи.

Отже, випадків, за наявності яких судові рішення у малозначній справіпідлягають касаційному оскарженню, у цій справі не встановлено Верховним Судом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Третьяк Г. О., подав касаційну скаргу на судові рішення, що згідно з приписами ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню, не довів наявності винятків, передбачених підпунктами а) - г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, у відкритті касаційного провадження у справі належить відмовити.

Подібних висновків дійшов Верховний Суд в ухвалах від 14 січня 2026 року у справі № 485/911/25 та від 29 січня 2026 року у справі 485/933/25.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Третьяк Гаіна Олександрівна, на постанову Миколаївського апеляційного суду від 09 лютого 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога - Плюс» про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович