Провадження № 2/591/2474/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Ніколаєнко О.О.,

за участю секретаря судового засідання Митник Ю.А.,

представника відповідача Євдотьєва А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу № 592/10120/25 за позовом Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи вимоги тим, що 20.08.2021 між ТОВ «ФК «Центра фінансових рішень» та відповідачем було підписано кредитний договір, за яким відповідачу надано в кредит грошові кошти в сумі 38 891,77 грн. на строк до 20.08.2025. Права вимоги за укладеним договором були відступлені позивачу на підставі договору факторингу. Відповідач не виконувала умови кредитного договору, як наслідок, станом на 12.05.2025 заборгованість становить 36 007,62 грн. за основним боргом, 3,69 грн. заборгованість за річними процентами, 23 154,28 грн. заборгованість за щомісячними процентами. Просить стягнути з відповідача вказану суму.

Ухвалою суду від 17.09.2025 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача заперечував проти позову. Зазначив, що договір про відступлення права вимоги, на який посилається позивач, був укладений 07.10.2016, тобто до укладення кредитного договору. Зазначає, посилаючись на положення ст. 517 ЦК України, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Позивачем не доведено факту набуття права вимоги до відповідача. В матеріалах справи відсутні докази підтвердження викупу позивачем права вимоги за укладеним з відповідачкою договором, зарахування відповідачу кредитних коштів по вказаним у договорі реквізитам. У кредитному договорі строк визначено як 48 (невідомо днів, місяців чи років). Договір не містить розміру процентів за користування кредитом. Підписання відповідачем паспорту споживчого кредиту не підтверджує укладення договору на зазначених у позові умовах, оскільки у паспорті не відбувається фіксація волі сторін. Банк безпідставно нараховував відсотки, які не були погоджені у кредитному договорі. Просить відмовити у задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю набуття права вимоги та зарахування кредитних коштів; у випадку, якщо суд дійде висновку про доведеність отримання права вимоги та зарахування кредитних коштів позовну заяву задовольнити частково в межах суми тіла кредиту.

У судове засідання представник позивача не з`явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У позовній заяві просив розгляд справи здійснювати без його участі.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти позову з підстав, зазначених у відзиві.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 20.08.2021 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір № , за умовами якого відповідачці надано кредит у розмірі 38 891,77 грн строком на 48 (так в договорі) (а. с. 8).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту № 5584720, який є невід`ємною частиною цього договору.

У пункті 1.4 договору зазначено, що, підписавши цей договір позичальник доручає кредитодавцю виплатити/сплатити за рахунок отриманого кредиту такі суми грошових коштів за наступними реквізитами:

отримувач № ТОВ «Слон Кредит», сума 29330 грн., призначення платежу переказ грошових коштів на погашення заборгованості;

отримувач ПАТ «Страхова компанія «ТАС», сума 600,00 грн, призначення платежу страховий платіж; сума 4143,27 грн., призначення платежу оплата страхового платежу; сума 800 грн. , призначення платежу оплата страхового платежу;

отримувач ТОВ «Мегого», сума 594,00 грн., призначення платежу оплата за пакет послуг;

отримувач ТОВ «майСейфеті», сума 650,00 грн, призначення платежу - оплата за пакет послуги «Охоронець КредитМаркет 48»;

отримувач ТОВ «ЦФР», сума 649,00 грн, призначення платежу оплата за електронний ключ доступу до додатку «SUPPORT.UA»;

отримувач ТОВ «ЦФР», сума 659,00 грн, призначення платежу - оплата за електронний ключ доступу до додатку «R.A.D.A.R.Screen» .

Пунктом 3.1. договору передбачено, що всі інші умови кредитного договору викладені у Паспорті кредиту та Умовах отримання фінансових кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» в редакції від 16.06. 2021 року, які розміщені на сайті товариства, з якими позичальник ознайомився до укладення цього договору та до яких приєднується, підписавши цей договір.

Як вбачається з пункту 3.2. цей договір, паспорт кредиту № 5584720 та Умови отримання фінансових кредитів Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у редакції від 16.06. 2021 року складають єдиний кредитний договір.

Також відповідачкою підписано паспорт кредиту, яким передбачено, що їй надається кредит у розмірі 38891,77 грн на 48 зі сплатою 5% - процентної ставки при наданні кредиту, та щомісячних процентів в розмірі 2,49% від суми кредиту, а також 0,01% річних від суми боргу за договором, а також визначено графік повернення кредиту, за яким останній платіж мав вчинитися 20.08.2025, та підписано заяву-анкету на отримання кредиту та інших послуг в ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 8-11).

Також відповідачем 20.08.2021 підписано повідомлення про відступлення права вимоги, відповідно до якого права за укладеним кредитним договором будуть відступлені АТ «Таскомбанк» на підставі договору про відступлення права вимоги №ТАСЦФР-10-2016 від 07.10.2016, у цьому повідомленні також вказано реквізити, на які слід здійснювати зарахування платежів за укладеним кредитним договором (а.с. 10 зв.)

07.10.2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та АТ «Таскомбанк» укладено договір факторингу №ТАСЦФР-10-2016, за яким до банку перейшло право вимоги до позичальників за кредитними договорами та договорами забезпечення до них. Цим догоором сторони погодили, що первісний кредитор має право щоденно передавати (відступати) новому кредитору свої права вимоги до позичальників, а новий кредитор зобов`язаний набувати права вимоги шляхом підписання відповідних реєстрів прав вимог. (п.2.1, 2.2. договору) (а.с. 17-23).

Факт передачі права вимоги до позивача за вказаним вище договором у розмірі 39097,26 грн., з яких 38891,77 грн. тіло, 0,06 грн. відсотки, 187,43 грн. щомісячні відсотки грн, підтверджується копією реєстру прав вимоги до договору факторингу від 26 серпня 2021 року та виписками по рахунку, в яких міститься інформація щодо оприбуткування цієї заборгованості (а. с. 30).

З розрахунку заборгованості та виписки по рахунку за кредитним договором вбачається, що станом на 12.05.2024 заборгованість відповідача склала 36 007,62 грн. за основним боргом, 3,69 грн. заборгованість за річними процентами, 23 154,28 грн. заборгованість за щомісячними процентами. Позичальницею на погашення заборгованості сплачено 2884,15 грн. основного боргу, 5,21 грн. річних процентів та 7834,84 грн. щомісячних процентів (а.с. 32-53).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 січня 2020 року у справі № 643/5521/19 (провадження № 61-20093св19) зазначено, що в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

Якщо анкета-заява не містить визначення домовленості сторін про сплату відсотків, відсутні підстави для покладення на відповідача обов`язку по сплаті заборгованості за відсотками, пенею, комісією і штрафами за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами, а відтак, суми надходжень, які банком були розподілені на погашення складових заборгованості, підлягають зарахуванню на погашення саме тіла кредиту.

Судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав банку (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19).

Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) (пункт 1 частини 1 статті 512 ЦК України). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом (частина 3 статті 512 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 ЦК України). Обсяг і зміст прав, що переходять до нового кредитора, залежать від зобов`язання, в якому здійснюється відступлення права вимоги.

Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору.

За загальним правилом, наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора.

Як встановлено судом 20.08.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 38891,77 грн.

Зміст цього договору свідчить про те, що із загальної суми кредиту частина спрямовується на рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Слон Кредит», а частина - на оплату страхових платежів, послуг та за електронний ключ доступу. З такими умовами договору позичальниця ознайомилась та погодилась, про що свідчать її власноручні підписи.

Кредитний договір підписано сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, відповідачка на час укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо його умов, не відкликала своєї згоди на його укладення, за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору до кредитора не зверталась.

Надана позивачем виписка є первинним документом, який підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів в сумі 38 891,77 грн. До того ж, відповідачка частково погашала борг як первісному, так і новому кредитору. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивачем підтверджено перерахування відповідачу коштів за кредитним договором та підтверджено відступлення до нього права вимоги за укладеним договором.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути проценти за користування кредитними коштами.

Водночас, у кредитному договорі процентна ставка не зазначена, лише вказано, що позичальник зобов`язується сплачувати проценти за користування кредитом та здійснювати погашення кредиту на умовах, передбачених в паспорті кредиту, який є невід`ємною частиною цього договору.

Дослідивши зміст паспорту кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», суд дійшов висновку, що він не є належним доказом погодженої між сторонами процентної ставки за користування кредитними коштами, оскільки зі змісту цього паспорту слідує, що наведені обчислення реальної річної процентної ставки та орієнтованої загальної вартості кредиту для споживача є репрезентативними, базуються на обраних споживачем умовах кредитування, і на припущенні, що договір про споживчий кредит залишається дійсним протягом погодженого строку; реальна річна процентна ставка обчислена на припущеннях про те, що процентна ставка, інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Використання інших способів надання кредиту та/або зміна інших вищезазначених умов кредитування можуть мати наслідком застосування іншої реальної річної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача (застереження до п. 5).

У пункті 8 вказаного вище паспорту кредиту вказано, зокрема, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо (а.с. 9-10).

Паспорт споживчого кредиту це лише інформація, необхідна для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття позичальником обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, у тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту, яка надається кредитодавцем споживачу до укладення кредитного договору, а умови договору про споживчий кредит та форма його укладення визначені Законом України «Про споживче кредитування». Ознайомлення із Паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означають укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки у паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту. Зазначене відповідає правовим висновкам Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, викладеним у постанові від 23 травня 2022 року у справі № 393/126/20 ( провадження № 61-14545сво20).

Отже, долучена до позовної заяви копія паспорту кредиту, з огляду на те, що в ньому зазначено, що умови договору можуть відрізнятися від нього, не може вважатись складовою кредитного договору.

Умов отримання фінансових кредитів ТОВ «ФК «ЦФР» у редакції на час укладення договору матеріали справи не містять, як і підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи кредитний договір, а також те, що вказаний документ на момент отримання кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Приймаючи до уваги недоведеність погодження між сторонами розміру плати за користування кредитними коштами, яка встановлена у формі сплати відсотків, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачки процентів за користування кредитом.

Відповідачка неодноразово вносила кошти у рахунок погашення кредитної заборгованості, однак сплачені нею кошти розподілялись банком не лише на погашення основного боргу, а й на погашення процентів, розмір яких сторонами не узгоджено, тобто не спрямовувались на погашення тіла кредиту, у зв`язку з чим заборгованість зростала.

Оскільки у кредитному договорі процентна ставка та строки здійснення періодичних платежів за кредитом не встановлені, то списання банком коштів, внесених боржником на погашення боргу, в рахунок погашення відсотків за користування кредитом є неправомірним та безпідставним. Ці кошти підлягають зарахуванню на погашення тіла кредиту.

Аналогічний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 697/302/20, провадження № 61-2498св22.

З наданих позивачем виписок по рахунку та розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачкою було сплачено у рахунок погашення основного боргу 2884,15 грн. основного боргу, 5,21 грн. річних процентів та 7834,84 грн. щомісячних процентів, тобто загалом 10 724,20 грн. Виходячи з наведеного, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума в розмірі 28 167,57 грн. грн, тобто, різниця між фактично отриманими та внесеними коштами . Вимога про стягнення відсотків задоволенню не підлягає.

У зв`язку з частковим, на 47,6% від заявлених, задоволенням позову, з відповідача на підставі ст. 141 ЦПК України на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1105,64 грн. пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76-81, 200, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Таскомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Таскомбанк» заборгованість за кредитним договором № від 20 серпня 2021 року у розмірі 28 167,57 грн. та судовий збір у розмірі 1105,64 грн.

У іншій частині вимог відмовити у зв?язку з їх необгрунтованістю.

Рішення суду може бути оскаржено до Сумського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його складання. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство «Таскомбанк», місцезнаходження: вул. С.Петлюри, 30, м.Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлено 06.02.2026.

Суддя О.О. Ніколаєнко