судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду
справа № 296/6029/22
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду: головуючого - Грушицького А. І. (суддя-доповідач), суддів: Зайцева А. Ю., Крата В. І., Луспеника Д. Д., Синельникова Є. В., Фаловської І. М., Червинської М. Є., касаційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) задовольнив. Ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 06 грудня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 червня 2025 року скасував і ухвалив нове рішення. У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Первушиної Юлії Олександрівни у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 відмовив.
При цьому Об`єднана палата зазначила, що:
«відповідно до статті 195 СК України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, незалежно від того, одержано такий заробіток (дохід) в Україні чи за кордоном. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.
Правовим питанням, яке підлягає вирішенню Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду під час розгляду цієї справи, є визначення рівня показника середньої заробітної плати [загальнодержавний чи регіональний (місцевий)], який береться за основу під час обчислення розміру заборгованості за аліментами.
Задовольняючи скаргу, суди першої та апеляційної інстанцій керувалися тим, що державний виконавець здійснила розрахунок заборгованості за аліментами без урахування вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 195 СК України, а тому наявні підстави для її зобов`язання провести новий розрахунок, визначивши заборгованість, використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду не може погодитися із наведеними висновками судів з огляду на таке.
Вказівка на те, що частина друга статті 195 СК України чітко встановлює порядок визначення заборгованості за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, що здійснюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, є сталою практикою Верховного Суду, що знаходить своє відображення у низці рішень (зокрема: ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 20 березня 2024 року у справі № 316/1729/17, ухвали Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 грудня 2024 року у справі № 754/8519/23, від 08 травня 2025 року у справі № 679/987/21 (від висновку у якій пропонує відступити Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду), від 03 грудня 2025 року у справі № 711/3517/21, від 04 грудня 2025 року у справі № 202/7552/21, ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 квітня 2025 року у справі № 1515/1812/12, постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року у справі № 161/3963/21, від 28 травня 2025 року у справі № 303/7578/23, від 05 червня 2025 року у справі № 2-6997/11, постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 травня 2025 року у справі № 489/267/22 та інші).
При цьому Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду також враховує, що Президент України Указом від 24 лютого 2022 року № 64/2022 в Україні ввів воєнний стан, який триває дотепер.
Згідно з підпунктом 1 пункту 1 Закону України від 03 березня 2022 року № 2115-IX «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» (в редакції, чинній на час виникнення заборгованості зі сплати аліментів) фізичні особи, фізичні особи - підприємці, юридичні особи, крім тих, які наділені бюджетними повноваженнями згідно із законодавством, подають облікові, фінансові, бухгалтерські, розрахункові, аудиторські звіти та будь-які інші документи, подання яких вимагається відповідно до норм чинного законодавства в документальній та/або в електронній формі, протягом трьох місяців після припинення чи скасування воєнного стану або стану війни за весь період неподання звітності чи обов`язку подати документи. Отже, починаючи зі звітного періоду за лютий 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органи державної статистики призупинили оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників по регіонах України.
Водночас Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду наголошує, що законодавець не вніс будь-яких змін до статті 195 СК України щодо визначення заборгованості за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості, у період воєнного стану, а тому у державного виконавця не було підстав розраховувати заборгованість за аліментами іншим чином, аніж з останніх показників середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики.
Крім того, у заяві від 28 серпня 2024 року ОСОБА_1 просила державного виконавця розрахунок заборгованості за аліментами провести виходячи саме із середньої заробітної плати по регіону (т. 1 а. с. 107).
У справі, що переглядається, суди першої та апеляційної інстанцій, ураховуючи відомості, надані Головним управлінням статистики у Житомирській області, про те, що у період воєнного стану актуальна середня заробітна плата визначена поквартально в цілому по Україні без розподілу за регіонами, зробили висновок про необхідність використання саме цих даних державним виконавцем під час здійснення розрахунку заборгованості за аліментами.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду наголошує, що обчислення заборгованості за аліментами із використанням інших даних, аніж ті, що передбачені частиною другою статті 195 СК України, а саме показника середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, суперечить законодавчим приписам.
Так, згідно з інформацією, яка надана Головним управлінням статистики у Житомирській області, востаннє відомості про розмір середньої заробітної плати по цьому регіону оприлюднені за січень 2022 року, відповідно до яких розмір середньомісячної заробітної плати штатних працівників Житомирської області (до якої входить місто Житомир) становить саме 12 123,00 грн, які правильно врахувала державний виконавець під час розрахунку заборгованості.
Отже, державний виконавець Корольовського ВДВС у місті Житомирі Первушина Ю. О. правомірно здійснила розрахунок заборгованості за аліментами виходячи із показника середньої заробітної плати працівників для даної місцевості, оприлюдненої органом статистики для Житомирської області.
З огляду на викладене місцевий суд, з яким також погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов помилкового висновку про задоволення вимог скарги, оскільки дії державного виконавця щодо обчислення розміру заборгованості зі сплати аліментів відповідали положенням частини третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» та частини другої статті 195 СК України. У зв`язку із цим оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій підлягають скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні скарги.
Додатково Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду зауважує, що 05 липня 2025 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо розширення доступу пацієнтів до лікарських засобів, що підлягають закупівлі особою, уповноваженою на здійснення закупівель у сфері охорони здоров`я, шляхом укладення договорів керованого доступу». Згідно з підпунктом 4 пункту 2 розділу ІІ «Прикінцеві положення» вказаного Закону, пункт 1 Закону України від 03 березня 2022 року № 2115-IX «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни» із наступними змінами доповнено підпунктом 13 такого змісту: «13) дія підпунктів 1-4 цього пункту не поширюється на подання статистичної та фінансової звітності до органів державної статистики та інших виробників офіційної статистики, а також на перевірку своєчасності та повноти її подання. Особи, які підлягають статистичному спостереженню, у встановленому законодавством порядку протягом трьох місяців з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо розширення доступу пацієнтів до лікарських засобів, що підлягають закупівлі особою, уповноваженою на здійснення закупівель у сфері охорони здоров`я, шляхом укладення договорів керованого доступу» зобов`язані подати до органів державної статистики та інших виробників офіційної статистики неподану статистичну та фінансову звітність за весь період неподання відповідно до цього Закону».
Зазначене свідчить про відновлення обов`язку подання фізичними та юридичними особами статистичної та фінансової звітності до органів державної статистики в умовах дії в Україні воєнного стану, що, у свою чергу, дає змогу Державній службі статистики України та її територіальним органам збирати та обробляти повні дані й поширювати інформацію, зокрема й щодо середньої заробітної плати штатних працівників для даної місцевості.
Тому у разі встановлення розміру середньої заробітної плати працівників для відповідної місцевості заявник не позбавлена права звернутися із заявою, а державний виконавець буде зобов`язаний здійснити перерахунок заборгованості за аліментами».
Не можу погодитися із цією постановою Об`єднаної палати та висновками зробленими в ній з таких мотивів.
Якщо законодавець захищає права дитини у мирну годину,
то тим більше він має на меті захистити їх під час війни,
коли вразливість дитини зростає.
1. Про що була ця справа?!
1.1. Ключовим питанням в цій справі було те, як тлумачити конструкцію «середня заробітна плата працівника для даної місцевості» (частина друга статті 195 СК України) за період з лютого 2022 року по липень 2025 року.
Щодо вимог та фактів
2. У вересні 2024 року ОСОБА_2 звернулася зі скаргою на дії державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).
2.1. Скарга мотивована тим, що на виконанні у Корольовському відділі ДВС у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (далі - Корольовський ВДВС, Відділ) перебуває виконавчий лист № 296/6029/22, виданий 02 лютого 2023 року на підставі рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 02 лютого 2023, яким стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 , аліменти на малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2022 року та до досягнення донькою повноліття.
2.2. У серпні 2024 року ОСОБА_1 подала до Корольовського ВДВС заяву про здійснення розрахунку за аліментами в порядку статті 195 СК України, оскільки боржник не працює.
2.3. 29 серпня 2024 року головним державним виконавцем Первушиною Ю. здійснено розрахунок заборгованості за аліментами у вказаному виконавчому провадженні, про що складено довідку-розрахунок у якій загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 за аліментами протягом періоду з 16 вересня 2022 року по липень 2024 року становить 20 579,70 грн. Зміст вказаного розрахунку свідчить про те, що протягом періодів, коли непрацюючий боржник сплачував аліменти у розмірі, не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість в порядку статті 195 СК України виконавцем не нараховувалася.
2.4. ОСОБА_2 просила:
визнати неправомірними дії головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами у період з 16 вересня 2022 року по липень 2024 року у формі довідки-розрахунку № 101240/23.12-24/29 від 29 серпня 2024 року у виконавчому провадженні НОМЕР_1;
зобов`язати головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Первушину Ю. (уповноважених осіб) здійснити новий розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 у відповідності до вимог статті 195 СК України та статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначивши 1/4 частку від середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості) без зменшення цієї величини та використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у відповідний період у період дії воєнного стану в країні.
3. Ухвалою Корольовського районного суду міста Житомира від 06 грудня 2024 року:
визнано неправомірними дії головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Первушиної Ю. при здійсненні розрахунку заборгованості за аліментами у період з 16 вересня 2022 року по липень 2024 року у формі довідки-розрахунку №101240/23.12-24/29 від 29 серпня 2024 року в виконавчому провадженні НОМЕР_1;
зобов`язано головного державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Первушину Ю. (уповноважених осіб) здійснити новий розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні НОМЕР_1 відповідно до вимог статті 195 СК України та статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначивши 1/4 частку від середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості), використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні;
стягнуто з Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.
3.1. Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що:
29 серпня 2024 року головним державним виконавцем Первушиною Ю. проведено розрахунок заборгованості за аліментами у вказаному виконавчому провадженні, про що складено довідку-розрахунок за вих. №101240/23.12-24/29, у якій загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 за аліментами з 16 вересня 2022 року по 31 липня 2024 року становить 20 579,70 грн;
зі змісту вказаного розрахунку вбачається, що протягом періодів, коли непрацюючий боржник сплачував аліменти у розмірі, не меншому 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість в порядку статті 195 СК України не нараховувалася;
заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток ( дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості;
відповідно до відомостей, наданих Головних управлінням статистики по Житомирській області середня заробітна плата по регіону у період воєнного стану не визначається, проте у період воєнного стану актуальна середня заробітна плата визначена поквартально в цілому на рівні держави України, до складу якої входить Житомирська область та м. Житомир в тому числі, що не враховано державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості з аліментів;
суд погодився з доводами скаржника про неправомірність дій виконавця щодо не нарахування заборгованості з аліментів в порядку статті 195 СК України протягом періодів, коли непрацюючий боржник сплачував аліменти у розмірі, не меншому 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
оскільки головним державним виконавцем складено довідку-розрахунок щодо нарахування заборгованості зі сплати аліментів ОСОБА_3 від 29 серпня 2024 року без урахування вимог частини 1, 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», частини 1 статті 195 СК України, суд вважає наявними підстави для визнання таких дій неправомірними та зобов`язання державного виконавця провести новий розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів, визначивши 1/4 частку від середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості), використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні.
4. Постановою Житомирського апеляційного суду від 17 червня 2025 року:
у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Думітращук В. А. про закриття апеляційного провадження відмовлено;
апеляційну скаргу Корольовського відділу державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) залишено без задоволення;
ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 06 грудня 2024 року залишено без змін.
4.1. Постанова апеляційного суду мотивована тим, що:
29 серпня 2024 року головним державним виконавцем Первушиною Ю. проведено розрахунок заборгованості за аліментами у вказаному виконавчому провадженні, про що складено довідку-розрахунок за вих. №101240/23.12-24/29, у якій загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 за аліментами з 16 вересня 2022 року по 31 липня 2024 року становить 20 579,70 грн;
у графі «розмір доходу/середня заробітна плата працівника для даної місцевості» цього розрахунку за вересень 2022 року по липень 2024 року вказана цифра 12 122,95 грн, а розмір аліментів, визначений у виконавчому документі 1/4 частина доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму (а. с.12-15);
як убачається зі змісту вказаного розрахунку, що протягом періодів, коли непрацюючий боржник сплачував аліменти у розмірі, не меншому 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, заборгованість в порядку статті 195 СК України не нараховувалася;
відповідно до відомостей, наданих Головним управлінням статистики по Житомирській області середня заробітна плата по регіону у період воєнного стану не визначається, проте у період воєнного стану актуальна середня заробітна плата визначена поквартально в цілому на рівні держави України, до складу якої входить Житомирська область та місто Житомир в тому числі, що не було враховано державним виконавцем при здійсненні розрахунку заборгованості з аліментів (а.с. 16-17);
заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості;
суб`єктом оскарження безпідставно не нараховано заборгованість за аліментами протягом періодів, коли ОСОБА_3 сплачував аліменти у розмірі, не нижчому ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відтак, місцевим судом було ухвалено правильне рішення щодо визначення дій державного виконавця неправомірними та зобов`язання провести новий розрахунок заборгованості боржника зі сплати аліментів, визначивши 1/4 частку від середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості), використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні;
колегія суддів відмовила у задоволенні клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Думітращук В. А. про закриття апеляційного провадження, оскільки правові підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції чітко визначені в ухвалі апеляційного суду від 10 квітня 2025 року (а. с. 142).
5. 12 серпня 2025 року Корольовський відділ державної виконавчої служби у місті Житомирі Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), через Електронний суд подав касаційну скаргу, в якій просив:
скасувати ухвалу Корольовського районного суду міста Житомира від 06 грудня 2024 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 17 червня 2025 року;
ухвалити нове судове рішення, яким скаргу залишити без розгляду.
5.1. Касаційна скарга мотивована тим, що:
спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Чинним законодавством встановлено мінімальний розмір аліментів, який зобов`язані сплачувати усі платники аліментів не незалежно від розміру отримання ними доходів чи не отримання їх взагалі. Так відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку;
із матеріалів виконавчого провадження вбачається, що платник аліментів ОСОБА_3 сплачує аліменти у розмірі, що встановлені як рішенням суду так і чинним законодавством, а саме у мінімальному гарантованому розмірі, позаяк згідно матеріалів виконавчого провадження вбачається, що платник аліментів доходів не отримує, однак мінімальний платіж здійснює;
частиною другою статті 195 СК України унормовано, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою-підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості;
на підставі частини другої статті 195 СК України державним виконавцем нараховано заборгованість за аліментами протягом періодів, коли ОСОБА_3 сплачував аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, протягом періодів коли боржник не сплачував аліменти заборгованість нараховувалася виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості;
зобов`язання виконавця здійснити перерахунок розміру аліментів виходячи із середньої заробітної плати працівника по регіону (місцевості), використовуючи актуальні показники середньої заробітної плати в цілому по Україні у період дії воєнного стану в Україні суперечить чинному законодавству - таким розмір сплати аліментів законом не передбачено.
6. У вересні 2025 року ОСОБА_2 через Електронний суд подала відзив на касаційну скаргу, який підписаний представником Думітращук В. А. , в якому просила:
у задоволенні касаційної скарги відмовити;
оскаржені рішення залишити без змін;
стягнути понесені стягувачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1 500 грн із касатора.
6.1. Відзив мотивований тим, що:
касатор помилково витлумачує норму частини другої статті 195 СК України і не враховує, що сума аліментів, яка нараховується щомісячно згідно виконавчого листа державним виконавцем і підлягає сплаті боржником, не може змінюватися залежно від того, повно та вчасно боржник виконує свої зобов`язання по аліментах чи він прострочує сплату аліментів. В свою чергу нарахування заборгованості з аліментів у розрахунку в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно за встановленої обставини, що боржник не працює і не має інших доходів, прямо суперечить нормі частини другої статті 195 СК України та змісту виконавчого листа у даній справі, яким передбачено щомісячний розмір аліментів - 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку;
помилковим є аргумент Касатора про правомірність нарахування аліментів в розмірі 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, коли боржник вчасно та повно виконував свої зобов`язання по аліментах, і нарахування аліментів в розмірі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості згідно частини другої статті 195 СК України у разі коли боржник не сплачував аліменти вчасно. Розмір середньої заробітної плати як макроекономічний показник, який використовується, у тому числі, і в разі застосування частини другої статті 195 СК України, обраховують органи статистики України;
починаючи зі звітного періоду за лютий 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органами державної статистики призупинено оприлюднення статистичної інформації щодо середньомісячної заробітної плати штатних працівників. У матеріалах справи зібрані докази (відповідь Головного Управління статистики у Житомирській області) щодо встановленого середнього розміру заробітної плати по країні за період 2022 по 2024 рік (після введення воєнного стану). Відповідно до відомостей, наданих Головним управлінням статистики по Житомирській області середня заробітна плата по регіону у період воєнного стану не визначається, проте у період воєнного стану актуальна середня заробітна плата визначена поквартально в цілому на рівні держави України, до складу якої входить Житомирська область та м. Житомир в тому числі;
показник 12 123 грн по Житомирській області це останній показник (на січень 2022 року), який був визначений до введення воєнного стану. Після введення воєнного стану він є не актуальним та недіючим. Проте, під час воєнного стану державою визначається даний показник для держави в цілому без поділу на області, т.я. окуповані області та області, де ведуться бойові дії на період війни звільнені від обов`язку подання звітності;
Стягувач вважає, що оскільки актуальний показник середньої заробітної плати визначається навіть у період воєнного стану на рівні держави Україна, для забезпечення захисту прав дитини у період війни, враховуючи, що середня заробітна плата зросла та визначається для працівників держави Україна в цілому, а Житомирська область та м. Житомир входить до складу держави Україна, то 1/4 частка має визначатись виходячи із актуальних показників середньої заробітної плати за відповідний місяць/квартал по Україні в цілому;
стягувач акцентує увагу суду, що використання державним виконавцем останнього показника, який був встановлений 3 роки назад, станом на січень 2022 року (для конкретної місцевості), дійсно, чинним законодавством не передбачено;
державним виконавцем виконані оскаржувані рішення судів та здійснено новий розрахунок, який відповідає резолютивній частині ухвали Корольовського районного суду м. Житомира від 06 грудня 2024 року, яка залишена без змін Постановою Житомирського апеляційного суду від 17 червня 2025 року (копія довідки від 31 липня 2025 року додається);
рішення судів не оскаржуються з боку відповідача;

оскаржуваними рішеннями судів права Відділу ДВС не порушуються.

оскаржуваними рішеннями повністю враховані як вимоги чинного законодавства, так і права дитини на отримання належного рівня аліментів для розвитку та виховання у період воєнного стану.

Фактичні обставини

7. Рішенням Корольовського районного суду міста Житомира від 02 лютого 2023 року в справі № 296/6029/22 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/108727281), з урахуванянм ухвали від 11 квітня 2023 року про виправлення описки (https://reyestr.court.gov.ua/Review/110184573):

позов ОСОБА_4 задоволено;

стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на малолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, починаючи з 16 вересня 2022 року та до досягнення донькою повноліття;

допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на дитину в межах суми платежу за один місяць.

7.1. 02 лютого 2023 року на виконання рішення Корольовського районного суду міста Житомира від 02 лютого 2023 року видано виконавчий лист.

7.2. Постановою державного виконавця Корольовського ВДВС від 19 травня 2023 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1.

7.3. 28 серпня 2024 року стягувач ОСОБА_1 ( ОСОБА_7 ) подала до Корольовського ВДВС заяву про здійснення розрахунку за аліментами в порядку статті 195 СК України, оскільки боржник не працює, просила розрахунок провести виходячи із середньої заробітної плати по регіону.

7.4. 29 серпня 2024 року головний державний виконавець Корольовського ВДВС у місті Житомирі Первушина Ю. О. здійснила розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні № НОМЕР_1, про що склала довідку-розрахунок, у якій загальний розмір заборгованості ОСОБА_3 за аліментами за період з 16 вересня 2022 року до липнz 2024 року становить 20 579,70 грн. У графі «Розмір доходу / середня заробітна плата працівника для даної місцевості» цього розрахунку з вересня 2022 року до липня 2024 року зазначена сума 12 122,95 грн, а розмір аліментів, визначений у виконавчому документі - 1/4 частина доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму.

7.5. Згідно з інформацією, наданою 06 серпня 2024 року Головним управлінням статистики у Житомирській області, середня заробітна плата по регіону у період воєнного стану не визначається, проте проведено оцінку показників середньомісячної заробітної плати за період воєнного стану поквартально в цілому по Україні без розподілу за регіонами. У додатку до цієї інформації, серед іншого, зазначено, що середня заробітна плата штатних працівників Житомирської області у січні 2022 року становила 12 123,00 грн. Середньомісячна заробітна плата штатних працівників по Україні становить: І квартал 2022 року - 14 620,00 грн; ІІ квартал 2022 року - 13 723,00 грн; ІІІ квартал 2022 року - 14 619,00 грн; ІV квартал 2022 року - 16 477,00 грн; І квартал 2023 року - 15 436,00 грн; ІІ квартал 2023 року - 17 176,00 грн; ІІІ квартал 2023 року - 17 937,00 грн; ІV квартал 2023 року - 19 231,00 грн; І квартал 2024 року - 18 903,00 грн.

Щодо тлумачення частини другої статті 195 СК України

8. Загальні засади (принципи) приватного права мають фундаментальний характер й інші джерела правового регулювання, у першу чергу, акти сімейного законодавства, мають відповідати змісту загальних засад. Це, зокрема, проявляється в тому, що загальні засади (принципи) є по своїй суті нормами прямої дії (див. постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 25 січня 2021 року в справі № 758/10761/13-ц (провадження № 61-19815сво19).

8.1. Для приватного права апріорі властивою є така засада як розумність.

8.2. Здоровий глузд (засада розумності) характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

8.3. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України).

8.4. Заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. У разі встановлення джерела і розміру заробітку (доходу) платника аліментів, який він одержав за кордоном, за заявою одержувача аліментів державний виконавець, приватний виконавець здійснює перерахунок заборгованості (частина друга статті 195 СК України).

8.5. Проблематика, що постала в цій справі зумовлена не внесенням змін до частини другої статті 195 СК та застосуванням Закону України від 03 березня 2022 року № 2115-ІХ «Про захист інтересів суб`єктів подання звітності та інших документів у період дії воєнного стану або стану війни». Тому починаючи з лютого 2022 року, у зв`язку із незабезпеченням повноти подання звітності респондентами, органи державної статистики не здійснювали оприлюднення статистичної інформації щодо середньої заробітної плати працівника по регіонам.

8.6. Обміркувавши викладене, потрібно зауважити, що:

Касаційний суд у цій справі опинився перед вибором між пуризмом (дотриманням букви закону про «дану місцевість» ціною інтересів дитини) та прагматизмом (захистом інтересів дитини через адаптацію норми). В умовах екзистенційної загрози для держави та суспільства, яку несе війна, пуризм, що ігнорує реальність, є шляхом до руйнування довіри до суду. Тому для застосування положень частини другої статті 195 СК України необхідно було здійснити її «адаптацію» до сучасних умов: відсутність даних про середню заробітну плату працівника по регіонах зумовлює необхідність застосування даних про середню заробітну плату по Україні. Таке тлумачення повністю відповідає правилу тлумачення favor minoris (на користь неповнолітнього), здоровому глузду та здійснюється з максимально можливим урахуванням інтересів дитини;

визначення заборгованості за аліментами на підставі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості по суті базується на презумпції, що працездатна особа здатна отримувати такий дохід. Ця здатність оцінюється ринком праці в реальному часі. Внаслідок воєнних дій, внутрішньої міграції та поширення дистанційної зайнятості локальні ринки праці зазнали значних деформацій, а їхні кордони стали умовними. Показник середньої заробітної плати по Україні в сучасних умовах є більш репрезентативним та об`єктивним індикатором потенційного доходу боржника, ніж «заморожені» показники станом на січень 2022 року;

очевидно, що буквальне тлумачення частини другої статті 195 СК України вступає в конфлікт із метою цієї норми. Правило про визначення заборгованості за аліментами на підставі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості було запроваджено законодавцем з метою забезпечення справедливості - щоб платник аліментів із регіону з нижчим рівнем життя не сплачував аліменти, обчислені за середньою заробітною платою регіону з вищим рівнем життя. Тобто «для даної місцевості» - це інструмент (засіб), а не самоціль. В умовах, коли інструмент (середня заробітна плата працівника по регіонах) не спрацьовує, застосування «застарілих» даних станом на січень 2022 року перетворює норму на фікцію. Тому застосування показника середньої заробітної плати по Україні в сучасних умовах є єдиним способом належного застосування правил частини другої статті 195 СК України;

підхід, за якого визначення заборгованості за аліментами відбувається на підставі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості станом на січень 2022 року, створює для недобросовісних платників економічно вигідну модель поведінки: ухилятися від працевлаштування та сплачувати аліменти на підставі «застарілих» даних станом на січень 2022 року. Суд не може толерувати ситуацію, коли прогалина у статистичній звітності використовується на шкоду вразливій стороні (дитині). Принцип добросовісності вимагає, щоб ризики невизначеності (відсутність даних про середню заробітну плату працівника по регіонах) покладалися на зобов`язану сторону (боржника), а не на дитину.

9. Як наслідок, Об`єднаній палаті належало:

зробити висновок про те, що «середня заробітна плата працівника для даної місцевості» (частина друга статті 195 СК України) за період з лютого 2022 року по липень 2025 року визначається на підставі даних про середню заробітну плату по Україні;

відступити від висновку, зробленого в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 травня 2025 року у справі № 679/987/21 (провадження № 61-5132ск25);

касаційну скаргу залишити без задоволення;

оскаржені судові рішення залишити без змін.

Суддя В. І. Крат