Справа № 368/1917/25
Рішення

Іменем України

"27" лютого 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Шевченко І.І.

за участю секретаря Назаренко А.І.

представника позивача адвоката Попова Є.В.

та представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Лисюк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кагарлик в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства «Таскомбанк», представник позивача Попов Євген Васильович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

представник позивача просить суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскобанк» заборгованість за кредитним договором № від 28 січня 2021 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 01.05.2025 року становить 82 252 грн. 53 коп., в т.ч.: - заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 41 918 грн. 04 коп.; - заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 9 556 грн. 28 коп.; - заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 30 778 грн. 21 коп. та понесені позивачем судові витрати, обґрунтовуючи позов наступним.

28 січня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № .

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 5204298 , який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1. кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 2.2. кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № 5204298 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.

Відповідно до умов паспорту кредиту № 5204298 та кредитного договору № від 28 січня 2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах:

сума кредиту 49 950, 50 гривень;

строк користування 36 місяців;

річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором;

щомісячні проценти 2, 69 % від суми кредиту.

Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 паспорта кредиту).

Позичальник повідомлений кредитодавцем у відповідності до вимог чинного законодавства, у чіткій та зрозумілій формі з інформацією, вказаною в ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. 6, 9 Закону України «Про споживче кредитування», ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та іншою інформацією, необхідною для свідомого та добровільного вибору фінансової послуги.

Позичальник підтвердив, що ознайомлений з інформацією про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, надані виходячи із обраних позичальником умов кредитування.

Відповідно до п. 5.1. умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» позичальник зобов`язується щомісячно, у граничний термін, повертати чергову частину кредиту та сплачувати щомісячні і річні проценти.

Кредит відповідачем було отримано шляхом безготівкового перерахування коштів у спосіб, зазначений в кредитному договорі (п.4.паспорта кредиту), отже кредитодавець, свої обов`язки за Кредитним договором виконав в повному обсязі.

17 грудня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені АТ «Таскобанк» на підставі Договору факторингу № 171221 від 17.12.2021 року.

Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу № 171221 від 17.12.2021 року, позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 28 січня 2021 року з усіма наступними додатками та змінами.

Факт передачі права вимоги за вищезазначеним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджуються реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості, доданими до даної позовної заяви. Дана інформація є добре відомою боржнику.

Умови вищезазначеного кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором (графіком погашення кредиту) строки не повернуті. Неодноразовими телефонними повідомленнями банку позичальника було сповіщено про наявність заборгованості за кредитом та про необхідність її погашення у стислі терміни.

Як наслідок, станом на 01.05.2025 року заборгованість позичальника за кредитним договором № від 28 січня 2021 року, становить 82 252 грн. 53 коп., в т.ч.: заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 41 918 грн. 04 коп.; заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 9 556 грн. 28 коп.; заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 30 778 грн. 21 коп., що підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по кредитному договору та виписками.

Таким чином, позичальником було грубо порушено умови кредитного договору № від 28 січня 2021 року, а також норми чинного законодавства, зокрема наступні.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Відповідно до ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частинами першою, четвертою статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Згідно зі ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1049 ЦК України встановлено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Таким чином, наявність очевидних ознак неспроможності позичальника належним чином обслуговувати кредитне зобов`язання та/або порушення умов договору має наслідком виникнення у банку права вимагати повернення суми кредитних коштів, що в т.ч. передбачено нормами ч. 2 ст. 1054 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням наведених обставин та підтверджуючих дані обставини документів, з огляду на норми чинного законодавства вважаємо, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи.

Сума судового збору сплачена при поданні позовної заяви становить 2422, 40 грн.

У випадку понесення позивачем інших судових витрат, в тому числі додаткових витрат на надання правової допомоги та інших позивачем буде доведено до відома суду відомості про фактичну суму понесених позивачем судових витрат пов`язаних з розглядом даної справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 адвокат Лисюк О.В. позовні вимоги позивача визнає частково, а саме в частині тіла кредиту, але заперечують проти подвійного стягнення процентів.

Суд, вислухавши представників сторін та вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Статтею 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами першою і другою статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 627 ЦК України установлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 202, частини першої статті 626 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК України).

28.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № .

Відповідно до п. 1.1. кредитного договору кредитодавець зобов`язується надати кредит у розмірі та на умовах, встановлених цим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Згідно з п. 1.3. кредитного договору позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах передбачених в паспорті кредиту № 5204298 , який є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно з п. 2.1. кредитного договору всі інші умови кредитного договору, викладені в паспорті кредиту та в умовах отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на сайті ТОВ «ФК «ЦФР».

Відповідно до п. 2.2. кредитного договору цей договір, паспорт кредиту № 5204298 та умови отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» - складають єдиний кредитний договір.

Відповідно до умов паспорту кредиту № 5204298 та кредитного договору № від 28 січня 2021 року позичальнику надано грошові кошти на наступних умовах:

сума кредиту 49 950, 50 гривень;

строк користування 36 місяців;

річні проценти 11,99 % від суми боргу за договором;

щомісячні проценти 2, 69 % від суми кредиту.

Кредит надається безготівковим шляхом, протягом 3 (трьох) банківських днів від дня укладення договору (п. 4 паспорта кредиту).

Кредит відповідачем був отриманий шляхом безготівкового перерахунку коштів у спосіб, зазначений у кредитному договорі (п.1.2., 1.4. кредитного договору), отже кредитодавець, свої обов`язки за кредитним договором виконав у повному обсязі.

17 грудня 2021 року права вимоги за кредитним договором відступлені Акціонерному Товариству «ТАСКОБАНК» на підставі Договору факторингу №171221 від 17.12.2021.

Відповідно до умов цього договору та витягу з реєстру прав вимоги до договору факторингу №171221 від 17.12.2021. позивач є новим кредитором ОСОБА_1 за кредитним договором № від 28 січня 2021 року з усіма наступними додатками та змінами.

Факт передачі права вимоги за вказаним договором, а також відповідний розмір зобов`язання, що існував на момент передачі підтверджується реєстром прав вимоги до договору відступлення права вимоги, випискою та розрахунком заборгованості.

Умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті.

Станом на 01.05.2025 заборгованість позичальника за кредитним договором № від 28.01.2021, становить 82 252 грн. 53 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту( в тому числі прострочена) 41 918 грн. 04 коп.; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) 9556,28 грн. 75 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) 30 778 грн. 21 коп.

Частиною першою статті 641 ЦК України передбачено, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.

Згідно частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Нормою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

Частинами першою та другою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

В силу приписів частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За змістом статей 629, 525, 612, 611 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог пункту 1 частини першої статті 512 ЦК кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України).

Згідно частини першої статті 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення (ч. 1 ст. 517 ЦК України).

Як убачається із матеріалів справи, 17 грудня 2021 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» (позивач у справі) було укладено договір факторингу №171221, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» відступило на користь позивача АТ «Таскомбанк» за плату права вимоги за кредитними договорами згідно реєстру прав вимоги та акту прийому-передачі реєстру прав вимоги від 17.12.2021. Відповідно до цього реєстру прав вимоги позивачу по цій справі передано права вимоги по 20447 позичальниках на загальну суму заборгованості в розмірі 467336417,92 грн., за що АТ «Таскомбанк» сплатило на користь ТОВ «ФК «ЦФР» передбачену п. 3.1 Договору факторингу суму в розмірі 467336417,92 грн. на підставі меморіального ордера № 833437008 від 17.12.2021.

Відповідно, для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012, від 02.11.2021 у справі №905/306/17 тощо.

Із матеріалів справи вбачається, що на підтвердження факту набуття АТ «ТАСКОМБАНК» права вимоги до боржника ОСОБА_1 . Товариством надано засвідчені копії відповідних документів.

Зазначені документи є письмовими доказами в розумінні ст. 95 ЦПК.

Крім того, на підтвердження виконання умов Договору факторингу позивачем надано акт прийому-передачі документів до договору факторингу №171221 від 17 грудня 2021 року, який відповідно до п. 4.2.1. цього договору укладається сторонами на підтвердження передачі фактору документів, що підтверджують права вимоги, протягом 180 календарних днів з моменту підписання акту прийому-передачі реєстру прав вимог, але в будь-якому разі не раніше дня сплати фактором клієнту суми фінансування.

Із визначеної договором факторингу послідовності дій клієнта та фактора вбачається, що акт прийому-передачі реєстру прав вимог також є доказом переходу до АТ «Таскобанк» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № від 28.01.2021 року, оскільки укладається у зв`язку з переходом прав вимоги від клієнта до фактора на умовах цього договору, який підтверджує передачу фактору документів відповідно до умов цього договору та складається після повної сплати фактором клієнту суми фінансування при передачі документів.

Відповідно, для підтвердження факту відступлення права вимоги, Фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Такий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 29.06.2021 у справі №753/20537/18, від 21.07.2021 у справі №334/6972/17, від 27.09.2021 у справі №5026/886/2012, від 02.11.2021 у справі №905/306/17 тощо.

Як встановлено судом, відповідач ОСОБА_1 користувалася кредитними коштами та частково сплачувала заборгованість за кредитом, останній раз 10.01.2022 року, що підтверджується наданим позивачем виписками по особовому рахунку.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач свої зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконував, унаслідок чого за розрахунком позивача станом на 01.02.2025 відповідач має існуючу прострочену заборгованість 82 252 грн. 53 коп., в тому числі: заборгованість по тілу кредиту( в тому числі прострочена) 41 918 грн. 04 коп.; заборгованість по річним процентам (в тому числі прострочена) - 9556 грн. 28 коп., заборгованість по щомісячним процентам (в тому числі прострочена) - 30778 грн. 21 коп.

За пунктом 5.6 Положення «Про організацію операційної діяльності в банках України», затвердженого постановоюПравління НБУ від 18 червня 2003 року № 254, та п. 62 Положення «Про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України», затвердженого ПостановоюПравління НБУ від 04 липня 2018 року № 7, виписки з особових рахунків клієнтів є первинними документами і підтвердженням виконаних за день касових операцій.

Згідно з правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 461/10303/15, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 25 травня 2021 року у справі № 544/4300/16-ц доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність».

У постанові Верховного Суду від 25 травня 2021 року в справі №554/4300/16-ц, суд констатував, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором.

Таким чином, надані банком виписки за картковими рахунками позичальника, яким суди дали оцінку у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача.

На підставі належної оцінки зібраних у справі доказів, суд установив, що позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надав відповідачу кредит в обумовленій сумі, що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача, тому дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних до позичальника про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотків.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання ОСОБА_1 свого зобов`язання за кредитним договором № від 28.01.2021 року з повернення кредиту та сплати процентів за договором.

Сам кредитний договір, укладений у письмовій формі, у встановленому законом порядку позичальником не оспорювався та про неодержання кредитних коштів або одержання їх у меншій кількості ним не заявлялося і такі обставини по справі не доведені, тому позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що позивач при поданні позову сплатив судовий збір у розмірі 2422,40 грн., оскільки позов задоволено, з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскобанк» підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного та керуючись Конституції України, ЦК України, ст. ст. 4, 76-89, 141, 258, 263-265, 268, 273, 352, 354, 355 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк», представник позивача Попов Євген Васильович до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 , паспорті дані: серія НОМЕР_1 , паспорт виданий: Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області 18 жовтня 2012 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, Код ) заборгованість за Кредитним договором № від 28 січня 2021 року, що в частині тіла кредиту, річних процентів, щомісячних процентів станом на 01.05.2025 року становить 82 252 (вісімдесят дві тисячі двісті п`ятдесят дві) грн. 53 коп., в т.ч.:

- заборгованість по тілу кредиту (в т. ч. прострочена) 41 918 грн. 04 коп.;

- заборгованість по річним процентам (в т. ч. прострочена) 9 556 грн. 28 коп.;

- заборгованість по щомісячним процентам (в т.ч. прострочена) 30 778 грн. 21 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 , паспорті дані: серія НОМЕР_1 , паспорт виданий: Кагарлицьким РС Управління ДМС України в Київській області 18 жовтня 2012 року, РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» (адреса: 01032, Україна, м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 30, ) понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн.. 40 коп.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення та подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст судового рішення складено 02.03.2026 р.

Суддя І.І. Шевченко