Провадження № 22-ц/801/330/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Дернова В. В.
Доповідач:Береговий О. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 рокуСправа № 344/11946/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Берегового О. Ю. (суддя - доповідач),

суддів: Шемети Т.М., Панасюка О. С.

за участю секретаря судового засідання Козюми Д.О.,

учасники справи:

позивач: Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів), за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката Гусева Павла Володимировича на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року, ухвалену місцевим судом під головуванням судді Дернової В.В., дата складення повного тексту ухвали невідома,

встановив:

У липні 2025 року Приватне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про витребування безпідставно отриманих активів (грошових коштів).

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року зазначений вище позов Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» залишено без розгляду.

Ухвала суду мотивована тим, що позивачем не виконана ухвала суду про витребування доказів, тому на підставі п.9 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановив ухвалу про залишення позову без розгляду, оскільки позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвокат Гусев Павло Володимирович подав апеляційну скаргу на зазначену ухвалу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив її скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно витребував докази з власної ініціативи, яких у позивача немає. У обґрунтування зазначеного, скаржник вказує, що ним було вказано про такі обставини у позовній заяві, зокрема про те, що відповідно до листа ГУНП у Вінницькій області від 25.01.2025 №2304-2025 учасники ДТП звернулися з письмовими заявами про припинення розгляду повідомлення про ДТП, оскільки були відсутні претензії та матеріали ДТП органами поліції не складались.

Отже, позивач не володів доказами, які витребував суд, та не ухилявся від надання цих доказів до суду.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Колегія суддів, дослідивши наявні у справі докази, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Згідно з вимогами частин 1 та 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення не відповідає зазначеним вимогам закону.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

З такими висновками не погоджується апеляційний суд, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертаючись із позовом у цій праві, обґрунтував усі обставини та мотиви звернення до суду де серед іншого зазначив про те, що відповідно до листа ГУНП у Вінницькій області від 25.01.2025 №2304-2025 учасники ДТП звернулися з письмовими заявами про припинення розгляду повідомлення про ДТП, оскільки були відсутні претензії та матеріали ДТП органами поліції не складались.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 13.10.2025 року було витребувано від позивача Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відомості, на підставі яких саме документів було виплачено відповідачеві ОСОБА_1 страхове відшкодування, з наданням належним чином засвідчених копій цих документів.

Постановляючи зазначену вище ухвалу, суд першої інстанції мотивував її тим, що у позовній заяві позивач зазначив, що « ОСОБА_1 надав всі необхідні документи», про те не вказав, які саме (постанову у справі про адміністративне правопорушення, Європротокол тощо).

Однак, позивачем Приватним акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» витребувані судом докази подані не були.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Звертаючись за захистом своїх прав до суду позивач повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права, та яких може стосуватись вирішення спору відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства.

Відповідно до вимог п. 9 ч. 1ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Частинами 1, 3ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з тим, одним з прав учасників судового розгляду є право подавати докази, що передбачено ч. 1 п. 2ст. 43 ЦПК України.

Зі змісту зазначених норм закону слідує, що саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається на підставу своїх вимог, а відтак, саме позивач має право надати суду докази, необхідні та достатні в тій мірі, в якій він визнає за необхідне для доведеності переконливості перед судом його аргументів.

Відповідно до ч. 10ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду.

Норма ч. 10ст. 84 ЦПК України кореспондується з нормою п. 9 ч. 1ст. 257 ЦПК України, у відповідності до якої суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору.

Системне тлумачення п. 9 ч. 1 ст. 257 ЦПК України свідчить, що його слід застосовувати у взаємозв`язку з положеннями ч.ч.7-10 ст. 84 ЦПК України, а залишення позову без розгляду можливе лише у випадку неподання позивачем витребуваних доказів без поважних причин, тобто, коли позивач володіє певними доказами, які необхідні для повного і всебічного з`ясування обставин справи, але свідомо ухиляється від надання їх суду. В іншому випадку суд, виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, зобов`язаний розглянути справу по суті на підставі тих доказів, які надані учасниками справи.

Також положення ч. 10 ст. 84 ЦПК містять альтернативні варіанти дій суду першої інстанції в разі ухилення від виконання учасником справи вимог щодо надання доказів. Залишення позову без розгляду є лише одним з них і може застосовуватися тільки в разі неможливості здійснення судом розгляду справи за відсутності таких доказів.

Вказане відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеними у постанові від 13 лютого 2019 року у справі № 592/10368/16-ц, у постанові від 18 грудня 2019 року у справі № 560/904/15-ц та в постанові від 05.02.2020 року у справі №761/17393/19).

Ураховуючи, що позивач завертаючись до суду із цим позовом у позовній заяві вказав, що вина жодного з учасників ДТП не була встановлена та додав до позовної заяви лист ГУНП у Вінницькій області від 25.01.2025 №2304-2025 відповідно до якого учасники ДТП звернулися з письмовими заявами про припинення розгляду повідомлення про ДТП, оскільки були відсутні претензії та матеріали ДТП органами поліції не складались, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали про залишення позовної заяви без розгляду не обґрунтував неможливості розгляду справи по суті без дослідження витребуваних судом у позивача доказів.

Разом із тим, на думку позивача він надав усі необхідні докази до позовної заяви для розгляду справи по суті.

Апеляційний суд зазначає, що у разі наявності розбіжностей та суперечностей у наданих позивачем доказах, суду належало оцінити такі докази в сукупності та надати їм оцінку щодо достовірності.

Залишення позовної заяви без розгляду в даному випадку суперечить завданню цивільного судочинства та не відповідає конституційним принципам щодо гарантованого судового захисту прав, а також доступу до правосуддя, закладеного Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до п. 4 ч.1ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За таких обставин апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції передчасно зроблено висновок про залишення позову Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» без розгляду.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, заслуговують на увагу, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 376, 381-384 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» адвоката Гусева Павла Володимировича задовольнити.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 28 листопада 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення.

Головуючий О.Ю. Береговий

Судді Т.М. Шемета

О.С. Панасюк