ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3623/26 Справа № 210/6317/23 Суддя у 1-й інстанції - Літвіненко Н. А. Суддя у 2-й інстанції - Остапенко В. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2026 року м. Кривий Ріг

справа № 210/6317/23

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів Бондар Я.М., Зубакової В.П.

сторони:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мартинова Наталія Юріївна, на рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 10 грудня 2025 року, яке ухвалено суддею Літвіненко Н. А. у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відомості щодо дати складання повного судового рішення в матеріалах справи відсутні,

УСТАНОВИВ:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Позовна заява мотивована тим, що 08 вересня 2023 року об 13 год. 06 хв., в м. Кривий Ріг, в Металургійному районі, на перехресті вул. Героїв АТО та просп. Металургів, водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Volkswagen Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, негайно не вжив заходів для її зменшення, виїхав на перехрестя при увімкненому забороняючому червоному сигналі світлофора, в результаті чого здійснив зіткнення з автомоілем марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 , яка рухалась на зелений сигнал світлофора та за інерцією здійснила наїзд на електроопору. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11 жовтня 2023 року у адміністративній справі № 210/5271/23 ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д2/09/23 від 05 жовтня 2023 року, складеного на замовлення позивача, вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , в цінах на дату 08 вересня 2023 року складає 300 881,42 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована ПрАТ «СК «ВУСО». 10 жовтня 2023 року страхова компанія на підставі полісу обов`язково страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів сплатила позивачу 158 000 грн.

У зв`язку з частковим відшкодуванням відновлювального ремонту від ПрАТ «ВУСО», сума матеріального збитку становить 142 881,42 грн.

Крім майнових збитків позивачем заявлено до стягнення відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 40 000 грн, яка полягає у порушенні звичайного ритму життя через відсутність транспортного засобу для пересування та душевних переживаннях через пошкодження майна.

На підставі наведеного вище позивач просив суд стягнути з відповідача в рахунок відшкодування вартості матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля марки «Mazda 3», реєстраційний номер НОМЕР_2 , суму 142 881,42 грн; в рахунок відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 грн, витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 7 500 грн, витрати на послуги поштового зв`язку в розмірі 98,80 грн, а також судовий збір в розмірі 2 558,40 грн.

Рішенням Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 10 грудня 2025 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду завдану внаслідок ДТП від 08 вересня 2023 року у розмірі 12 719,53 грн, судовий збір в розмірі 177,81 грн, та витрати на проведення транспортно-товарознавчого дослідження в розмірі 521,25 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на проведення судової експертизи в розмірі 695 грн.

В решті в задволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник відповідача просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 374,50 грн та витрати на проведення експертизи в розмірі 9 305 грн.

Здійснити розподіл судових витрат при розгляді справи в суді апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції, відмовляючи відповідачу у відшкодуванні витрат на павничу допомогу, залишено поза увагою, що відзиві на позовну заяву, який подано до суду в інтеерсах відповідача, зазначено вимогу про стягнення з позивача на користь ідповідача понесених судових витрат на правничу допомогу в розмірі 9 000 грн, що підтврджено належними доказами, а саме Договором про надання проавничої допомоги № 22/09/23-7 від 22 вересня 2023 року, Актом прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 22/09/23-7 від 22 вересня 2023 року, квитанцією про оплату наданих послуг від 01 грудня 2023 року на суму 4 500 грн та квитанцією про опату наданих послуг від 05 січня 2024 року на суму 4 500 грн.

Наголошує, що судом першої інстанції невірно обраховано відсотки пропорції, що підлягають застосуванню при обрахунку судових витрат, які поніс відповідач та які підлягають стягненню з позивача, оскільки позовні вимоги позивача задоволено на 6,95%, відповідачу має бути компенсовано 93,05% судових витрат.

Відзив на апеляційну скаргу, у встановлений апеляційним судом строк, не надходив.

Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Рішення оскаржене лише в частині стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи, тому в іншій частині не перегладиться.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.

У статті 263 ЦПК України визначені наступні вимоги до законності і обґрунтованість судового рішення. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Наведеним вимогам рішення суду відповідає не в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення витрат на правничу допомогу суд першої інстанції вказав, що пояснення щодо обставин справи та відзив на позовну заяву не є позовною заявою, а тому прохання щодо стягнення судових витрат не підлягає розгляду.

Проте погодитись з такими висновками суду не можна.

Відповідно до чч. 1-4 ст. 137 ЦК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/WestAllianceLimited» проти України» заява №19336/04, від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95), від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України» (п.131), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

На підтвердження понесених судових витрат сторона відповідача надала Договір про надання правничої допомоги № 22/09/23-7 від 22 вересня 2023 року, укладений між Адвокатськм об`єднанням «Приват юрист» та ОСОБА_2 , Акт прийому-передачі наданих послуг до Договору про надання правничої допомоги № 22/09/23-7 від 22 вересня 2023 року, квитанцію про оплату наданих послуг від 01 грудня 2023 року на суму 4 500 грн та квитанцію про опату наданих послуг від 05 січня 2024 року на суму 4 500 грн.

В акті виконаних робіт наведено перелік послуг, наданих відповідачу та їх вартість на загальну суму 9 000 грн (підготовка та подання відзиву у судовій справі № 210/6317/23, участь у судових засіданнях до винесення рішення по суті (перша інстанція).

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 липня 2020 року в справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19).

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі її витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема, на складність справи, витрачений адвокатом час.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі № 201/14495/16-ц (провадження № 61-22962св19).

Із змісту правової позиції Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі № 927/153/22 вбачається, що при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі № 910/20852/20.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою суду першої інстанції від 04 грудня 2023 року вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Отже, судові засідання у справі не проводились. Її розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. Тобто, обсяг наданої представником відповідача правничої допомоги фактично обмежується складанням відзиву на позовну заяву.

Отже, з урахуванням обсягу та складності наданих представником Руденка М.М. послуг з правничої допомоги протягом розгляду справи судом першої інстанції, принципів співмірності та розумності судових витрат, критерію реальності адвокатських витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача на 6,95 %, судова колегія вважає, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 підлягають стягненню судові витрати за надання правничої допомоги під час розгляду справи у суді першої інстанції у розмірі 4 000 грн.

Також колегія суддів вважає за необхідне зауважити, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі часткового задоволення позову судові витрати у справі покладаються на обидві сторони пропорційно до задоволених позовних вимог.

Оскільки вимоги позивача було задоволено частково, в процентному співвідношенні на 6,95 %, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню пі судові витрати, що складаються з витрат на проведення судової експертизи в розмірі 9 305 грн. (10 000 грн.*93,5).

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, у тому числі, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 259, ст. 374, ст.ст. 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Мартинова Наталія Юріївна, задовольнити частково.

Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 10 грудня 2025 року в частині відмови у стягненні з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрат на правничу допомогу скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000 (чотири тисячі) грн.

Рішення Металургійного районного суду міста Кривого Рогу від 10 грудня 2025 року змінити, збільшити суму витрат на проведення судової експертизи, що підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 з 695 грн до 9 305 (дев`ять тисяч триста п`ять) грн.

В іншій частині рішення не оскаржувалось та не переглядалось.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 02 березня 2026 року.

Головуючий:

Судді: