справа № 635/4156/25
провадження № 2/631/376/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2026 року селище Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Трояновської Т. М.,

за участі секретаря судового засідання Семенко А. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань приміщення Нововодолазького районного суду Харківської області цивільну справу в порядку загального позовного провадження за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Харківського районного суду Харківської області з позовною заявою до ПІСОЧИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, в якій просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю три місяці з дня набрання рішення законної сили.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_2 , про що Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис № 10758 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 . Після смерті батька залишилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та земельного паю. У зв`язку з проблемами зі здоров`ям, позивач не зміг звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але звернувся до нотаріуса в травні 2025 року, про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі від 20 травня 2025 року. Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20 травня 2025 року, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревська С. О. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з підстави пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини, передбаченого частиною 1 статті 1270 Цивільного кодексу України.

Позивач вважає, що пропустив строк на прийняття спадщини через поважні причини, оскільки після смерті батька у останнього погіршився стан здоров`я, що стало об`єктивною перешкодою звернутись до нотаріуса у встановлений законом термін. ОСОБА_1 просив взяти до уваги ту, обставину, що пройшов незначний часовий проміжок між закінченням строку для прийняття спадщини та звернення його до нотаріуса з відповідною заявою. Посилаючись на те, що в інший спосіб, окрім як звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право позивач не може, тому просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, тривалістю три місяців з дня набрання рішення законної сили.

Відповідачем, НОВОВОДОЛАЗЬКОЮ СЕЛИЩНОЮ РАДОЮ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у відповідності до приписів статті 178 Цивільного процесуального кодексу України, до суду надано не було.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області, постановленою 30 травня 2025 року під головуванням судді Бобко Т. В., відкрито провадження у справі з єдиним унікальним № 635/4156/25 за позовом ОСОБА_1 до ПІСОЧИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 21 липня 2025 року за клопотанням позивача витребувано від приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни належним чином завірену копію спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 11 серпня 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПІСОЧИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 27 жовтня 2025 року замінено у цивільній справи за позовом ОСОБА_1 до ПІСОЧИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, відповідача ПІСОЧИНСЬКУ СЕЛИЩНУ РАДУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ на НОВОВОДОЛАЗЬКУ СЕЛИЩНУ РАДУ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ та цивільну справу з єдиним унікальним № 635/4156/25 за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, передано за підсудністю до Нововодолазького районного суду Харківської області.

17 листопада 2025 року за вхідним № 7128/25-вх. з Харківського районного суду Харківської області надійшла цивільна справа з єдиним унікальним № 635/4156/25 за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 19 листопада 2025 року з урахуванням приписів статті 32 Цивільного процесуального кодексу України прийнято до розгляду справу з єдиним унікальним № 635/4156/25 за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини й вирішено повторно провести підготовче засідання у справі.

Ухвалою Нововодолазького районного суду Харківської області від 03 лютого 2026 року закрито підготовче провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та призначено справу до судового розгляду.

Інших процесуальних дій (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) у справі за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, судом не вживалось.

Позивач, ОСОБА_1 , у судове засідання не з`явився, хоча про дату, час і місце розгляду справи був сповіщений завчасно відповідно до вимог статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.

Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, 02 лютого 2026 року ОСОБА_1 направив на електронну адресу суду клопотання, що було зареєстроване за вхідним № ЕП-155/26-вх., відповідно до якого посилаючись на особисті обставини просив суд розгляд справи провести без його особистої участі за наявними у матеріалах справи доказами, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Уповноважений представник відповідача НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у судове засідання теж не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно у відповідності до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.

Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, представник НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ Єфіменко Аліна Валентинівна з використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи надіслала на адресу суду заяву, що була зареєстрована за вхідним № 766/26-вх. від 02 лютого 2026 року, відповідно до якої просила суд розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини провести за відсутності представника селищної ради, зазначивши, що проти задоволення позову не заперечують.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревська Світлана Олександрівна у судове засідання також не з`явилась, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно у відповідності до приписів статті 128 Цивільного процесуального кодексу України.

Скориставшись правом, передбаченим частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України, приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревська Світлана Олександрівна направила на адресу суду клопотання, що було зареєстроване за вхідним № 1172/26-вх. від 16 лютого 2026 року, відповідно до якого просила суд розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, що призначений на 27 лютого 2026 року, провести за її відсутності.

З цього приводу слід зазначити, що відповідно до пунктів 2 та 7 частини 2 статті 43 Цивільного процесуального кодексу України учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Положеннями частини 1 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно приписів пункту 1 частини 3 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Крім того, частиною 3 статті 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у позивача, відповідача, а також третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, свідчать відповідні заяви, що долучені до матеріалів справи.

В даному випадку суд також бере до уваги позицію, викладену Верховним Судом у постановах від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 та від 24 жовтня 2024 року у справі № 752/8103/13-ц, в яких зазначено, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що учасники процесу будучи завчасно належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду справи, не з`явились у судове засідання, звернувшись до суду з заявами про розгляд справи за їх відсутності, враховуючи те, що підстав для визнання явки учасників справи обов`язковою для надання особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу за їх відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, при цьому відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши доводи, що наведені у позовній заяві, здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі обставини справи в межах заявлених вимог, перевіривши їх доказами, які були безпосередньо досліджені у судовому засіданні, проаналізувавши зміст норм матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (частина 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно зі статтею 5 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до положень часини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. При цьому, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках (частина 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України).

Положеннями частини 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частина 2 статті 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких згідно з пунктом 3 вказаної частини є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Аналогічні приписи передбачені частиною 3 статті 12 та частиною 1 статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, відповідно до яких кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу.

Частиною 2 статті 77 та частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

За приписами статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, якими, зокрема є: справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Зміст цього права полягає в тому, що кожен має право звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Зазначена норма зобов`язує суди приймати заяви до розгляду навіть у випадку відсутності в законі спеціального положення про судовий захист (пункт 2 рішення Конституційного Суду України від 25 грудня 1997 року по справі № 9-зп).

Отже, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 77 років у місті Дергачі, Харківського району, Харківської області, помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 26 серпня 2024 року Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зроблено відповідний актовий запис № 10758 та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 .

Відповідно до виписки з погосподарської книги Рокитненського старостинського округу № 9 Нововодолазької селищної ради, облікової картки суб`єкта погосподарського обліку на 2021-2025 роки, ОСОБА_2 був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1 , на земельній ділянці площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно розпорядження Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області № 178 від 01 квітня 2016 року «Про затвердження технічної документації із землеустрою та надання земельної ділянки у власність», ОСОБА_2 передано у приватну власність земельні ділянки, розташовані за межами населеного пункту в землі колективної власності реформованого Рокитненського училища агрофірми на території Рокитненської сільської ради Нововодолазького району Харківської області з кадастровим номером :01:001:0264, площею 3,9576 га, з кадастровим номером 632428450:01:0263, площею 1,558 га, з кадастровим номером :0:002:0458, площею 0,6604, сільськогосподарські угіддя сіножаті для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Факт родинних відносин між позивачем, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та померлим ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , як між сином та батьком, підтверджується цифровою копією актового запису про народження ОСОБА_1 , сформованої 26 травня 2025 року о 13 годині 00 хвилин, ідентифікатор запиту 8, з якої убачається, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Харкові, Харківська область, Україна, про що складений актовий запис № 3751 та видано свідоцтво серії НОМЕР_3 ; батьками вказано: батько ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Вищезазначена інформація також підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , номер актового запису 3751 від 16 квітня 1969 року, номер витягу: 7 від 30 липня 2025 року.

Відповідно до копії довідки № 22-58/44, наявної в матеріалах спадкової справи, виданої 20 травня 2025 року старостою Рокитненського старостинського округу № 9 Нововодолазької селищної ради Харківського району Харківської області Сергієм Дідусенком, встановлено, що померлий ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , з 15 липня 1999 року по день смерті. Разом з померлим, на день його смерті, за вищевказаною адресою зареєстрованих осіб не має.

З копії Витягу з реєстру територіальних громад № 854 від 13 травня 2025 року убачається, що за відомостями Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_1 , 04 лютого 1969 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , з 26 травня 2004 року по 21 грудня 2018 року.

Згідно заяви, ОСОБА_1 , яка була подана ним до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни 20 травня 2025 року, останній вказав, що проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Як свідчать наявні в матеріалах справи докази, 20 травня 2025 року ОСОБА_1 звернувся до приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ОСОБА_2 .

Постановою приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни від 20 травня 2025 року за № 686/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 , оскільки ОСОБА_1 спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_1 , не прийняв, заяв про прийняття спадщини після смерті померлого на протязі строку встановленого для прийняття спадщини не подав та зі спадкоємцем на час відкриття спадщини не був зареєстрований.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 81240440, сформованої 20 травня 2025 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською Світланою Олександрівною встановлено, що у Спадковому реєстрі інформація про наявність спадкових справ після смерті ОСОБА_2 відсутня.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 81240486, сформованої 20 травня 2025 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською Світланою Олександрівною, убачається, що у Спадковому реєстрі відсутня інформація щодо заповітів, складених ОСОБА_2 .

Перевіривши матеріали спадкової справи № 50/2025, заведеної 20 травня 2025 року після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що були направлені на адресу суду відповідно до ухвали про витребування доказів приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревською С. О. листом від 30 липня 2025 року № 717/02-14, що надійшли на адресу Харківського районного суду Харківської області 01 серпня 2025 року та зареєстровані за вхідним № 24354, встановлено, що спадкова справа, номер у спадковому реєстрі № 74097671, номер у нотаріуса 50/2025, зареєстрована у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської С. О. 20 травня 2025 року на підставі заяви позивача по справі ОСОБА_1 , поданої 20 травня 2025 року й зареєстрованої у книзі обліку та реєстрації спадкових справ за № 175.

Згідно матеріалів спадкової справи № 50/2025 встановлено, що інших спадкоємців, які б фактично прийняли спадщину, або зверталися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини або з заявою про відмову від прийнятті спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , не має.

Також, судом не встановлено осіб, які б відповідно до приписів статті 1241 Цивільного кодексу України мали право на одержання обов`язкової частки у спадщині після смерті ОСОБА_2 .

Так, згідно Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу № 1, сформованого 30 липня 2025 року, встановлено, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 07 вересня 1968 року уклав шлюб з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини зазначено як « ОСОБА_5 ». 28 березня 1988 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області складено актовий запис № 24 про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюбу № 1, сформованого 30 липня 2025 року, убачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 02 жовтня 2009 року уклав шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції Харківської області 02 жовтня 2009 року складено актовий запис № 110.

Згідно інформації з Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № № 2, сформованого 30 липня 2025 року встановлено, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , померла ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що Першим відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції 07 листопада 2023 року складено відповідний актовий запис за № 12062.

Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Цивільного кодексу України № 435-ІV від 16 січня 2003 року, Книгою шостої Цивільного кодексу України, зокрема главою 86 та главою 87.

Так, положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України регламентовано, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1220 Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

При цьому, спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 Цивільного кодексу України).

У статті 1223 Цивільного кодексу України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

З матеріалів справи судом встановлено, що спадкування здійснюється за законом.

Приписами статті 1258 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі і народжені після його смерті, батьки померлого, той з подружжя, який його пережив (стаття 1261 Цивільного кодексу України).

Як встановлено під час судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

При цьому, із наявних в матеріалах справи доказів, судом не встановлено інших спадкоємців першої черги за законом, які в установленому законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 (спадкодавець на час смерті мешкав один, до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заведена).

Згідно з частиною 1 статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

При цьому реалізація права на спадкування спадкоємцем, закликаним до спадкування, який постійно не проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, здійснюється шляхом прийняття ним спадщини з подачею до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття, як це передбачено частиною 1 статті 1269 Цивільного кодексу України відповідно до якої спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Положеннями статті 1270 Цивільного кодексу України обумовлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Оскільки з матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 із померлим (спадкодавцем) ОСОБА_2 не був зареєстрований за однією адресою та разом не мешкав, позивач повинен був подати нотаріусу впродовж шести місяців з дня смерті спадкодавця заяву про прийняття спадщини за законом, проте вказаних дій не вчинив.

Відповідно до правил, обумовлених частинами 1 та 3 статті 1272 Цивільного кодексу України, якщо спадкоємиць протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Як свідчить тлумачення частини 3 статті 1272 Цивільного кодексу України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Правила наведеної норми права про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував своє право на прийняття спадщини через, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2022 року у справі № 459/2973/18 (провадження № 61-12504св21) зазначено, що: «поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18 (провадження № 61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18 (провадження № 61?21447св19). При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Суд також бере до уваги, що Пленум Верховного Суду України у пункті 24 Постанови № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску. Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

З урахуванням наведеного вище, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Позовні вимоги ОСОБА_1 про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини після батька, ОСОБА_2 , мотивовані тим, що після смерті батька він не міг вчасно звернутись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки виникли проблеми з його здоров`ям.

Так, згідно виписки № 4305 із медичної картки стаціонарного хворого хірургічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Мереф`янська центральна районна лікарня» убачається, що ОСОБА_1 з 19 червня 2024 року по 25 червня 2024 року перебував на стаціонарному лікування з діагнозом: двобічний гонартроз: справа ІІІ ст. ПФС І-ІІ ст. зліва ІІ ст., ПФС Іст. Порушення опорно-кінематичної функції н/кінцівок.

Також, відповідно виписки № 2.387 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного хворого) Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна лікарня» встановлено, що ОСОБА_1 з 19 липня 2024 року по 29 липня 2024 року перебував на стаціонарному лікування з діагнозом: розповсюджений псоріаз, прогресуюча стадія, артропатія, артралгія.

Крім того, як убачається з копій інших медичних документів, ОСОБА_1 проходив обстеження та лікування протягом 2024 2025 років.

В даному випадку суд вважає, що вказані позивачем причини пропуску строку для своєчасного подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини можливо віднести до поважних, оскільки вони пов`язані з об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами для вчинення цих дій (тривала хвороба позивача, пов`язана з порушенням опорно-кінематичної функції нижніх кінцівок та прогресуюча стадія псоріазу, смерть близької людини батька та, як наслідок, тяжкий емоційний стан пов`язаний з втратою близької людини).

Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що позивач ОСОБА_1 впродовж встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не прийняв її з об`єктивних істотних причин, викликаних певними обставинами, що склались у його житті протягом короткого проміжку часу, а тому можливо вказати, що строк для прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин.

Крім того, суд бере до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом, інших осіб, які б в установлений законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , не встановлено.

Слід також зауважити, що спадщина після померлого ОСОБА_2 на даний час залишилась відкритою та ніким не прийнята, відемурлою у відповідності до приписів статті 1277 Цивільного кодексу України не визнана, позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який звернувся для оформлення спадкових прав, відповідач територіальна громада проти позовних вимог не заперечує (відзив на позовну заяву не надали), а сам по собі факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування.

Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази, суд дійшов висновку про те, що позивач, ОСОБА_1 , впродовж встановленого законом шестимісячного строку з часу відкриття спадщини не прийняв її з об`єктивних причин, викликаних об`єктивними, непереборними, істотними труднощами,а тому можливо вказати, що строк для прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин та є незначним. Так, часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_2 та зверненням ОСОБА_1 до нотаріусу склав менше трьох місяців (з 25 березня 2025 року по 20 травня 2025 року). Крім того, суд бере до уваги, що позивач є єдиним спадкоємцем з законом, інших осіб, які б в установлений законом порядку прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 не встановлено.

При цьому, суд враховує висновок щодо незначного часового проміжку між закінченням строку для прийняття спадщини та звернення до суду з відповідним позовом зроблений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц (провадження № 61-26164св18).

У цій постанові Верховний Суд зазначив, що принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності.

Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Аналогічний висновок відносно можливості визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини через незначений часовий проміжок між закінченням строку для прийняття спадщини та звернення до суду з відповідним позовом зроблений Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 08 липня 2021 року у справі № 644/4393/20 (провадження № 61-5188св21) та від 16 серпня 2023 року у справі № 758/13293/18 (провадження № 61-13061св22).

Таким чином, з аналізу приведених вище норм Цивільного законодавства України необхідно дійти висновку, що, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини із поважних причин, закон гарантує йому право для звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Питання про те, чи буде досягнута справедлива рівновага між вимогами загального інтересу і захисту фундаментальних прав особи, має значення лише при умові, що таке втручання відповідає вимогам закону, не є безпідставним та непропорційним.

З урахуванням вищевикладеного, слід дійти висновку, що позбавлення позивача права на спадщину у даному випадку буде надмірним тягарем, що не є пропорційним меті законодавчого обмеження строку подання заяви про прийняття спадщини, відтак, буде порушено «баланс» між інтересами держави та фізичної особи.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 27 червня 2000 року у справі «Ілхан проти Туреччини» вказав, при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відтак, проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши в силу положень статей 76 80 Цивільного процесуального кодексу України надані докази в їх сукупності, керуючись принципом пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав позивача в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, дотримуючись загальних засад цивільного законодавства, таких як справедливість, добросовісність та розумність, й на забезпечення виконання завдань цивільного судочинства щодо ефективного захисту порушених, невизнаних прав та інтересів, враховуючи, що позивач в інший спосіб, окрім як звернутися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, строк звернення до нотаріальної контори не дотриманий позивачем з поважної причини (триваюча хвороба позивача та втрата батька, емоційний стан, пов`язаний з втратою близької людини) та він є незначним, позивач є спадкоємцем за законом, інших спадкоємців, які в установлений законом строк та порядок прийняли б спадщину після смерті ОСОБА_2 не встановлено, відповідач НОВОВОДОЛАЗЬКА СЕЛИЩНА РАДА ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ проти задоволення позовних вимог не заперечує, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька, ОСОБА_2 , тривалістю три місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили. Саме такий строк, на переконання суду, буде достатнім для реалізації спадкових прав позивача.

Питання щодо судових витрат, суд вирішує відповідно до положень статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з урахуванням положень частин 1 та 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України за якими суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог; при цьому, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Оскільки питання відшкодування судових витрат під час звернення до суду з позовом ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, не порушувалось, процесуальне рішення з вказаного питання судом не приймається.

З урахуванням викладеного, керуючись статтями 1 5, 7, 10 13, 17, 19, 23, 76 81, 83, 89, 128 131, 133, 137, 141, 206, частиною 3 статті 211, частиною 1 статті 223, пунктом 2 частини 1 та частиною 2 статті 258, статтею 259, статтями 263 265, 267, 268, частинами 5 та 11 статті 272, частинами 1 і 2 статті 273, частиною 1 статті 352, статтями 354 і 355 Цивільного процесуального кодексу України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до НОВОВОДОЛАЗЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревської Світлани Олександрівни, про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті батька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , тривалістю три місяця, який відраховувати з дня набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду безпосередньо, або шляхом використання підсистеми «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи, які не оголошуються при проголошенні рішення:

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , адреса місця проживання: АДРЕСА_4 ,

Відповідач: НОВОВОДОЛАЗЬКА СЕЛИЩНА РАДА ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України 04397997, адреса місцезнаходження: вулиця Донця Григорія, будинок № 14, селище Нова Водолага, Харківський район, Харківська область.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Харківського районного нотаріального округу Харківської області Туревська Світлана Олександрівна, адреса місцезнаходження: площа Кооперативна, будинок № 32, селище Нова Водолага, Харківський район, Харківська область.

Суддя Т. М. Трояновська