ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Хмельницький

Справа № 686/6516/25

Провадження № 22-ц/820/388/26

Хмельницький апеляційний суд

у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Костенка А.М. (суддя-доповідач), Гринчука Р.С., Спірідонової Т.В.,

розглянув в порядку ч. 1 ст. 369 ЦПК України цивільну справу № 686/6516/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Іваницьким Андрієм Мироновичем, на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року у складі судді Порозової І.Ю. у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінтраст капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, суд

в с т а н о в и в :

У березні 2025 року ТзОВ «ФК «Фінтраст капітал» звернулося в суд з позовом, в якому позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість в розмірі 38 416,13 грн, з яких сума кредиту 9300 грн, сума процентів за користування кредитом 16346,3 грн та судові витрати.

На підтримання заявлених позовних вимог позивач посилався, що 08.02.2023 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 було укладено електронний Договір № 6348660 про надання споживчого кредиту, згідно умов якого сума кредиту складає 9300 грн., строк кредиту 360 днів, дата повернення кредиту (03.02.2024 року) вказана в Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до цього Договору. При цьому, кредитний договір був підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора «А2757».

ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання перед відповідачем за Кредитним договором виконало та надало йому кредит в сумі 9300 грн., шляхом зарахування кредитних коштів на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 , що підтверджується довідкою ТзОВ «Пейтек Україна».

Відповідно до п. 1.5.1 Кредитного договору, стандартна процентна ставка становить 1,99% в день. Відповідач свої зобов`язання щодо сплати відсотків та тіла кредиту, згідно графіку платежів не виконував, тому має наступну заборгованість за кредитним договором № 6348660, 9300 грн тіло кредиту та 16 346,3 грн процентів за користування кредитом.

У період з 08.03.2023 по 26.11.2023 року Відповідачем здійснено оплату в розмірі 310 грн., які спрямовані на оплату процентів за користування грошовими коштами.

27.11.2023 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» уклали Договір факторингу 27.11/2023-Ф, за яким ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло право вимоги до боржників ТзОВ «Авентус Україна», у тому числі й до ОСОБА_1 на суму 25646,30грн.

25.11.2024 року ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Крім того посилався позивач, що товариством нараховано проценти за 69 календарних днів (27.11.2023-03.02.2024) в межах строку договору на суму 12769,83 грн. Таким чином, оскільки відповідач належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 38416,13 грн., з яких: 9300,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 16346,30 грн. - заборгованість за відсотками, а також відсотки за 69 календарних днів 12769,83 грн.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року позов задоволено частково, стягуто з ОСОБА_1 на користь ТзОВ «ФК «Фінтраст Капітал» заборгованість за кредитним договором № 6348660 в розмірі 29116,13 грн., 5000 грн витрат на правничу допомогу та 2422,40 грн судового збору.

ОСОБА_1 та його представник адвокат Іваницький А.М. подали апеляційну скаргу, вважають, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, а тому підлягає скасуванню повністю у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими.

Представник апелянта вказує, що суд першої інстанції не надав належної оцінки тій обставині, що відповідач як військовослужбовець звільняється від сплати нарахованих процентів за кредитним договором, згідно ч.15 ст. 14 ЗУ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». ОСОБА_1 є військовослужбовцем, що підтверджується посвідченням учасника бойових дій, яке видане Адміністрацією Державної прикордонної служби України серія НОМЕР_2 від 20.01.2025 року. Тому враховуючи те, що Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» спрямований на зменшення фінансового тягаря військовослужбовців шляхом звільнення від сплати нарахованих процентів за кредитними договорами, тому відповідно вказаний Закон у цьому випадку має зворотну дію в часі, у зв`язку з тим, що Відповідач є військовослужбовцем, який призваний на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, відтак останній звільняється від нарахування процентів за користування кредитними коштами, які були нараховані у межах позовної заяви у розмірі 29 116,13 грн., а тому, вказані вимоги є безпідставними.

«ФК «Фінтраст Капітал» подало відзив на апеляційну скаргу, вважає рішення суду першої інстанції законним та обгрунтованим. Посилається, що кредитний договір укладений між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем повністю відповідає вимогам чинного законодавства України, нормативно-правове регулювання укладання електронного Кредитного договору та процедура укладання електронного кредитного договору детально описана позивачем в позовній заяві. Крім того, відповідачем на підтвердження укладення кредитного було здійснено платежі - часткову оплату на рахунок кредитора, що підтверджується карткою обліку договору, що була надана до позову, та відповідними квитанціями. Переказ коштів, виданих в рамках Кредитного договору здійснено шляхом перерахування на банківську картку № НОМЕР_1 , яку Відповідачем вказано особисто в заяві на отримання Кредиту та підтверджується копією довідки платіжного провайдера. В даному випадку, нараховані відсотки за кредитним договором є процентами за користування кредитом, що нараховані в межах строку кредиту - процентами за правомірне користування чужими грошовими коштами, розмір яких визначається договором. Право позивача на стягнення заборгованості з відповідача підтверджено належними та допустимими доказами, що і встановив суд першої інстанції.

Заслухавши доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Частиною 1 статті 375 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 08.02.2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 укладено договір № 6348660 про надання споживчого кредиту.

Згідно умов Договору, укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС Товариства, доступ до якої споживачу забезпечується через веб-сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація споживача здійснюється при вході споживача в особистий кабінет, в порядку передбаченому Законом України "Про електронну комерцію", в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого товариством на номер мобільного телефону споживача вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету.

Договір підписано в електронному вигляді електронним підписом з одноразовим ідентифікатором «А2757».

Відповідно до укладеного Договору сума кредиту становить 9 300 грн., строк кредитування 360 днів, періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів, стандартна процентна ставка за користування кредитом 1,99 % в день, мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби.

До Договору про надання споживчого кредиту додано Таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит.

08.02.2023 року ТзОВ «Авентус Україна» свої зобов`язання за Договором виконало у повному обсязі, згідно листа ТОВ «Пейтек Україна» перераховано кошти в сумі 9300 грн на платіжну картку відповідача № НОМЕР_1 .

27.11.2023 року між ТзОВ «Авентус Україна» та ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» укладено договір факторингу № 27.11/2023-Ф, згідно з п.1.2 даного договору перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами Акту приймання-передачі реєстру боржників.

Згідно Акту прийому-передачі реєстру боржників за договором факторингу №27.05/2024-Ф від 27.05.2024 року клієнт передав, а фактор прийняв реєстр боржників в повному обсязі.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників від 27.11.2023 року, ТзОВ «ФК «Фінтраст Україна» набуло права грошової вимоги до відповідача в сумі 25646,30 грн., з яких 9 300 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 16346,30 грн. сума заборгованості за відсотками.

Відповідач частково здійснив погашення заборгованості - 310 грн., які зараховано на погашення процентів.

Відповідно до наданого розрахунку заборгованості по договору № 6348660 від 08.02.2023 року, заборгованість відповідача становить 25646,30 грн, з яких 9 300 грн заборгованість за основною сумою боргу, 16346,30 грн сума заборгованості за відсотками, право вимоги за якими перейшло до позивача за договором факторингу.

Крім того, позивачем нараховано проценти за 69 календарних днів (27.11.2023-03.02.2024) в межах строку договору в розмірі 12769,83 грн.

25.11.2024 року ТОВ «ФК «Фінтраст Україна» змінило найменування на ТОВ «ФК «Фінтраст Капітал».

Відповідно до платіжної інструкції № 2.342529761.1, 07.10.2025 року ОСОБА_1 погасив заборгованість за тілом кредиту в сумі 9300 грн.

Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не заперечувалися.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач уклав кредитний договір, за умовами якого отримав кредитні кошти, однак належним чином взятті на себе зобов`язання не виконував, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню кредитна заборгованість за нарахованими відсотками.

Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (стаття 612 ЦК України).

В силу положень ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію № 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частини 3 статті 11 зазначеного Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частина 4 статті 11 Закону).

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (частина 6 статті 11 вказаного Закону).

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - частина 12 статті 11 Закону № 675-VIII.

Статтею 12 вказаного Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України Про електронний цифровий підпис, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі "логін-пароль", або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч. 1 ст. 513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною 1 ст. 1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Як вбачається з матеріалів справи, кредитний договір був укладений між відповідачем та первинними кредиторами в електронній формі та підписаний позичальником електронним підписом одноразовими ідентифікаторами, що свідчить про повідомлення позичальника кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови відповідно до вимог чинного законодавства України, при цьому позичальник не заперечував факт отримання коштів від кредиторів за вказаними договорами.

Відтак висновки суду про задоволення позовних вимог є цілком законним та обґрунтованими, оскільки позивачем доведено належними доказами існування між сторонами кредитних правовідносин, на тих умовах на які посилався позивач.

Оскаржуючи рішення суду першої інстанції відповідач посилається, що він є військовослужбовцем, тому нараховані відсотки за кредитом не підлягають стягненню, оскільки на нього поширюється правові гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Відповідно до частини 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, призваним на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, на весь час їх призову, а військовослужбовцям під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, які перебували або перебувають безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (житлового будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Особливий період період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій (абзац тринадцятий частини першої статті 1 Закону України «Про оборону України»).

Указом Президента України від 17 березня 2014 року № 303 "Про часткову мобілізацію", затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України "Про часткову мобілізацію"№ 1126-VII від 17.04.2014 року, в Україні оголошено проведення часткової мобілізації.

Національний банк України у своєму листі від 02 вересня 2014 року № 18-112/48620 надав роз`яснення, що для звільнення від нарахування штрафів, пені та відсотків за користування кредитом мобілізовані позичальники повинні надати банку перелік документів, встановлений листом Міністерства оборони України від 21 серпня 2014 року № 322/2/7142. Такими документами є: військовий квиток, в якому у відповідних розділах здійснюються службові відмітки, або довідка про призов військовозобов`язаного на військову службу, видана військовим комісаріатом або військовою частиною, а для резервістів витяг із наказу або довідка про зарахування до списків військової частини, які видаються військовою частиною.

Тобто на вказані пільги мають право мобілізовані позичальники, військовослужбовці Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та, правоохоронних органів спеціального призначення, залучених до проведення антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, з метою виконання службових завдань.

Відповідний правовий висновок міститься і в постановах Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 306/1157/15-ц (провадження № 61-2525св18), від 15 липня 2020 року у справі № 199/3051/14.

Згідно Витягу з наказу ректора ІНФОРМАЦІЯ_1 № 543-ОС, ОСОБА_1 прийнятий на військову службу за контрактом осіб сержантського та старшинського складу з 22.05.2024 року.

З 22.05.2024 року і на теперішній час, відповідач проходить військову службу, що підтверджено довідкою В/Ч НОМЕР_3 від 25.07.2025 року № 3282.

Таким чином, на відповідача ОСОБА_1 поширюються правові гарантії, визначені п. 15 ст. 14 Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», однак лише з 22.05.2024 року, а саме з моменту призову на військову службу.

Натомість в даній справі, кредитні правовідносини між позичальником і кредитодавцями, згідно укладеного договору № 6348660, виникли у лютому 2023 року і припинили свою дію в лютому 2024 року, так як строк дії договору 360 днів припинив свою дію 08.02.2024 року.

Згідно з розрахунком за Договором про надання споживчого кредиту № 6348660, заборгованість нарахована за період з 08.02.2023 року по 26.11.2023 року, в межах строку дії договору в сумі 16 346,3 грн.

Після відступлення прав вимоги за договором, відповідачу нараховано проценти за 69 календарних днів, з 27.11.2023року по 03.02.2024 року, в межах строку договору в розмірі 12769,83 грн і після цієї дати товариством не здійснювало жодних додаткових нарахувань.

Таким чином, нарахування відповідачу відсотків здійснювалося як первісним кредитором так і фактором на законних підставах, оскільки у вказані періоди нарахування процентів з 08.02.2023 року по 26.11.2023 року та з 27.11.2023року по 03.02.2024 року, відповідач не був військовослужбовцем, не проходив військову службу, а тому в даних кредитних правовідносинах між сторонами не підлягають застосуванню норми Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Оскільки відповідачем умови кредитного договору не виконувалися, то нарахування відсотків за користування кредитними коштами відповідно до умов погоджених умов кредитування є правомірним. При цьому апелянтом жодним чином не спростовано правильність розрахунку заборгованості та ним не наведено в апеляційній скарзі аргументів неправильності такого розрахунку.

Решта доводів апеляційної скарги, висновків суду першої та апеляційної інстанції не спростовують,

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування у межах доводів апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником адвокатом Іваницьким Андрієм Мироновичем залишити без задоволення.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 26 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 05 лютого 2026 року.

Судді А.М. Костенко

Р.С. Гринчук

Т.В. Спірідонова