УХВАЛА

03 березня 2026 року

м. Київ

справа № 127/14079/25

провадження № 61-2083ск26

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ступак О. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 06 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії,-

ВСТАНОВИВ:

1. У травні 2025 року Комунальне підприємство Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» (далі - КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії.

2. На обґрунтування позовних вимог зазначало, що відповідачі зареєстровані та проживають за адресою: АДРЕСА_1 , та є споживачами послуг централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» відповідно до умов, визначених Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

3. Відповідачі порушили умови надання послуг, у зв`язку з чим за період з 01 грудня 2021 року до 31 жовтня 2024 року включно, утворилася заборгованість, яка з урахуванням 3% річних та встановленого індексу інфляції становить 35 813,81 грн.

4. Просило суд стягнути заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за період з 01 грудня 2021 року до 31 жовтня 2024 року у розмірі 35 813,81 грн.

5. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня

2025 року позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» заборгованість за спожиті послуги з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01 грудня 2021 року до 31 жовтня 2024 року включно, у розмірі 35 813,81 грн, з яких: 29 773,20 грн - сума заборгованості за спожитті послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; 1 382,58 грн - 3% річних від простроченої суми заборгованості; 4 658,03 грн - сума втрат від інфляційних процесів. Вирішено питання розподілу судових витрат.

6. Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.

7. Вінницький апеляційний суд ухвалою від 08 липня 2025 року залишив апеляційну скаргу ОСОБА_1 без руху, надавши заявниці строк на усунення недоліків апеляційної скарги протягом 5 днів з дня вручення цієї ухвали.

8. Вінницький апеляційний суд ухвалою від 17 липня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2025 року визнав неподаною та повернув особі, яка її подала, на підставі статей 185, 357 ЦПК України.

9. Постановою Верховного Суду від 17 вересня 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу Вінницького апеляційного суду від 17 липня 2025 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

10. Вінницький апеляційний суд постановою від 06 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив частково. Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 04 червня 2025 року в частині розподілу судових витрат змінив. Стягнув з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» судові витрати, понесені у судів першої інстанції у розмірі по 1 009,33 грн з кожного. В решті рішення залишив без змін.

11. 16 лютого 2026 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, у якій просить скасувати постанову Вінницького апеляційного суду від 06 січня 2026 року, а справу направити до суду першої інстанції на новий розгляд.

Щодо поновлення строку на касаційне оскарження

12. Заявниця по тексту касаційної скарги просить поновити їй строк на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 06 січня 2016 року, обґрунтовуючи це тим, що тільки 17 січня 2026 року вона отримала повний текст оскаржуваного рішення засобами поштового зв`язку.

13. Згідно з положеннями частин першої та другої статті 390 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

14. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

15. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.

16. За інформацією з Єдиного державного реєстру судових рішень забезпечено надання загального доступу до повного тексту постанови Вінницького апеляційного суду від 06 січня 2026 року - 08 січня 2026 року.

17. Відповідно до зворотного рекомендованого повідомлення та трекінгового номеру ОСОБА_1 отримала поштову кореспонденцію від Вінницького апеляційного суду - 17 січня 2026 року.

18. Відповідно до частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

19. Частина друга статті 390 ЦПК України передбачає, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

20. При вирішені питання про поновлення строку Судом враховано дати прийняття оскаржуваного судового рішення, отримання повного тексту оскаржуваної постанови, та подання касаційної скарги, а тому строк на касаційне оскарження пропущений з поважних причин і підлягає поновленню відповідно до статті 390 ЦПК України.

Щодо додержання вимог процесуального законодавства до форми та змісту касаційної скарги

21. Касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом до розгляду та підлягає залишенню без руху, оскільки заявницею не наведено підстави касаційного оскарження.

22. Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

23. У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

24. Заявниця зазначила, що вказана касаційна скарга подається на підставі пункту 1 та пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України.

25. Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

26. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

27. Крім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити формулювання застосованого судом апеляційної інстанції висновку щодо застосування норми права, з яким не погоджується заявник, із зазначенням конкретної норми права та змісту правовідносин, в яких ця норма права застосована, а також посилання на постанови Верховного Суду, в яких зроблено інший (який саме) висновок щодо застосування цієї ж норми права та в яких (подібних) правовідносинах, із зазначенням, в чому саме полягає невідповідність оскаржуваного судового рішення сформованій правозастосовчій практиці у подібних правовідносинах. При цьому суд звертає увагу заявника, що судовими рішеннями у подібних правовідносинах є такі рішення, в яких подібними є: предмети спору; підстави позову; зміст позовних вимог; встановлені судом обставини та однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин (наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 523/6003/14-ц, від 19 червня 2018 року у справі № 922/2383/16, від 20 червня 2018 року у справі

№ 755/7957/16-ц, від 26 червня 2018 року у справі № 2/1712/783/2011, від 26 червня 2018 у справі № 727/1256/16-ц, від 04 липня 2018 у справі № 522/2732/16-ц).

28. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої

статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

29. У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні (абзац 1 пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного Суду (абзац 2 пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України) у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.

30. У випадку визначення заявником підставою касаційного оскарження судових рішень пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України, касаційна скарга має містити вказівку на норму права, щодо якої відсутній висновок, та обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовної практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

31. У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 4 частини другої

статті 389 ЦПК України необхідно вказати, які саме норми процесуального права порушені судами з посиланням на частину першу або третю статті 411 ЦПК України.

32. Таким чином оскаржуючи судові рішення, зазначені у пункті 1 частини першої статті 389 ЦПК України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судом (судами) норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України як на підставу для касаційного оскарження судових рішень. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 12 листопада 2020 року у справі № 904/3807/19.

33. Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам процесуального закону, оскільки заявниця, як на підставу касаційного оскарження судового рішень, узагальнено посилається на пункт 1 та пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України, та не зазначає конкретні постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, а також не зазначає норму права, щодо якої відсутній висновок Верховного Суду.

34. Враховуючи наведене, заявниці необхідно конкретизувати підстави касаційного оскарження та надати суду уточнену редакцію касаційної скарги.

35. Крім того, відповідно до статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право:

1) залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і передати справу повністю або частково на новий розгляд, зокрема за встановленою підсудністю або для продовження розгляду;

3) скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд;

4) скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині;

5) скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині;

6) у передбачених цим Кодексом випадках визнати нечинними судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій повністю або частково і закрити провадження у справі у відповідній частині;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених в пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

36. Тому ОСОБА_1 необхідно уточнити прохальну частину касаційної скарги у відповідності до повноважень суду касаційної інстанції.

37. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги додаються, зокрема, копії скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, крім випадків, якщо така скарга та додані матеріали подаються до суду в електронній формі через електронний кабінет. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.

38. Тому заявниці необхідно подати копії нової редакції касаційної скарги та копій доданих матеріалів для інших учасників справи.

39. У випадку якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення

статті 185 цього Кодексу, про що суддя постановляє відповідну ухвалу (частина друга статті 393 ЦПК України).

40. Ураховуючи викладене, касаційну скаргу належить залишити без руху, а заявниці надати строк для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Вінницького апеляційного суду від 06 січня 2026 року.

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Вінницького апеляційного суду від 06 січня 2026 року у цивільній справі за позовом Комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії - залишити без руху та надати строк для виконання вимог десять днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. В. Ступак