Провадження № 2-ві/638/18/26
УХВАЛА

Іменем України

11 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Шевченківського районного суду м. Харкова Смирнов В.А. розглянув заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скребця Олега Миколайовича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Рибальченко Людмили Миколаївни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

У провадження судді Шевченківського районного суду м. Харкова Смирнова В.А., згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 09.02.2026, надійшла заява представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скребця О.М. про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М. у вказаній цивільній справі.

У заяві просить: поновити процесуальні строки на подачу заяви про відвід суді у справі №638/20189/25; прийняти вказану заяву щодо відводу судді Шевченківського районного суду м. Харкова Рибальченко Л.М. на підставі вимог п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України у цивільній справі №638/20189/25; справу передати для повторного розподілу між суддями Шевченківському районному суді м. Харкова.

Заява мотивована тим, що 23.10.2025 представником було подане клопотання про ознайомлення з матеріалами справи та надання доступу до матеріалів справи через систему Електронний суд. З матеріалами справи представник очно ознайомився 27.10.2025. У свою чергу, доступ до матеріалів справи було надано 29.01.2026. Зазначає, що сторона відповідача не була обізнана з документами, які наявні в електронному вигляді у справі, а так само з додатковими документами які надійшли до справи в період з 27 жовтня 2025 року по 28 січня 2026 року. При цьому, за цей період представником позивача до суду подані наступні клопотання: заява щодо виклику та допиту свідків - 19.11.2025; клопотання про долучення доказів щодо доходів позивача та відповідача у справі - 26.01.2026; заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференція поза межам и приміщення суду - 26.01.2026. На думку представника своєчасний не розгляд судом заяви про допуск до матеріалів справи №638/20189/25 порушив права Відповідача та його представника Відповідача в частині бути обізнаними з матеріалами справи, знайомитися з матеріалами справи через Електронний суд (ЕСІТС), своєчасно отримувати будь які процесуальні та інші документи, отримувати докази та їх копії, а так само клопотання та заяви інших учасників справи Позивача та представника Позивача. Крім того, представник вказує, що суддею Рибальченко Л.М. були допущенні процесуальні порушення щодо розгляду заяв та клопотань сторони позивача, а саме: заяви про участь у режимі відеоконференції, заяви про виклик свідків та клопотання щодо залучення письмових доказів.

Представником позивача подані заперечення на заяву про відвід, в якому остання вказала, що представником відповідача пропущений строк на подання заяви про відвід судді; згідно даних електронного кабінету підсистеми «Електронний Суд» вбачається, що відзив стороною відповідача було надано ще 05.11.2025, що вже вказує про обізнаність останнього із текстом позову, додатками до нього тощо; інші твердження заявника фактично зводяться до незгоди із прийнятими процесуальними рішенням судді, що не є підставою для відводу, а зазначені у заяві аргументи не свідчать про небезсторонність судді.

Розглянувши заяву про відвід, суддя приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою Шевченківського районного суду м. Харкова від 20.10.2025 прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя. Призначено підготовче судове засідання.

23.10.2025 від представника відповідача адвоката Скребцова О.М. надійшла заява, в якій останній просив: допустити його до участі у справі через систему Електронний Суд (ЄСІТС) в якості представника відповідача; відкрити йому доступ до усіх матеріалів цивільної справи через систему Електронний суд (ЄСІТС); Надати можливість ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді через систему Електронний суд (ЄСІТС); подальший розгляд вказаної справи провести за участі представника відповідача; надати матеріли справи на електрону адресу адвоката через систему ЄСІТС - Електронний суд; копію усіх процесуальних документів (матеріалів справи) направити на особисту електрону адресу адвоката через систему Електронний суд (ЄСІТС).

У свою чергу, 27.10.2025 представник відповідача адвокат Скребцов О.М. очно ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується відповідною розпискою останнього на поданому клопотанні.

06.11.2025 представником відповідача через систему Електронний суд подано відзив на позовну заяву.

19.11.2025 представником позивача - адвокатом Августовою М.В. через систему Електронний суд подано до суду заяву про виклик свідків.

26.01.2026 від представника позивача надійшли заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду та клопотання про долучення доказів.

27.01.2026 представником відповідача через систему Електронний суд повторно подана заява, в якій просив: відкрити йому доступ до усіх матеріалів цивільної справи через систему Електронний суд (ЄСІТС); повторно надати можливість ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді с повним доступом до документів вказаної справи через систему Електронний суд (ЄСІТС).

28.01.2026 представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, про свідчить розписка останнього.

29.01.2026 представник відповідача отримав доступ до матеріалів справи в підсистемі «Електронний суд», що підтверджується довідками про отримання позовної заяви з додатками та інших заяв та клопотань в електронному кабінеті представника.

Щодо строку подання заяви про відвід

Відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів із дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Судом встановлено, що представник відповідача отримав доступ до електронної справи в підсистемі «Електронний суд» 29.01.2026 і відповідно отримав у своєму електронному кабінеті всі наявні матеріали справи, що підтверджується відповідними довідками про отримання. Крім того, представнику відповідача стало відомо про зазначені у заяві про відвід обставини у підготовчому засіданні - 26.01.2026.

Заява про відвід судді подана 03.02.2026. А тому заява про відвід подана представником відповідача з пропуском строку на таке подання.

Водночас представником не обґрунтовано причин пропуску строку для подання заяви про відвід.

Однак, надмірний формалізм у трактуванні процесуального законодавства визнається неправомірним обмеженням права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд згідно зі статтею 6 Конвенції (постанова Верховного Суду від 10.04.2024 у справі № 754/12484/20).

Враховуючи викладене, з метою не обмеження сторони відповідача права на доступ до суду як елемента права на справедливий суд, суд вважає за можливе розглянути заяву про відвід судді по суті.

Щодо суті заяви

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

З метою дотримання цієї гарантії, учасники судового провадження наділені правом заявити судді відвід (ст. 39 ЦПК України).

Вичерпний перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 36 ЦПК України.

З заяви про відвід вбачається, що як на підставу для відводу представник відповідача посилається на п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК, а саме: є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Оцінивши наведені відповідачем підстави для відводу судді Рибальченко Л.М. суддя не знаходить підстав для його задоволення.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України, гарантується кожному право на справедливий судовий розгляд при вирішенні питання щодо цивільних прав та обов`язків.

Визначення в Конвенції цього принципу правосуддя ґрунтується на двох аспектах: 1) чи є суд безстороннім у суб`єктивному плані, тобто чи відсутня особиста упередженість суддів; 2) чи наявні в об`єктивному плані достатні зовнішні ознаки безсторонності, які виключали б будь-які обґрунтовані сумніви з цього питання.

Під час провадження у справі та її вирішення ні у кого не повинно бути сумнівів в об`єктивності та неупередженості судді. Якщо є обґрунтовані підстави вважати, що суддя не буде безстороннім, цей суддя має бути усунутий від розгляду справи. У стороннього спостерігача не повинно бути сумнівів в об`єктивності здійснення суддею правосуддя.

Бангалорськими принципами поведінки суддів визначено, що обов`язок судді полягає не лише у винесенні справедливого і об`єктивного рішення, але й в тому, щоб винести його таким чином, щоб виключити будь-які сумніви в справедливості і неупередженості цього рішення, а також у чесності і непідкупності судді.

Так, можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Критерії, за якими можна визначити чи є суд, що розглядає справу об`єктивним та неупередженим розроблені усталеною судовою практикою ЄСПЛ.

У рішенні ЄСПЛ «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року, зазначається, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 Рішення).

Також, у справі «Білуха проти України» від 09 листопада 2006 року ЄСПЛ прийшов до висновку, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Необхідно зазначити, що сумнів у незаінтересованості та неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечний ланцюг недовіри до суду та, відповідно, зміну його складу.

Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду».

Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими» (рішення ЄСПЛ від 09 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» (Belukha v. Ukraine), заява № 33949/02).

Неупередженість та об`єктивність судді в кожній справі забезпечується, серед іншого, закріпленням чіткого переліку підстав для відводу від участі у справі.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 39 ЦПК України, відвід повинен бути вмотивованим, тобто має містити посилання на конкретні обставини, що об`єктивно можуть свідчити про упередженість судді та бути підтверджені відповідними доказами.

Так, першою підставою для відводу судді представником зазначене несвоєчасне надання доступу до електронних матеріалів справи у підсистемі «Електронний суд».

Як встановлено судом, 27.10.2025 та 27.01.2026 (повторно) через підсистему «Електронний суд» від адвоката Скребця О.М. надійшли заяви про вступ його у справу як представника відповідача та надання йому доступ до електронної справи в підсистемі «Електронний суд». При цьому, доступ останній отримав 29.01.2026.

Так, суд зазначає, що отримання доступу у підсистемі «Електронний суд» до матеріалів конкретної справи здійснюється, зокрема, шляхом внесення до автоматизованої системи документообігу суду РНОКПП/код ЄДРПОУ сторони по справі та при необхідності її представника (у разі надання доступу представнику), яке відбувається після прийняття відповідного рішення головуючим та після технічного опрацювання такої заяви працівником суду, після чого у розділі Мої справи у Заявника з`являється необхідна справа.

Чинне законодавство не визначає конкретних строків розгляду зазначеного клопотання сторони. При цьому, аналіз положень Розділу Х Інструкції з діловодства в місцевих та апеляційних судах України, затвердженої наказом ДСА України № 814 від 20.08.2019 з подальшими змінами, свідчить про те, що виконання усіх передбачених цим Розділом вимог, обумовлює можливість ознайомлення з матеріалами справи через певний час після звернення із відповідною заявою, за винятком, якщо необхідність ознайомлення є терміновою.

Суд погоджується з доводами представника відповідача, що надання доступу останньому зайняло досить тривалий час (проміжок часу між поданням першого клопотання щодо надання такого доступу та безпосередньо отримання такого доступу).

Водночас, суд також звертає увагу, що технічне забезпечення саме взаємодії між автоматизованою системою документообігу суду та підсистемою «Електронний суд» (результатом чого є отримання доступу до електронних матеріалів певної справи у підсистемі) знаходиться поза волею суду та відповідних працівників суду, тривале отримання доступу до матеріалів електронної справи також може бути пов`язане з нестабільною роботою самої підсистеми «Електронний суд», технічними перебоями тощо.

При цьому, представнику відповідача були двічі надані матеріали справи для ознайомлення (безпосередньо в приміщенні суду), а саме: перший раз 27.10.2025 - з позовною заявою та доданими до неї додатками, після чого представником було реалізоване право на подання відзиву на позовну заяву; другий раз 28.01.2026 з іншими матеріалами справи, в тому числі клопотаннями, які були подані стороною позивача.

Крім того, у підготовчому засіданні 26.01.2026, у якому приймав участь представник відповідача адвокат Скребець О.М., суддею Рибальченко Л.М. була вислухана позиція останнього щодо кожного поданого клопотання представником позивача, і з урахуванням позиції представника відповідача були прийняті певні процесуальні рішення. Суд звертає увагу, що представник відповідача не клопотав про надання йому додаткового часу для ознайомлення з поданими стороною позивача клопотаннями і підготовки відповідних заперечень. Натомість, реалізував своє право на висловлення своєї позиції щодо кожного клопотання безпосередньо 26.01.2026 у підготовчому засіданні.

А тому визначена представником відповідача підстава відводу, яку він фактично вважає «порушенням прав сторони відповідача» визнається безпідставною.

Другою підставою для відводу судді представником зазначено, що суддею були допущенні процесуальні порушення щодо розгляду заяв та клопотань сторони позивача, а саме: заяви про участь у режимі відеоконференції, заяви про виклик свідків та клопотання щодо залучення письмових доказів.

При цьому, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням судді чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Також Пленум Верховного Суду України в п.10 Постанови №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» роз`яснив, що процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, розгляд суддею клопотань сторін по справі, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення в порядку, визначеному положеннями ЦПК України.

Відповідно до вказівок ЄСПЛ, пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень (рішення у справі Проніна проти України).

Враховуючи викладене та оцінюючи доводи відповідача з точки зору наявності підстав для відводу судді Рибальченко Л.М. суд вважає, що доводи представника відповідача будуються виключно на власних суб`єктивних міркуваннях про існування обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді, однак не підтверджені жодними належними і допустимими доказами.

Отже, оскільки заявлений відвід судді Рибальченко Л.М. не містить викладу обставин, підтверджених відповідними доказами, які б вказували на наявність підстав, передбачених ст. 36 ЦПК України, та обґрунтованих доводів про її упередженість або не об`єктивність, суд дійшов висновку, що у задоволенні заяви про відвід слід відмовити.

Керуючись ст. 36, 39, 40, 260, 353 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Скребця Олега Миколайовича про відвід судді Шевченківського районного суду м. Харкова Рибальченко Людмили Миколаївни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя В.А.Смирнов