Провадження № 2/686/4920/26
УХВАЛА

03 березня 2026 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний судХмельницької області

у складі головуючої судді Павловської А.А.,

з участю:

секретаря судового засідання Солдатової К.В.,

представника відповідача Ленчика В.М.,

ознайомившись у відкритому підготовчому засіданні в приміщенні суду з матеріалами цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області перебуває вище зазначений позов, в якому позивач просить стягнути з держави Україна65 мільйонів гривень моральної шкоди, завданої йому внаслідок надмірної тривалості кримінального провадження № 0000061.

Представник відповідача в підготовчому засіданні заявив клопотання про закриття провадження у справі, покликаючись на те, що у двох аналогічних справах за позовом того ж позивача до того ж відповідача з тим самим предметом і з тих самих підстав вже було ухвалено остаточні рішення суду про відмову в позові. Обґрунтовує клопотання вимогами п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

За зазначеною правовою конструкцією, аби вона була застосовною, необхідно встановити повну тотожність сторін, предмету і підстав позовів. До клопотання не додано тексту позовних заяв у відповідних справах, тому повно ці обставини встановити не виявилося за можливе, адже із наявних в ЄДРСР судових рішень можна точно встановити лише тотожність сторін і предмету позову ( ОСОБА_1 та держава, відшкодування моральної шкоди за надмірну на думку позивача тривалість кримінального провадження). Щодо підстави, то без зазначених позовних заяв суд позбавлений можливості перевірити, чи повністю вони збігаються, адже відповідні рішення містять лише короткий виклад підстав позовів.

Отже, відповідачем не доведено наявності підстави саме для закриття провадження у справі.

Водночас, відповідно до ч. 1, пунктів 2, 3 ч. 2 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що лише за 2025 рікщодо позивачанаявні щонайменш дев`ять рішень Хмельницького міськрайонного судуу цивільних справах з приводу його позовів до держави про відшкодування моральної шкоди, обґрунтованих надмірною тривалістю кримінального провадження № 0000061. Всіма ними у позовах ОСОБА_1 відмовлено. Шість із цих рішень набрали законної сили: чотири після апеляційного перегляду, два після спливу строку на апеляційне оскарження. Решта рішень перебувають на стадії апеляційного перегляду. Це цілком узгоджується з тим, що в тексті позовної заяви (с. 7 позовної заяви, абзац третій) позивач підтверджував факт подання ним раніше позовів до того ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав, відзначаючи, що ці позови стосувалися іншого періоду часу, водночас за який саме період часу заявлені позовні вимоги у зазначеній позовній заяві, позивач не конкретизує.

Верховний Суд в ухвалі від 19.11.2025 у справі № 361/5524/19 звернув увагу на те, що добросовісність є однією із основоположних засад цивільного законодавства (п.6 ст.3 ЦК). Принцип добросовісності передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Дії учасників цивільних відносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право. Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.12.2021 у справі №147/66/17, Верховного Суду від 08.05.2018 у справі №910/1873/17.

Активна протидія зловживанню процесуальними правами учасниками судового процесу є гарантією справедливого судочинства та запорукою ефективного функціонування системи правосуддя загалом.

Натомість неспроможність державних органів ефективно протидіяти зловживанням процесуальними правами призводить до порушення державою п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що вбачається з рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України" (заява №36655/02).

Зловживання правами на подання позовів, апеляційних та касаційних скарг становить собою такий вид зловживань процесуальними правами, за якого уся процедура розгляду спору є невиправданою та неефективною, адже особа звертається до суду з метою, що відмінна від захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Серед таких зловживань можна виокремити подання "сутяжницьких", завідомо безпідставних (явно необґрунтованих) позовів або скарг та позовів, що мають штучний характер.

У зазначеній ухвалі Верховним Судом з роблено висновок про те, що "сутяжництвом" можуть бути визнані випадки багаторазових звернень до суду особою із тотожними або аналогічними позовами після вирішення справи судом з метою домогтися нового розгляду справи, що вже вирішена судом за допомогою модифікації предмета чи підстави позову, введення нових учасників процесу тощо, а також випадки, коли особа систематично звертається до суду до одного й того самого або різних відповідачів з метою надокучити своєму процесуальному опоненту, потурбувати його, завдати йому шкоди тощо.

ОСОБА_1 багаторазово звертався до суду із тотожними та аналогічними (за мінімально відмінні проміжки часу) позовами після вирішення справи судом з метою домогтися нового розгляду по суті однієї і тієї ж справи, що вже вирішена судом, за допомогою модифікації предмета чи підстави позову (зміна ціни позову, обґрунтування мінімально відмінними правовими нормами), введення нових учасників процесу (зазначення відмінних представників одного і того ж відповідача), із визначенням вочевидь завищеної ціни позову, що свідчить про його першочергову мету відволікання на всі зазначені ініційовані ним процеси часових, людських, матеріальних ресурсів суду та інших учасників справи, а не захист порушених прав.

Згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Частиною 4 ст. 44 ЦПК України передбачено, що суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Отже враховуючи вищевикладене, слід дійти висновку, що подана позовна заява ОСОБА_1 підлягає залишенню без розгляду з підстав зловживанням позивачем своїми процесуальними правами.

Керуючись ст. 44 ЦПК України,суд

ПОСТАНОВИВ:

В закритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до Держави Україна про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Хмельницького апеляційного суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

Суддя: