печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1851/21-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2026 року

Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Хайнацького Є.С.,

при секретарі судових засідань - Сміян А.Ю.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

представника позивача: Власенка С.Т. ,

відповідачки: ОСОБА_3 ,

представника відповідача: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження заяву представника позивача ОСОБА_1 - Власенка Сергія Тофіковича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, ОСОБА_3 ), в якому просить визнати недійсним Договір дарування квартири, загальною площею 44,7 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , від 21.10.2016 року, який був укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва від 22.02.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.12.2022 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному некомерційному підприємству «Клінічна лікарня «Психіатрія» Виконавчого органу Київської міської ради, та зупинено провадження до отримання висновку експерта.

21.11.2024 року на адресу суду повернулись матеріали цивільної справи №757/1851/21-ц та лист експерта про відмову у проведення експертизи.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.11.2024 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.03.2025 року призначено у справі судово-психіатричну експертизу, проведення якої доручено Комунальному некомерційному підприємству «Клінічна лікарня «Психіатрія» Виконавчого органу Київської міської ради та зупинено провадження до отримання висновку експерта.

02.04.2025 року на адресу суду надійшло повідомлення експерта про неможливість виконання ухвали суду від 03.03.2025 року, оскільки Комунальненекомерційне підприємство «Клінічна лікарня «Психіатрія» Виконавчого органу Київської міської ради не є державною спеціалізованою установою судово-психіатричної експертизи, та матеріали цивільної справи № 757/1851/21-ц повернуто до суду.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025 року справа передана для розгляду судді Хайнацькому Є.С. у зв`язку з закінченням терміну повноважень судді Матійчук Г.О.

Ухвалою судді від 18.04.2025 року вказану цивільну справу прийнято до провадження в порядку загального позовного провадження, поновлено провадження у справі та підготовче засідання у справі призначено на 30.07.2025 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 30.07.2025 року відкладено підготовче засідання на 03.11.2025 року.

Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.11.2025 року відкладено підготовче засідання на 12.01.2026 року.

03.11.2025 року від представника позивача надійшла заява про вжиття додаткових заходів забезпечення позову у справі, в якій останній просить:

зобов?язати орган реєстрації (ЦНАП або Департамент реєстрації КМДА) поновити реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 ;

заборонити відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти будь-які дії, пов?язані з реєстрацією або зняттям з реєстрації осіб за цією адресою до ухвалення судового рішення у справі по суті.

В обґрунтування заяви про вжиття заходів забезпечення позову представник позивача зазначає, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2021 року у даній справі вже було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру. Разом з тим, попри дію вказаної ухвали, відповідачем було здійснено реєстраційні дії щодо зняття позивача з реєстрації місця проживання за адресою спірної квартири, що підтверджується повідомленням у мобільному застосунку «Дія».

Позивач зазначає, що такі дії відповідача суперечать ухвалі суду про забезпечення позову, створюють перешкоди у користуванні житлом, порушують права позивача та можуть ускладнити ефективний захист його прав у межах даної справи.

В підготовчому засіданні позивач та представник позивача підтримала заяву про забезпечення позову з викладених у ній підстав, просили задовольнити.

В підготовчому засіданні відповідачка та представник відповідачки заперечували щодо задовлення заяви, посилаючись на її необгрунтованість.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши заяву та матеріали справи дійшов наступного висновку.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 1-1) накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

При цьому, згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

Як визначено у ч. 1 ст. 151 ЦПК України, заява про забезпечення позову повинна містити: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, предметом даного позову є вимога про визнання недійсним договору дарування квартири.

Судом встановлено, що ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 06.05.2021 року задоволено заяву представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Власенка С.Т. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним. Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру загальною прощею 44,7 (сорок чотири цілих сім сотих) кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Заборонено особам, уповноваженим на виконання реєстраційних дій, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952- IV від 01.07.2004 року (нотаріусам, органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування) вчиняти будь-які реєстраційні дії стосовно квартири загальною прощею 44,7 (сорок чотири цілих сім сотих) кв. м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представник позивача просить суд зобов`язати орган реєстрації поновити реєстрацію місця проживання позивача у спірній квартирі. Разом з тим, зазначена вимога фактично стосується реалізації права користування житлом та реєстрації місця проживання особи, що не є предметом даного спору.

Суд зазначає, що поновлення реєстрації місця проживання позивача не впливає на можливість виконання рішення суду у справі про визнання договору дарування недійсним, а відтак не має безпосереднього зв`язку із предметом позову. Зазначена вимога за своєю суттю виходить за межі забезпечення позову та фактично спрямована на вирішення окремого матеріально-правового питання, яке може бути предметом самостійного судового розгляду.

Аналізуючи викладене, беручи до уваги предмет спору, суд дійшов висновку, що заява представника позивача є необгрунтованою та в її задоволенні слід відмовити.

Крім того, в порушення вимог ч. 6 ст. 151 ЦПК України, позивачем до заяви про забезпечення позову не додано документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі та не зазначено, що він звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-154, 260, 261, 263, 353-355 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 - Власенка Сергія Тофіковича про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складання ухвали. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст судового рішення складений та підписаний суддею 12.01.2026 року.

Суддя Євген ХАЙНАЦЬКИЙ