Справа № 529/71/26
Провадження № 2/529/306/26
РІШЕННЯ

іменем України

19 лютого 2026 року Диканський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Петренко Л.Є.

з участю секретаря Звягольської В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 28.01.2026 звернулась до Диканського районного суду Полтавської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на утримання спільного неповнолітнього сина.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вони з відповідачем перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач ОСОБА_2 ухиляється від утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , що виявилось у несистематичному та недостатньому розмірі надання матеріальної допомоги. Відповідач у справі є здоровим та працездатним.

З огляду на вказане позивачка просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання спільної малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

29.01.2026 ухвалою судді відкрито провадження по справі та визначено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Позивачка ОСОБА_1 подала до суду заяву в якій вказала про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подав заяву про визнання позову, розгляд справи просить проводити у його відсутність.

З огляду на вказане суд провів розгляд справи у відсутність позивача та відповідача на підставі наявних матеріалів у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що передбачено ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Сторони з 19.09.2014 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 22.06.2022.

Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Як вбачається з витягів з реєстру територіальної громади позивачка ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_4 зареєстровані разом за однією адресою по АДРЕСА_1 .

Як зазначено у позові позивачка самостійно утримує їхнього спільного малолітнього сина ОСОБА_3 . В той же час, останній систематично належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча це є його обов`язком, інші стягнення по аліментах відсутні.

На спростування вказаного, відповідачем ОСОБА_2 не надано відповідних доказів.

Відповідно до статтей 180, 182, 183 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ні 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

У ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Враховуючи викладене, а також той факт, що малолітній син сторін - ОСОБА_3 проживає із матір`ю ОСОБА_1 та знаходиться на її утриманні, відповідач не надав доказів того, що він виконує покладений на нього обов`язок по утриманню малолітнього сина ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Оскільки, позов подано до суду 28.01.2026, аліменти з відповідача ОСОБА_2 підлягають стягненню з вказаної дати, у відповідності до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Крім цього, з відповідача ОСОБА_2 підлягає стягненню в дохід держави судовий збір, оскільки при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів позивачка звільняється від сплати такого.

На підставі викладеного, статтями 263-265, 273, 279 ч. 5, 354, 355 ЦПК України, суд,

ухвалив:

Задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживаючого по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , працюючого на посаді слюсаря-складальника у ТОВ «Глефа» (Код ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку /доходу/, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.01.2026 і до досягнення дитиною повноліття.

Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1 331 грн. 20 коп.

Рішення набирає законної сили через 30 днів з дня його проголошення, якщо на нього не буде подана апеляційна скарга учасниками справи.

Рішення суду може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Головуюча Л.Є. Петренко