ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

04 лютого 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/2511/15-ц

Головуючий у першій інстанції Маринченко О. А.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/393/26

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді: Скрипки А.А.

суддів: Онищенко О.І., Шарапової О.Л.

секретар: Мальцева І.В.

учасники справи:

приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Веремій Іван Миколайович

боржник: ОСОБА_1

стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк

розглянувши у відкритому судовому засіданні, цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова у складі судді Маринченко О.А. від 22 жовтня 2025 року, місце постановлення ухвали - м. Чернігів, у справі за поданням приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія Івана Миколайовича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Веремій І.М. звернувся до суду із поданням про примусовий привід боржника ОСОБА_1 . В обгрунтування даного подання, приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Веремій І.М. вказував, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження № 77083637 з примусового виконання: виконавчого листа № 750/2511/15-ц, виданого 20.07.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова, та виконавчого листа № 750/2511/15-ц, виданого 29.12.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованості за кредитним договором. У вказаному поданні приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Веремій І.М. зазначає, що ним 12.08.2025 року боржнику ОСОБА_1 під розпис було вручено виклик приватного виконавця від 12.08.2025 року № 11637 щодо необхідності з`явитися до приватного виконавця 14.08.2025 року о 10 год. 00 хв. Проте, боржник ОСОБА_1 за викликом приватного виконавця у визначений день та час не з`явилася, про причини неявки не повідомила, про що було складено відповідний акт. За даних обставин, у поданні приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Веремій І.М. просив суд застосувати примусовий привід до боржника ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. за адресою: м.Чернігів, проспект Перемоги, 139, офіс №1004 на 04.11.2025 року о 10.00 год. або на 11.11.2025 року о 10.00 год.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.10.2025 року подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , було задоволено. Судом здійснено примусовий привід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. за адресою: пр-т Перемоги, 139, офіс 1004, м. Чернігів на 04.11.2025 року на 10 год. 00 хв. або на 11.11.2025 року на 10 год. 00 хв. Копію ухвали суду для виконання було надіслано до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, для виконання.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.10.2025 року та ухвалити нове судове рішення або направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 вказують, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 22.10.2025 року є незаконною, необґрунтованою, постановленою із порушенням норм процесуального і матеріального права. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначають, що судом першої інстанції дану справу було розглянуто за відсутності ОСОБА_1 , без належного її повідомлення про дату, час і місце розгляду справи, чим було порушено її процесуальні права. Апелянт стверджує, що 07.02.2025 року, вона, дізнавшись про відкриття приватним виконавцем виконавчих проваджень, 10.02.2025 року звернулася до приватного виконавця із заявою про визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій. За доводами апелянта, 04.02.2025 року приватний виконавець виніс постанову про арешт коштів боржника, та у поданні зазначив неправдиву інформацію про те, що у неї відсутні кошти на рахунку, а також було приховано від суду інформацію щодо списання з рахунку ОСОБА_1 07.02.2025 року коштів в сумі 1 087,84 грн. В доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 вказує, що 12.08.2025 року вона, з власної ініціативи, без виклику, діючи добросовісно, звернулась до приватного виконавця із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, які їй було надано. За доводами апелянта, приватний виконавець порушив ст.18 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, ст. 28 Конституції України, оскільки вів себе нестримано та заважав їй ознайомлюватися із матеріалами виконавчого провадження. Апелянт стверджує, що у поданні про примусовий привід боржника приватний виконавець зазначив неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_1 не повідомила його про причини неявки до приватного виконавця 14.08.2025 року, оскільки вона у телефонному режимі повідомила приватного виконавця, що не зможе з`явитися за його викликом з поважної причини, оскільки хворіє та проходить відповідне обстеження. За доводами апелянта, у подальшому, а саме, у серпні та у вересні вона разів п`ять приходила до приватного виконавця, відповідно до графіку його роботи: з 9-00 год. до 17-00 год., щоб здати йому заяву та декларацію, але жодного разу його не було на робочому місці. В подальшому, ОСОБА_1 свої наступні приходи до приватного виконавця почала записувати на відео. Доводи апеляційної скарги вказують, що 03.11.2025 року о 12 год. 40 хв. та повторно в цей же день о 16-00 год. ОСОБА_1 знову приходила до приватного виконавця, але його не було на робочому місці. ОСОБА_1 приходила до приватного виконавця, з метою здати йому заяву та декларацію і 05.11.2025 року о 12 год. 20 хв., але його знову не було на робочому місці. 10.11.2025 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 знову прийшла до приватного виконавця, разом із ОСОБА_2 та пояснила приватному виконавцю, що хоче здати декларацію про доходи, приходить вже дев`ятий раз, але приватний виконавець, як стверджує апелянт, почав чинити опір ОСОБА_1 , не пустив її до кабінету та відмовився прийняти заяву і декларацію про доходи. За доводами апелянта, із матеріалів виконавчого провадження правоохоронним органам стало відомо про вчинене кримінальне правопорушення щодо привласнення працівниками АТ КБ ПриватБанк 12 076,21 доларів США, сплачених ОСОБА_1 за кредитним договором. 23.09.2025 року було внесено відповідні відомості до ЄРДР № 0000166 за фактом вчинення кримінального правопорушення за попередньою правовою кваліфікацією за ст. 191 ч.2. Апелянт вказує, що на даний час, у межах кримінального провадження встановлюється особа (особи), які підробили документи, привласнили кошти у сумі 12 076,21 доларів США, сплачених до Приватбанку за кредитним договором, і після встановлення слідством цих осіб, справа №750/2511/15 буде переглянута за нововиявленими обставинами.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 - адвокат Сагаль С.В. підтримав вимоги та доводи поданої апеляційної скарги та просив її задовольнити.

В судове засідання апеляційного суду ОСОБА_1 , приватний виконавець виконавчого округу Чернігівської області Веремій І.М., представник стягувача Акціонерного товариства Комерційний банк ПриватБанк, належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не з`явилися.

Відповідно до приписів ч.2 статті 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду даної справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається із матеріалів справи, на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. перебуває виконавчий лист № 750/2511/15-ц, виданий 20.07.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк за кредитним договором №CNGLAK00420479 від 04.06.2007 року, станом на 02.03.2015 року, заборгованості за кредитом у сумі 17 638 доларів 16 центів США; заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 15 699 доларів 13 центів США; заборгованості за комісією за користування кредитом у сумі 20 417 грн. 91 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобов`язань за кредитним договором у сумі 5 000 грн. (а.с.94, том 2), а також лист № 750/2511/15-ц, виданий 29.12.2015 року Деснянським районним судом м. Чернігова про стягнення із ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ ПриватБанк 250 000 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором.

04.02.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Веремієм І.М. були відкриті виконавчі провадження № 77057138 та № 77057533 із виконання вищевказаних виконавчих листів (а.с.95, 96, том 2).

05.02.2025 року приватним виконавцем виконавчого округу Чернігівської області Веремієм І.М. засобами поштового зв`язку було надіслано ОСОБА_1 копії вищевказаних постанов про відкриття виконавчих проваджень (а.с.97, 98, том 2).

12.08.2025 року боржнику ОСОБА_1 під розпис було вручено виклик приватного виконавця від 12.08.2025 року № 11637, яким було її зобов`язано з`явитися до приватного виконавця 14.08.2025 року о 10 год. 00 хв. за адресою: пр-т Перемоги, 139, офіс 1004, м. Чернігів, щодо сплати боргу за вказаним у виклику виконавчим документом (а.с.99-100, том 2).

Як вбачається із акта приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. від 14.08.2025 року, боржник ОСОБА_1 за викликом виконавця 14.08.2025 року не з`явилася, про причини неявки не повідомила, запитувану виконавцем інформацію не надала, виконавчі документи (рішення суду) не виконала (а.с.101, том 2).

23.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено відомості, номер кримінального провадження: 0000166, правова кваліфікація кримінального правопорушення: ст.191 ч.2 ( КК України 2001). Обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення: Працівники АТ КБ ПриватБанк 23.05.2008 зловживаючи службовим становищем привласнили грошові кошти ОСОБА_1 , які вона внесла по кредитному договору. (а.с.123, том 2).

Як вбачається із оскаржуваної ухвали суду першої інстанції від 22.10.2025 року, задовольняючи подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з тих обставин, що боржник рішення суду не виконує, на виклик державного виконавця не з`явилася. На підставі наведеного, суд першої інстанції вважав за можливе подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , задовольнити. Судом здійснено примусовий привід ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. за адресою: пр-т Перемоги, 139, офіс 1004, м. Чернігів на 04.11.2025 року на 10 год. 00 хв. або на 11.11.2025 року на 10 год. 00 хв. Копію ухвали суду для виконання було надіслано до Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, для виконання.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що в ході апеляційного перегляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 відносно того, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції від 22.10.2025 року є незаконною, необґрунтованою, оскільки судом її постановлено із порушенням норм процесуального і матеріального права.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до приписів ч.1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ч.1 статті 438 ЦПК України, розшук боржника або дитини, привід боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника або дитини чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до положень статті 1 Закону України Про виконавче провадження , виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно ч.1 статті 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Приписами п.14 ч.3 статті 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі, якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Положення Закону України Про виконавче провадження передбачають право державного виконавця на звернення до суду із поданням про примусовий привід боржника.

Статтею 33 Конституції України гарантовано свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються Законом.

Привід за своєю правовою природою є заходом процесуального примусу, що полягає у затриманні і примусовому доставлені особи задля забезпечення її участі у провадженні у випадках, якщо цю особу було належним чином викликано, але вона не з`явилась без поважних причин або без повідомлення про причини неприбуття.

Апеляційний суд приймає до уваги, що привід боржника може бути застосовано лише в разі його належного повідомлення про необхідність явки до виконавчої служби та ухилення після цього від такої явки. При цьому, судове рішення про здійснення примусового приводу боржника має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржником вільному доступу виконавця до житла чи іншого володіння особи та ухилення його від виконання судового рішення.

Необхідно зазначити, що вирішуючи питання про задоволення чи відмову у задоволенні подання приватного виконавця про здійснення примусового приводу божника, суд мав перевірити вчинення приватним виконавцем при примусовому виконанні судового рішення всіх можливих виконавчих дій, та з`ясувати наявність доказів, які б свідчили, що боржник умисно ухиляється від виконання рішення суду.

Звертаючись до суду із поданням про привід боржника, приватний виконавець обґрунтував звернення до суду з даним поданням тими обставинами, що у порядку примусового виконання виконавчого провадження приватним виконавцем проводяться заходи щодо забезпечення виконання рішення суду, але боржником виконання виконавчого документу не здійснюється, і ОСОБА_1 не виконуються вимоги приватного виконавця, оскільки вона не з`явилася за викликом приватного виконавця 14.08.2025 року.

Разом з тим, на думку апеляційного суду, приватним виконавцем не надано належних та достатніх доказів, у розумінні приписів статей: 77, 80 ЦПК України, на підтвердження наявності підстав для застосування примусового приводу боржника ОСОБА_1 . Особа, яка має виконати певне зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні від його виконання, поки не буде встановлено протилежне. Наявність умислу та обставин, які є предметом посилання суб`єкта подання про привід боржника, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. При цьому, на момент звернення до суду із відповідним поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися із матеріалів виконавчого провадження.

В доводах апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції від 22.10.2025 року ОСОБА_1 вказує, що 12.08.2025 року вона, з власної ініціативи, без виклику, діючи добросовісно, звернулась до приватного виконавця із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, які їй було надано. За доводами апелянта, приватний виконавець порушив ст.18 Кодексу професійної етики приватних виконавців України, ст. 28 Конституції України, оскільки вів себе нестримано та заважав їй ознайомлюватися із матеріалами виконавчого провадження. Апелянт стверджує, що у поданні про примусовий привід боржника приватний виконавець зазначив неправдиву інформацію про те, що ОСОБА_1 не повідомила його про причини неявки до приватного виконавця 14.08.2025 року, оскільки вона у телефонному режимі повідомила приватного виконавця, що не зможе з`явитися за його викликом з поважної причини, оскільки хворіє та проходить відповідне обстеження. За доводами апелянта, у подальшому, а саме, у серпні та у вересні вона разів п`ять приходила до приватного виконавця, відповідно до графіку його роботи: з 9-00 год. до 17-00 год., щоб здати йому заяву та декларацію, але жодного разу його не було на робочому місці. В подальшому, ОСОБА_1 свої наступні приходи до приватного виконавця почала записувати на відео. Доводи апеляційної скарги вказують, що 03.11.2025 року о 12 год. 40 хв. та повторно в цей же день о 16-00 год. ОСОБА_1 знову приходила до приватного виконавця, але його не було на робочому місці. ОСОБА_1 приходила до приватного виконавця, з метою здати йому заяву та декларацію і 05.11.2025 року о 12 год. 20 хв., але його знову не було на робочому місці. 10.11.2025 року о 16 год. 20 хв. ОСОБА_1 знову прийшла до приватного виконавця, разом із ОСОБА_2 та пояснила приватному виконавцю, що хоче здати декларацію про доходи, приходить вже дев`ятий раз, але приватний виконавець, як стверджує апелянт, почав чинити опір ОСОБА_1 , не пустив її до кабінету та відмовився прийняти заяву і декларацію про доходи.

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд вважає обґрунтованими доводи поданої апеляційної скарги відносно того, що матеріали подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 не містять в собі беззаперечних доказів того, що на час розгляду судом першої інстанції вказаного вище подання приватного виконавця були наявні підстави для здійснення примусового приводу боржника ОСОБА_1 до приватного виконавця. Приватним виконавцем не надано суду належних та достатніх доказів відносно того, що ОСОБА_1 свідомо ухиляється від виконання вимог (викликів) приватного виконавця та що за даних обставин, наявні правові підстави для здійснення примусового приводу боржника ОСОБА_1 до приватного виконавця.

Приймаючи до уваги вищезазначене, враховуючи встановлені обставини та досліджені докази, апеляційний суд вважає необґрунтованою оскаржувану ухвалу суду першої інстанції від 22.10.2025 року про задоволення подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 . Оскільки у даній справі відсутні обставини, підтверджені належними, допустимими та переконливими доказами, які б могли слугувати підставою для задоволення подання приватного виконавця про примусовий привід боржника, і відповідно, для втручання у особисті охоронювані Законом права ОСОБА_1 ..

Враховуючи наведене вище, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2025 року, підлягає скасуванню. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити постанову по суті вимог заявленого подання приватного виконавця, якою відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія І.М. про примусовий привід боржника ОСОБА_1 ; стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк.

Керуючись статтями: 367, 368, 369, 374; п.1, п.4 ч.1 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390, 438 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 жовтня 2025 року, скасувати.

Відмовити у задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу Чернігівської області Веремія Івана Миколайовича про примусовий привід боржника ОСОБА_1 , стягувач: Акціонерне товариство Комерційний банк ПриватБанк.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий: Судді: