Провадження № 2/752/236/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого - судді Машкевич К.В., за участю секретаря - Касаткіної А.В. , розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальності »Новобудова» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача 16 362, 56 грн заборгованості за спожиті житлово-комнальні послуги, з яких:

1) 13 574, 58 грн основного боргу за період часу з квітня 2021 року до листопада 2022 року;

2) 656, 79 грн річних за період з квітня 2021 року до 01 лютого 2022 року;

3) 2 131, 19 грн інфляційних збитків за період з квітня 2021 року до 01 лютого 2022 року.

Посилається в позові на те, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16 червня 2004 року, та Авізо № 216 від 01 листопада 2004 року житловий будинок АДРЕСА_1 передано ТОВ`Новобудова» для експлуатації та обслуговування.

Відповідач є власником квартири №256 в будинку відповідно до Свідоцтва про право власності від 11 листопада 2003 року.

Рішенням зборів співвласників будинку від 03 грудня 2019 року ТОВ`Новобудова» визначено управителем будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком, який є обов`язковим до виконання відповідно до статей 10 та 11 Закону України « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та статті 15 Закону України « Про житлово-комунальні послуги».

Згідно Договору №8 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком від 31 січня 2020 року ціна послуги з управління становить 7, 77 грн на місяць на 1 кв.м. загальної площі квартири та включає в себе: 6, 69 грн витрат на утримання будинку та 1, 08 грн винагорода управителю.

Враховуючи площу квартири №256 - 77, 8 кв.м., вартість послуги становить у період з квітня 2021 року по листопад 2022 року 604, 50 грн на місяць.

З 01 січня 2022 року вказана послуга становить 8. 99 грн на місяць на 1 кв.м. загальної площі квартири та включає в себе: 7, 66 грн витрат на утримання будинку та 1, 33 грн винагорода управителю, а всього 699, 40 грн на місяць.

Виходячи з цього, просить задовольнити позов та сянути з відповідача заборгованість разом з інфляційними збитками та річними в порядку статті 625 ЦК України.

Позов був зареєстрований судом 22 листопада 2022 року та відповідно до статті 33 ЦПК України було визначено склад суду.

Ухвалою суду від 28 листопада 2022 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження в справі, відповідачу копію позовної заяви з додатками.

Відповідно до статті 178 ЦПК України відповідачу був наданий строк для подання відзиву.

15 березня 2023 року відповідач подав відзив, яким проти позову заперечує, посилаючись на те, що не погоджував управителя та кошторис на відповідний рік.

Зазначає, що не був повідомлений про проведення зборів, на яких визначався розмір послуги з утримання, як і не повідомлявся про зміну розміру послуги з 01 січня 2022 року.

З урахуванням цього вважає суму нарахувань до сплати з 01 січня 2022 року незаконною.

Крім того, він не отримував примірника договору, укладеного між позивачем та співвласниками будинку.

Просить у позові відмовити.

27 березня 2023 року позивач подав відповідь на відзив, у якому заперечив приведені відповідачем обґрунтування.

Ухвалою суду від 17 квітня 2023 року зупинено провадження у справі.

09 червеня 2025 року до суду надійшло клопотання представника позивача про поновлення провадження у справі.

Ухвалою суду від 04.02.2026 року поновлено провадження в справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову,виходячи з наступного.

Відповідно до статті 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Судом встановлено, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» № 142 від 16 червня 2004 року, та Авізо № 216 від 01 листопада 2004 року житловий будинок АДРЕСА_1 передано ТОВ`Новобудова» для експлуатації та обслуговування.

Відповідно до Свідоцтва про право власності від 11 листопада 2003 року відповідач є власником квартири №256 в будинку розміром 77, 8 кв.м.

Рішенням зборів співвласників будинку від 03 грудня 2019 року ТОВ`Новобудова» визначено управителем будинку та затверджено умови договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком.

31 січня 2020 року між ТОВ`Новобудова» та співвласниками будинку був укладений Договір №8 про надання послуги з управління багатоквартирним будинком та підписаний кошторис витрат на утримання будинку та прибудинкової території.

З 31 січня 2020 року ціна послуги з управління була встановлена в розмірі 7, 77 грн на місяць на 1 кв.м. загальної площі квартири, а з 01 січня 2022 року - 8, 99 грн.

Враховуючи площу квартири №256 , власником якої є відповідач, 77, 8 кв.м., вартість послуги становить у період з квітня 2021 року по листопад 2022 року 604, 50 грн на місяць, а з 01 січня 2022 року 699, 40 грн на місяць.

( а.с.7; 10 - 18 )

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Цивільним кодексом України та Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Перелік житлово-комунальних послуг визначено статтею 5 Закону.

За змістом частини 1 статті 16 Закону надання комунальних послуг та надання послуги з управління багатоквартирним будинком здійснюються безперервно.

Таким чином, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надаються позивачем.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, 02 березня 2018 року в справі №915/89/16, 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц / провадження № 14-280цс18/ які, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, мають враховуватися судом.

В порушення вимог закону відповідач плату за надані позивачем послуги тривалий час не вносить, що привело до виникнення заборгованості в розмірі 13 574, 58 грн за період з 01 квітня 2021 року до 01 листопада 2022 року.

( а.с.21 - 23 )

Відповідно до статті 610 ЦК України визначає порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Зобов`зання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням.

З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене частини 1 статті 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Отже, у боржника виникає обов`язок сплатити кредитору, зокрема, суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції у разі прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі №910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01 червня 2016 року у справі №3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством

За таких обставин суд вважає, що позивач, як власник, зобов`язаний утримувати належне йому майно та спільне майно багатоквартирного будинку,а також нести відповідальність за порушення строків внесення платежів за надані послуги, а позивач звертатися до суду з позовом про стягнення заборгованості.

З урахуванням цього, вимоги позивача про стягнення нарахованих на суму боргу інфляційних втрат та річних підлягають задоволенню.

Суд не приймає до уваги приведені в відзиві на позов заперечення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч.4 ст263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову процесуальним законом, за загальним правилом, покладається на позивача.

Так, відносини між позивачем та співвласниками будинку врегульовано Договором про надання послуг з управління багатокварттрним будинком від 31 січня січня 2020 року, підписаного уповноваженими представниками сторін.

Договір на даний час є діючим.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Відповідно до частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Цивільний кодекс України у статтях 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

На виконання вимог частини 2 статті 638 ЦК України при його укладенні сторонами були досягнуті всі істотні умови договору, визначені законом.

Таким чином, уклавши договір на умовах, викладених у ньому, сторони тим самим засвідчили свою згоду та взяли на себе зобов`язання виконувати умови, які були в ньому закріплені.

Договором встановлено строк його дії, порядок і умови продовження та розірвання.

Пунктом 40 договору сторони дійшли згоди, що у разі пролонгації договору та/або у разі зміни протягом строку його дії витрат на управління будинком і поточний ремонт спільного майна будинку з об`єктивних, незалежних від управителя причин(зміна встановленого законодавством розміру мінімальної заробітної плати або регульованих цін на електричну енергію для забезпечення функціонування спільного майна будинку, розміру податків і зборів та ін..), управитель має право змінити розмір витрат на управління будинком відповідно до законодавчих змін та/або здійснювати перерозподіл витрат у структурі кошторису витрат з доведенням такої інформації до відома співвласників одним із способів, зазначених у пункті 15 договору.

Таким чином, кошторис витрат на управління будинком позивачем складався з урахуванням укладеного із співвласниками будинку договору.

Виходячи з цього, одного з основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності, суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача, а суму до стягнення доведеною.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З урахуванням цього, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений ним при зверненні до суду.

Керуючись статтями 3, 11, 15, 16, 204, 322, 509, 526, 610, 625-627, 638 ЦК України, Законом України» Про житлово-комунальні послуги», статтями 4, 5, 12, 13, 76 - 82,141, 259, 263 - 266, 268, 273 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю »Новобудова» 13 754, 58 грн заборгованості, 2 131, 19 грн інфляційних збитків, 656, 79 грн річних та 2 481, 00 грн судового збору.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю « Новобудова», адреса:03028 м.Київ вул. Саперно-Слобідська, 10, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя К.В. Машкевич