ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/240/26 Справа № 208/4779/24 Суддя у 1-й інстанції - Скиба С. А. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

судді-доповідача Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

розглянувши в письмовому провадженні в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року у цивільній справі номер 208/4779/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2024 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №-106803, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 3500,00 грн шляхом перерахування кредитних коштів на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що акцептована відповідачем шляхом підписання його електронним підписом. Дата видачі кредиту 10 серпня 2021 року, строк повернення кредиту 30 серпня 2021 року (включно), термін користування кредитом 20 діб.

Відповідач отримав кошти, але своїх зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі не виконав.

18 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення права вимоги №18-01/22, згідно з яким ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що був укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем.

10 березня 2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що був укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача, у тому числі правом нарахування процентів відповідно до умов договору позики та договорів відступлення права вимоги.

Позивач просив стягнути зі ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 23414,00 грн.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено.

Стягнуто зі ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №-106803 від 10 серпня 2021 року у розмірі 23414,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3500,00 грн, заборгованості за процентами на дату відступлення права вимоги у розмірі 19914,00 грн, судові витрати у розмірі 7028,00 грн, які складаються з: судового збору у розмірі 3028,00 грн, витрат на правову допомогу у сумі 4000,00 грн.

Із вказаним рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, просив скасувати рішення Баглійського районного суду міста Дніпродзержинська від 08.04.2025 року по справі №208/4779/24 та відмовити у задоволенні позовної заяви, застосувати строк позовної давності до позовних вимог, покласти на ТОВ «Коллект Центр» витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги.

Доводами апеляційної скарги наведено, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з неправильним застосуванням судом норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права.

Судом першої інстанції не враховано, що договір позики №-106803 від 10 серпня 2021 року не містить умов нарахування відсотків після закінчення строку користування кредитом, який становить 18 днів. Посилання позивача на правила, в яких викладені всі інші умови договору, судом не відхилені, проте матеріали справи не містять зазначені правила та відповідачу вони не надавалися для ознайомлення та підписання.

Визначення конкретної суми у кредитному договорі не свідчать про отримання позики, зокрема саме у такому розмірі та відповідно про виконання позикодавцем своїх зобов`язань за договором.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за договором позики не є належним доказом видачі та отримання позики, оскільки не є первинним документом, а також не є безспірними доказами розміру заборгованості, а є лише обґрунтуванням позовних вимог щодо розміру заборгованості, яка повинна бути підтверджена саме первинними документами. Частиною 1 статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відсотки за користування кредитними коштами ОСОБА_1 нараховані за період, коли у позивача. якому відійшло право вимоги до відповідача, не виникало права на нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Вважаючи, що право вимоги до відповідача належить позивачу, суд першої інстанції не звернув уваги, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів переуступки прав вимоги, а, відтак, і права вимоги позивача до відповідача.

Також позивачем не надано суду доказів того, що боржника (відповідача) було поінформовано про відступлення права вимоги до нього.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження обставин здійснення повної оплати за договорами відступлення прав вимоги (факторингу) на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

Від ТОВ «Коллект Центр» надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просив залишити рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року по справі № 208/4779/24 без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Матеріали справи не містять та відповідачем не надано доказів щодо спростування презумпції правомірності укладеного кредитного договору, доказів того, що наведені умови договору, його форма і порядок укладення суперечать волевиявленню сторін, не надано.

Заперечення відповідачем факту укладення договору та отримання кредитних коштів є недоречними, оскільки відповідач неодноразово частково сплачував заборгованість по обох кредитах, що свідчить про визнання факту укладення договору, отримання кредитних коштів та погодження з умовами кредитування.

Ні первісний кредитор, ні позивач не є банками та на них не розповсюджується дія Закону України «Про банки та банківську діяльність». Разом з тим, кредитор є небанківською фінансовою установою, діяльність яких регулюється спеціальним законодавством для осіб, які надають небанківські фінансові послуги. Зокрема, небанківські фінансові установи позбавлені можливості створення виписок по картковим рахункам споживачів. Отже, твердження відповідача не заслуговують на увагу.

Нарахування процентів за користування кредитом здійснювалося відповідно до умов цього

договору.

Наявними в матеріалах справи доказами підтверджується перехід від первісних кредиторів до ТОВ «Вердикт Капітал» та, в свою чергу, від ТОВ «Вердикт Капітал» до позивача прав вимоги кредитними договорами, укладеними з відповідачем. Дані договори не оскаржуються в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсними, відповідають волі сторін та чинному законодавству. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом грошової вимоги до відповідача.

Повідомлення боржника здійснювалось первісним кредитором відповідно до умов договору факторингу. Повідомлення про заміну кредитора не є обов`язковим при укладанні договорів відступлення прав вимоги.

Матеріали справи не містять доказів належного виконання боржником зобов`язань як на користь первісного кредитору, так і на користь позивача.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до частини 13 ст. 7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що 10 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №-106803, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн, строком на 20 днів до 30 серпня 2021 року включно. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що акцептована відповідачем 10 серпня 2021 року, шляхом підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором V82SR9G4 (а.с. 5 12).

Кредит надано шляхом перерахування кредитних коштів ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічним оператором платіжних послуг (сайт торговця KREDIT1.COM.UA) на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця ( а.с. 15).

18 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення (купівлю продаж) права вимоги №18-01/22, згідно з яким ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників та реєстром божників ( а.с. 20-21, 22, 22зв 23зв).

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено договір про відступлення (купівлю продаж) права вимоги №10-03/2023/01, згідно з яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників та реєстром божників ( а.с. 25-27зв, 28, 28зв 30).

З розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №-106803 від 10 серпня 2021 року станом на 18 січня 2022 року складає 4850,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3500,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 1350,00 грн, з урахуванням сплачених відповідачем 10.09.2023 року коштів у розмірі 10,00 грн (а.с. 16 17зв).

Згідно з розрахунком заборгованості ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №-106803 станом на 10 березня 2023 року складає 23414,00 грн, яка складається з заборгованості станом на дату відступлення (18 січня 2022 року) з урахуванням нарахованих відсотків, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 3500,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 1350,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 18564,00 грн, які нараховані за період з 11 жовтня 2021 року по 17 січня 2022 року у розмірі 13513,50 грн, за період з 18 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 5050,0 грн (а.с. 18).

Відповідно до листа АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/1388-БТ від 03.02.2025 року, поданого на виконання ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року, банком надано інформацію, зокрема, що банківська карта № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 ; та направило виписку про рух коштів по банківській карті № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 10 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року; з зазначенням повного номеру картки (а.с. 139).

З виписки про рахунок по банківській карті № НОМЕР_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_1 , за період з 10 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року вбачається, що 10 серпня 2021 року йому було зараховано 3500,00 грн від «PLAT_KREDIT1 A2C» (а.с. 140).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості.

Проте, з вказаним висновком суду першої інстанції апеляційний суд не може погодитись в повному обсязі, виходячи з наступного.

Згідно з частинами 1 та 4 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

В силу положень статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Таким чином, судом встановлено, що укладений кредитний договір відповідає формі, передбаченій ст. 207, 208, 1047 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 статті 526 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №14-10цс18, від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс18 та від 31 жовтня 2018 року у справі №14-318цс18 міститься правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором відсотки за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Отже, протягом дії договірних відносин, розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором та протягом дії останнього сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору, а після закінчення строку договору, у випадку наявності невиконаного грошового зобов`язання, у кредитора виникає право вимоги відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 214 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно з ч. 3 статті 656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. У пункті 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року у справі №129/1033/13-ц, пункті 9.58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2021 року у справі №904/2104/19, наголошено на необхідності застосування передбачених процесуальним законом стандартів доказування та зазначала, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладення тягаря доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний. Тобто певна обставина не може вважатися доведеною, допоки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за такого підходу принцип змагальності втрачає сенс.

Верховний Суд зауважує, що за загальним правилом доказування тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову покладається на позивача, за таких умов доведення не може бути належним чином реалізоване шляхом спростування позивачем обґрунтованості заперечень відповідача. Пріоритет у доказуванні надається не тому, хто надав більшу кількість доказів, а в першу чергу їх достовірності, допустимості та достатності для реалізації стандарту більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджувальної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 21 вересня 2022 року у справі № 645/5557/16-ц).

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що 10 серпня 2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики №-106803, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3500,00 грн строком на 20 днів, до 30 серпня 2021 року включно. Договір позики укладено в електронній формі на умовах пропозиції (оферти) на укладення електронного договору позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що акцептована відповідачем 10 серпня 2021 року, шляхом підписання його електронним підписом одноразовим ідентифікатором V82SR9G4.

Кредит надано шляхом перерахування кредитних коштів ТОВ «Платежі Онлайн» як технологічним оператором платіжних послуг (сайт торговця KREDIT1.COM.UA) на банківську картку позичальника, зареєстровану для цієї цілі в особистому кабінеті на сайті кредитодавця.

Відповідно до листа АТ «Райффайзен Банк» №81-15-9/1388-БТ від 03.02.2025 року поданого на виконання ухвали Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 січня 2025 року, банком надано інформацію, зокрема, що банківська карта № НОМЕР_1 емітована на ім`я ОСОБА_1 ; та направило виписку про рух коштів по банківській карті № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , за період з 10 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року; з зазначенням повного номеру картки.

З виписки про рахунок по банківській карті № НОМЕР_1 , яка належить відповідачу ОСОБА_1 , за період з 10 серпня 2021 року по 10 вересня 2021 року вбачається, що 10 серпня 2021 року йому було зараховано 3500,00 грн від «PLAT_KREDIT1 A2C».

Отже, позивачем було доведено належними та достатніми доказами факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 3500,00 грн від ТОВ «Фінансова компанія «Інкасо Фінанс».

18 січня 2022 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір про відступлення (купівлю продаж) права вимоги №18-01/22, згідно з яким ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, у тому числі за договором позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників та реєстром божників.

10 березня 2023 року між ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» укладено Договір про відступлення (купівлю продаж) права вимоги №10-03/2023/01, згідно з яким ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право вимоги до боржників, у тому числі за договором позики №-106803 від 10 серпня 2021 року, що укладений між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та відповідачем, що підтверджується актом прийому-передачі реєстру боржників та реєстром божників.

Відтак, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позивачем ТОВ «Коллект Центр» було набуто право вимоги до відповідача за договором позики №-106803.

З розрахунку заборгованості ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» вбачається, що заборгованість відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором №-106803 від 10 серпня 2021 року станом на 18 січня 2022 року складає 4850,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 3500,00 грн, заборгованість за відсотками у розмірі 1350,00 грн, з урахуванням сплачених відповідачем 10.09.2023 року коштів у розмірі 10,00 грн.

Сплата ОСОБА_1 коштів у розмірі 10,00 грн також підтверджується даними з виписки про рахунок по банківській карті № НОМЕР_1 .

З розрахунку заборгованості, визначеної ТОВ «Вердикт Капітал», вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором №-106803 станом на 10 березня 2023 року складає 23414,00 грн, яка складається з заборгованості станом на дату відступлення (18 січня 2022 року) з урахуванням нарахованих відсотків, з яких: заборгованість по основній сумі кредиту у розмірі 3500,00 грн, заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги у розмірі 1350,00 грн, заборгованості за відсотками у розмірі 18564,00 грн, які нараховані за період з 11 жовтня 2021 року по 17 січня 2022 року у розмірі 13513,50 грн, за період з 18 січня 2022 року по 23 лютого 2022 року у розмірі 5050,0 грн.

Умовами договору позики передбачено, що позика у сумі 3500,00 грн надається відповідачу на строк 20 днів зі сплатою процентів фіксованої процентної ставки. Зокрема, п. 9.13 договору №-106803 передбачено, що за користування, наданими за цим договором, грошовими коштами у строк передбачений п.п. 2.3. цього договору (строк період користування кредитними коштами складає 20 днів, що починається з 10.08.2021 року та закінчується 30.08.2021 року (включно)), встановлюється процентна ставка у розмірі 702% річних (або 1,95 % за 1 (один) день користування грошовими коштами).

- п. 9.6 сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані Товариством, згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404 % річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної Вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника, розмір якої передбачений у графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1 до цього договору).

Таким чином, позивач мав право нараховувати передбачені договором проценти до 30.08.2021 року.

Слід зазначити, нарахування відсотків після закінчення строку дії договору не передбачено.

Посилання позивача на п. 9.7 договору, яким сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору, проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у розмірі передбаченому п. 9.4 цього договору та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти позичальника, є безпідставними, оскільки договором не передбачено, в яких випадках можуть бути нараховані згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України саме у розмірі, передбаченому п. 9.4 цього договору.

Таким чином, перевіряючи наведений позивачем розрахунок, апеляційним судом встановлено, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за процентами, нарахованими згідно з п. 9.7. договору №-106803 на підставі ст. 625 ЦК України за період з 11 жовтня 2021 року по 23 лютого 2022 року 18564,00 грн є недоведеними належними доказами у справі.

За таких обставин, виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики №-106803 від 10 серпня 2021 року у розмірі 3500,00 грн, проте дійшов помилкового висновку в частині визначення розміру відсотків за цим договором, оскільки вказані відсотки є обґрунтованими лише за період з 10.08.2021 року по 30.08.2021 року (включно) та враховуючи часткову їх сплату відповідачем підлягають стягненню у розмірі 1350,00 грн.

Доводи апеляційної скарги є такими, що частково заслуговують на увагу.

Виходячи з наведеного вище та обставин справи, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, не в повному обсязі виконав вимоги ст. 263 ЦПК України щодо його законності та обґрунтованості.

Відтак, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розміру стягнутої заборгованості за кредитним договором та розподілу судових витрат.

Відповідно до пп. в) п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України в резолютивній частині постанови суду апеляційної інстанції має бути зазначено розподіл судових витрат, понесених в зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Згідно з частиною 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки за подання позовної заяви ТОВ «Коллект Центр» сплачено судовий збір у розмірі 3028,00 грн (а.с. 1), позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, тому понесені судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_1 в розмірі 627,22 грн.

Щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «Коллект Центр» витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до п. 3 частини 2 статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки рішення суду змінено в частині розміру стягнутої заборгованості, понесені ТОВ «Коллект Центр» витрати на правничу допомогу в суді першої інстанції також мають бути пропорційно зменшені з 4000,00 грн до 1864,26 грн.

Враховуючи, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, за подання апеляційної скарги ним сплачено судовий збір в розмір 4542,00 грн (а.с. 200), тому з позивача ТОВ «Коллект Центр» на користь відповідача ОСОБА_1 підлягає стягненню судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 3601,17 грн.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року змінити.

Викласти 2 абзац резолютивної частини рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 квітня 2025 року в наступній редакції:

Стягнути з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , заборгованість за договором позики №-106803 від 10 серпня 2021 року у розмірі 4850,00 грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 3500,00 грн, заборгованості за процентами у розмірі 1350,00 грн, а також судові витрати у розмірі 7028,00 грн, які складаються з: судового збору у розмірі 627,22 грн, витрат на правову допомогу у сумі 1864,26 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр», , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , судовий збір в суді апеляційної інстанції в розмірі 3601,17 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді: