Справа №345/6734/25
Провадження № 2/345/302/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.02.2026 м. Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі судді Миговича О.М. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін і без проведення судового засідання цивільну справу за позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» до ОСОБА_1 про стягнення відшкодування у порядку регресу,

В С Т А Н О В И В

Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути із відповідача грошові кошти у розмірі 30 631,73 грн, судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422 грн., та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7300 грн.

Позовні вимоги мотивовано, тим що 09.10.2024, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 та транспортного засобу «Шевроле Вольт», д.н.з НОМЕР_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. В судовому порядку відповідача було визнано винним за ст. 124 та 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення, таким чином, було встановлено факт самовільного залишення місця дорожньо-транспортного пригоди.

На момент дорожньо - транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Ауді А4», д.н.з. НОМЕР_1 , була застрахована в ТДВ «СГ» Оберіг» за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №ЕР-220822760.

Транспортний засіб «Шевроле Вольт», д.н.з НОМЕР_2 на момент ДТП був застрахований за договором добровільного страхування ПрАТ "Страхова група "ТАС" та відповідно до платіжного доручення від 27.12.2022 страхова компанія здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 28 361,19 грн.

ПрАТ "Страхова група "ТАС" набуло право вимоги до винної особи та звернулось до ТДВ «СГ» Оберіг» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку суброгації у розмірі 28 361,19 грн. За полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності №ЕР-220822760 було передбачено суму франшизи (за ризиком нанесенню шкоди майна третіх осіб 3200,00 грн), яку було утримано з кінцевого розміру страхового відшкодуванню до виплати. Належний кінцевий розмір страхового відшкодування за вирахуванню франшизи до виплати склав 25 161,19 грн.

Відповідно до платіжного доручення від 06.12.2024 ТДВ «СГ» Оберіг» здійснило виплату ПрАТ "Страхова група "ТАС" в розмірі 25 161,19 грн.

Згідно п.п. «в» п.п.38.1.1. п.38.1. ст. 38 Закону №1961-ІV страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов страхувальника транспортного засобу, якщо від спричинив ДТП та самовільно залишив місце пригоди, отже просить стягнути компенсацію страхового відшкодування в розмірі 25 161,19 грн. з ОСОБА_1

21.04.2025 відповідачу було направлено вимогу про виплату грошових коштів в розмірі 25 161,19 грн., але станом на дату позовної заяви він коштів не сплатив. Тому, позивач просить також стягнути з ОСОБА_1 за період з 05.05.2025 по 22.11.2025 штрафні санкції у вигляді інфляційних втрат в сумі 736,10 грн., пені в сумі 4316,70 грн, 3% річних 417,74 грн.

Таким чином, ТДВ «СГ Оберіг» звертаючись до суду із вказаним позовом, посилаючись на абз. «в» п.п.38.1.1. п.38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просить стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування 25 161,19 грн. в порядку регресу, а також інфляційні втрати в сумі 736,10 грн., пеню 4316,70 грн. 3% річних в сумі 417,74 грн.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 05.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

18.12.2025 від відповідача поступив відзив на позов, у якому зазначено, що відповідач визнає факт участі у ДТП та пошкодження транспортного засобу «Шевроле Вольт», д.н.з НОМЕР_2 , однак заперечує позовні вимоги в частині додаткових нарахувань та в повному обсязі з процесуальних підстав. Вважає, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» перебуває у стані припинення та не може бути позивачем по справі. Нараховані штрафні санкції є юридично необґрунтовані, закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачає нарахування пені у таких правовідносинах. Сума витрат на правову допомогу є непропорційно великою до предмету позову та складності справи, тому до стягнення не підлягає. Просив закрити провадження у справі у зв`язку із поданням позову неналежним способом захисту права та відсутністю у позивача процесуального статусу для реалізації заявлених вимог. У разі якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі, то просив не стягати з нього штрафні санкції та правову допомогу.

24.12.2025 представник позивача подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що відповідно до ст. 111 ЦПК України, з моменту прийняття рішення про ліквідацію юридична особа не втрачає цивільної правоздатності, а навпаки реалізує й з метою завершення майнових прав та обов`язків, у тому числі шляхом стягнення дебіторської заборгованості, подання позовів, захисту майнових прав у судовому порядку. Аналогічна правова позиція неодноразово викладалась Верховним Судом, який зазначає, що ліквідація не є підставою для обмеження доступу юридичної особи до правосуддя. Представництво інтересів ТДВ "СГ "Оберіг" здійснюється адвокатом на підставі договору про надання правової допомоги та довіреності, виданої уповноваженою особою ліквідатором. Відповідно до статей 42, 60 ЦПК України, суд перевіряє наявність повноважень представника на момент вчинення процесуальної дії. Будь які припущення Відповідача щодо "сумнівів" у дійсності довіреності не підтверджені жодним судовим рішенням про їй недійсність та не мають правового значення. Посилання Відповідача на норми, що стосуються кредитних зобов`язань банків та позичальників, є помилковими, оскільки спірні правовідносини не є кредитними, не пов`язані з позикою, виникли з регресної вимоги страховика. А тому, обмеження, передбачені для банківських кредитів у період воєнного стану, не застосовуються до даного спору. Згідно правової позиції витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною третьою особою або тільки має бути сплачено. З огляду на викладене, просив позовні вимоги задоволити в повному обсязі.

29.12.2025 відповідач направив до суду заперечення на відповідь на відзив, яка зводиться до того, що позивач обрав неналежний спосіб захисту права як підстави для закриття провадження по справі, необґрунтовано нарахував штрафні санкції та не має права стягати витрати на правову допомогу. Просив закрити провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з неналежним способом захисту права позивачем. У разі якщо суд дійде висновку про відсутність підстав для закриття провадження у справі, то просив не стягати з нього штрафні санкції та правову допомогу.

Суд, дослідивши матеріали справи, ознайомившись із поданим відзивом на позов та відповіддю на відзив, запереченнями, прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Судом встановлено, що 09 жовтня 2024 року о 16 год 43 хв в м. Калуш по вул. Стуса, 1а, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 , виїжджаючи заднім ходом з парковки не був уважний та допустив зіткнення з припаркованим автомобілем Шевроле Волт, д.н.з НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 10.9 Правил дорожнього руху, та вчинив правопорушення, передбачене статтею 124 КУпАП.

Також 09 жовтня 2024 року о 16 год 43 хв в м. Калуш по вул. Стуса, 1а, ОСОБА_1 керуючи автомобілем марки Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 , вчинив зіткнення з припаркованим автомобілем Шевроле Волт, д.н.з НОМЕР_2 , та покинув місце ДТП до прибуття поліції, чим вчинив правопорушення, передбачене статтею 122-4 КУпАП.

25.10.2024 року за даним фактом відповідача ОСОБА_1 постановою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.10.2024 року у справі №345/5825/24, яка набрала законної сили, визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень за ст.ст. 124 122-4 КУпАП та призначено адміністративне стягнення - штраф в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн.

Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 09.10.2024 року о 16.43 год з вини відповідача, був пошкоджений автомобіль Шевроле Волт, д.н.з НОМЕР_2 , тим самим власнику автомобіля була заподіяна майнова шкода. Крім того, ОСОБА_1 будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди залишив місце пригоди.

Згідно ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками серед іншого є - втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За змістом ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується у повному обсязі.

На момент дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб потерпілого - автомобіль марки Шевроле Волт, д.н.з НОМЕР_2 , відповідно до договору добровільного страхування наземних транспортних засобів № AZEP-217034459 був застрахований у ПрАТ «СГ «ТАС».

Відповідно до ремонтної калькуляції від 15.10.2024 р. вартість відновлювального ремонту транспортного засобу CHEVROLET VOLT, державний номер НОМЕР_3 , VIN-код НОМЕР_4 складає 28 361,19 грн та згідно платіжного доручення №32810 від 21.10.2024 страхова компанія перерахувала кошти в сумі 28 361,19 грн.

На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідальність власника автомобіля марки Ауді, д.н.з. НОМЕР_1 була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у ТДВ «Стахова група» Оберіг» (страховий поліс № ЕР-220822760). Сума страхового відшкодування за вказаним полісом 160 000 грн., розмір франшизи 3200 грн.

ТДВ «Стахова група» Оберіг» склала страховий акт №53537р/1 від 06.12.2024 у зв`язку з настанням страхового випадку дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_1 , яка відбулась 09.10.2024 року. Сума страхового відшкодування 25 161,19 грн.

В подальшому, згідно платіжного доручення №11539 від 06.12.2024 за означеним страховим випадком в порядку регресу за відповідача ОСОБА_1 ПрАТ «СГ «ТАС» відшкодовано страховою компанією винуватця ДТП - ТДВ «СГ Оберіг » 25 161,19 гривень.

21.04.2025 позивач ТДВ «СГ Оберіг» звернувся з письмовою вимогою про виплату грошових коштів в порядку регресу на підставі п. «в» ст.38 Закону «Про ОСЦПВВНТЗ» до відповідача ОСОБА_1 в сумі 25 161,19 грн., шляхом направлення її за адресою АДРЕСА_1 .

Таким чином, ТДВ «СГ Оберіг» звертаючись до суду із вказаним позовом, посилаючись на абз. «в» п.п.38.1.1. п.38.1 ст. 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" просить стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування 25 161,19 грн.в порядку регресу, а також інфляційні втрати в сумі 736,10 грн., пеню 4316,70 грн. 3% річних в сумі 417,74 грн.

Вирішуючи позовні вимоги при застосуванні норм права до спірних правовідносин, суд враховує наступне.

Згідно ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

У відповідності до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Нормами статті 9 Закону України "Про страхування" передбачено, що страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Відповідно до статті 27 Закону України "Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічні положення містить стаття 993 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов`язання за договором обов`язкового страхування транспортного засобу, здійснивши страхову виплату в сумі 25 161,19 грн.

Відповідно до п.п. «в» п.п. 38.1.1. п.38.1 ст.38 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди.

За п. 2. ст 1187 ЦК шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Пункт 5. ст. 1187 ЦК містить лише два виключення, які звільняють водія від відшкодування.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Як вбачається з матеріалів справи та наданих позивачем доказів, при вчиненні ДТП відповідач не знаходився під впливом непереборної сили, як і не встановлено умислу потерпілого на завдання собі шкоди.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 вчинив дорожньо-транспортну пригоду, після якої покинув місце пригоди, позивачем було компенсовано майнову шкоду в сумі 25 161,19 грн. страховику потерпілої особи.

Таким чином, ТДВ «СГ Оберіг» набуло право регресної вимоги до ОСОБА_1 про стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 161,19 грн.

Щодо твердження відповідача, про те, що Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Оберіг» перебуває у стані припинення та не може бути позивачем по справі, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 111 ЦПК України, з моменту прийняття рішення про ліквідацію юридична особа не втрачає цивільної правоздатності, а навпаки реалізує й з метою завершення майнових прав та обов`язків, у тому числі шляхом стягнення дебіторської заборгованості, подання позовів, захисту майнових прав у судовому порядку. З огляду на викладене, перебуваючи на стадії ліквідації позивач, реалізував надані законодавством повноваження для звернення до суду з метою захисту свого права шляхом стягнення відшкодування у порядку регресу. Тому для закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з неналежним способом захисту права позивачем як на те вказує відповідач немає підстави.

Отже, на підставі викладеного, суд вважає, що позов в частині стягнення виплаченого страхового відшкодування в розмірі 25 161,19 грн. є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В частині позовних вимог про стягнення із відповідача пені, трьох відсотків річних та інфляційних втрат слід зазначити наступне.

Обґрунтовуючи вимогу про стягнення з відповідача за період з 05.05.2025 по 22.11.2025 штрафних санкцій у вигляді інфляційних втрат в сумі 736,10 грн., пеню 4316,70 грн. 3% річних в сумі 417,74 грн. позивач вказав, що 22.04.2025 ОСОБА_1 було направлено вимогу про виплату грошових коштів, але він її не виконав станом на дату подання позовної заяви.

Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За приписами ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з ч. 2ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що термін "користування чужими грошовими коштами" може використовуватися у двох значеннях. Перше - це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення - прострочення виконання грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх (пункт 6.20).

В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Позивач вказує, що 22.04.2025 року ним направлено вимогу до відповідача ОСОБА_1 про сплату грошових коштів у розмірі 25 161,19 грн. У вимозі був наданий строк 5 днів з моменту її отримання для подачі відповіді. Між тим, матеріали справи не містять доказів направлення цієї вимоги про виплату грошових коштів.

В матеріалах справи наявний список згрупованих відправлень під назвою «Рекомендований лист», із адресатом ОСОБА_1 , проте відсутній опис вкладення направленої кореспонденції, що не дозволяє суду зробити однозначних висновків з приводу направлення відповідачем вказаної вимоги.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку та відносини між ними визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 270 від 05.03.2009 (надалі - Правила надання послуг поштового зв`язку).

Пунктами 17,47 Правил надання послуг поштового зв`язку передбачено, що внутрішні поштові відправлення з оголошено цінністю можуть прийматися для пересилання з описом вкладення та/або з післяплатою, згідно з тарифами оператора поштового зв`язку. Послуга опису вкладення до поштового відправлення полягає в підтвердженні у визначеному оператором поштового зв`язку порядку відповідно до технологічного процесу здійснення такої операції вмісту вкладення до поштового відправлення із зазначенням індивідуальних ознак відповідного вкладення (конкретний вид, кількість тощо), що відрізняє його від інших речей.

Внутрішні поштові відправлення з оголошеною цінністю з описом вкладення подаються для пересилання відправником відкритими для перевірки їх вкладення.

В той же час, представником позивача до матеріалів позовної заяви не долучений опис вкладення до поштового відправлення.

Відтак долучений представником позивача до матеріалів позовної заяви список згрупованих відправлень під назвою «Рекомендований лист» не може бути прийнятий судом у якості доказу надіслання вимоги до відповідача ОСОБА_1 про сплату грошових коштів, оскільки відсутній опис вкладення та не зазначено поіменного переліку документів поштового відправлення та кількість кожного із них.

Отже, позивачем не доведено наявність між сторонами правовідносин в частині встановлення відповідальності у вигляді штрафних санкцій за порушення зобов`язання, дані вимоги є передчасними. Відтак, відсутні підстави для нарахування та стягнення з відповідача пені, 3 % річних, інфляційних втрат.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (ч. 1 ст. 133 ЦПК України).

В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 16.07.2025, яким передбачена сума гонорару - 7 300,00 грн., акт прийому-передачі наданих послуг від 22.11.2025, в якому зазначені надані позивачеві послуги, витрачений адвокатом час на надання вказаних послуг та їх вартість, копія свідоцтва про право на зайняння адвокатською діяльністю, довіреність №2025/Ю/5.

Згідно правової позиції, викладеної в постанові Великої палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Керуючись принципами розумності, справедливості, верховенства права, виходячи з конкретних обставин справи, яка є типовою, малозначною, суд приходить до висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу до 3 500,00 грн.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог відповідно до ст. 141 ЦПК України. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 1 989,78 грн (25 161,19 грн. х 2422,40 грн. / 30631,73 грн.).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 76, 82, 141, 258, 259, 264, 265, 268, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , мешканець АДРЕСА_1 на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова група» Оберіг» (місцезнаходження м. Київ, вул. Васильківська,14 , грошові кошти виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу в сумі 25 161,19 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1989,78 грн, витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 гривень.

У задоволені решти вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя