Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2/641/22/2026 Справа № 641/24/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Харків

Слобідський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Щепелевої Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Масалової М.Є,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Хоміча А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №641/24/26 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Слобідського районного суду міста Харкова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

В судовому засіданні представник відповідача заявив клопотання про надання строку на примирення подружжя.

Позивач в судове засідання не з`явився, до суду подав письмові заперечення проти зазначеного клопотання, в якому просив відмовити. Вказав, що попри намагання протягом більше двох років налагодити стосунки із відповідачем наразі бажання примирюватися він не має. Окрім спільної дитини його з відповідачем ніщо не пов`язує. Позивач перебуває в інших стосунках. Просив розглянути справу за його відсутності.

Представник позивача заперечувала проти надання строку на примирення з огляду на висловлену позивачем у письмовій заяві позицію, щодо категоричного заперечення проти надання сторонам часу для примирення.

Відповідач в судовому засіданні клопотання підтримала та наполягала на його задоволенні. Зазначила, що твердження позивача, викладені ним у запереченні до клопотання не відповідають дійсності та сторони мають можливість зберегти сім`ю та примиритися.

Суд, дослідивши заяву, вислухавши пояснення сторін, дійшов такого висновку.

Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Частиною 7 ст. 240 ЦПК України передбачено, що у справі про розірвання шлюбу суд може зупинити розгляд справи і призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Пленум Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» в пункті 10 роз`яснює, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 7 ст. 240 ЦПК). Судам слід використовувати надану законом можливість зупинення провадження у справі для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд враховує конкретні обставини справи. Якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Наявність наміру для примирення лише в одного подружжя без згоди на це іншого подружжя не є правовою підставою для надання строку для примирення. При цьому надання додаткового строку для примирення є виключно правом суду, а не його обов`язком.

Примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом.

В заяві сторони відповідача про надання строку на примирення не викладено обставин і не зазначено конкретних доказів, які б свідчили про наявність у позивача наміру на примирення.

Тому, суд, з урахування наданих сторонами пояснень, не вбачає підстав для надання подружжю строку для примирення з огляду на категоричне заперечення щодо примирення зі сторони позивача.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що надання подружжю строку для примирення, всупереч бажанню позивача, буде суперечити закону та моральним засадам суспільства, оскільки суд не може примушувати одного з подружжя вчиняти дії, направлені на примирення з іншим, тому суд не має підстав для застосування ст. 111 СК України та надання сторонам строку для примирення.

Керуючись ст.ст.240,258-261,353 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

В задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Хоміча А.А. про надання строку для примирення в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений 23.02.2026 о 15.30 год.

Суддя -Г. М. Щепелева