КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи № 756/8515/25 Головуючий у суді першої інстанції - Шевчук А.В. Номер провадження № 22-ц/824/4608/2026 Доповідач в суді апеляційної інстанції - Яворський М.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого судді: Яворського М.А.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Фінагеєва В.О.,

за участю секретаря - Марченко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року та на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року, постановлені під головуванням судді Шевчука А.В., у місті Києві, у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Трест Київміськбуд-1», Виконавчого органу Оболонської районної у місті Києві ради (Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація), ОСОБА_3 , треті особи: Комунальне підприємство Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», ОСОБА_4 про визнання недійсними актів приймання-передачі,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 , ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», Виконавчого органу Оболонської районної у місті Києві ради (Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація), ОСОБА_3 про визнання недійсними актів приймання-передачі.

22 жовтня 2025 року позивач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав клопотання про відкладення розгляду справи.

05 листопада 2025 року позивач повторно в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав чергове клопотання про відкладення розгляду справи.

На підставі вказаного суд першої інстанції прийшов до висновку, що повторна неявка в судові засідання і пасивна поведінка позивача, свідчать про небажання підтримувати позовні вимоги та свідоме затягування розгляду і вирішення справи по суті, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

В подальшому, 10 листопада 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн. з посиланням на положення ч. 5 ст. 142 ЦПК України.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року заяву про розподіл витрат на професійну правничу допомогу адвоката у даній справі - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Не погоджуючись з ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Оболонського районного суду міста Києва.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що про дату, час та місце розгляду справи він належним чином повідомлений не був. Про призначені судові засідання його повідомляв ОСОБА_4 за один день до засідань.

При цьому, він подавав клопотання про відкладення розгляду справи та із зазначенням розглянути подані ним клопотання у справі.

Не погоджуючись із ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, відповідно до якої просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції та постановити нову, якою заяву ОСОБА_2 про розподіл витрат на професійну правничу допомогу залишити без задоволення.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що не зрозуміло з яких підстав суд першої інстанції прийшов до висновку щодо його необґрунтованих дій.

Від суду він не отримував судових повісток-повідомлень про дату, час та місце розгляду справи.

Про призначені районним судом засідання дізнавався від ОСОБА_4 .

Разом з тим, ним подавалися клопотання про відкладення розгляду справи із зазначенням поважності причин такого відкладення та неможливості йому самостійно з`явитися до суду.

Відповідачем на підтвердження понесених нею судових витрат не було надано належних та достатніх доказів.

Суд першої інстанції не обґрунтував суму стягнутих з нього на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу.

06 січня 2026 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив від представника ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , відповідно до якого просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції залишити без змін.

Заперечуючи проти доводів, викладених у апеляційних скаргах вказує, що в апеляційних скаргах відсутнє належне правове обґрунтування підстав для скасування оскаржуваних ухвал суду.

Позивач жодного разу не з`явився у судові засідання у даній справі. На судове засідання, яке було призначено на 30 липня 2025 року від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, тоді як на судові засідання, що були призначені на 22 жовтня 2025 року та 05 листопада 2025 року такі заяви не надходили.

Оскільки позивач після подачі позову жодного разу не з`явився в судове засідання, проявляв пасивну поведінку, що свідчить про небажання підтримувати позовні вимоги та свідомо затягував розгляд і вирішення справи, то сторона відповідача вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про необґрунтованість дій позивача та стягнув з останнього на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу.

При апеляційному розгляді справи третя особа ОСОБА_4 підтримав доводи, викладені в апеляційних скаргах та просив їх задовольнити, оскаржувані ухвали суду скасувати, з підстав, викладених в апеляційних скаргах.

Представник відповідача у справі ОСОБА_2 - ОСОБА_5. заперечив щодо доводів, викладених в апеляційних скаргах та просив їх залишити без задоволення, а оскаржувані ухвали суду першої інстанції без змін, оскільки доводи, на які посилається апелянт не спростовують обставин, встановлених судом та викладених у оскаржуваних судових рішеннях. Вважає, що ухвали суду постановлено з дотриманням норм матеріального права та з дотримання норм процесуального законодавства.

Позивач ОСОБА_1 , відповідачі ПрАТ «Трест Київміськбуд-1», Виконавчий орган Оболонської районної у місті Києві ради (Оболонська районна у місті Києві державна адміністрація), ОСОБА_3 , третя особа КП Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи не з`явилася (а.с. 46,47,5, 80-81, 84-85, т.3).

У відповідності до вимог ст. 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення третьої особи ОСОБА_4 та представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 , вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваних ухвал суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню з таких підстав.

Суд першої інстанції, залишаючи позов ОСОБА_1 без розгляду мотивував своє рішення тим, що 05 листопада 2025 року позивач повторно в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав чергове клопотання про відкладення розгляду справи.

Окрім того, третя особа - ОСОБА_4 подав клопотання про відкладення розгляду справи, вказуючи що перебуває на лікарняному.

Районний суд зазначив, що особисто неявка останнього, як третьої особи до суду, навіть з поважних причин, не звільняє від обов`язку позивача з`являтись у судові засідання та не виключає положень і наслідків визначених ст. 257 ЦПК України щодо залишення позову без розгляду у разі повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача.

При цьому, суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

На підставі викладеного та дослідивши матеріали справи, суд першої інстанції прийшов до висновку, що повторна неявка в судові засідання і пасивна поведінка позивача, свідчать про небажання підтримувати позовні вимоги та свідоме затягування розгляду і вирішення справи по суті, що є підставою для залишення позову без розгляду.

Суд першої інстанції, постановляючи ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року встановив, що у червні 2025 року до суду звернувся ОСОБА_1 із вищевказаним позовом про визнання недійсними актів приймання-передачі.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду у зв`язку із повторною неявкою позивача у судове засідання.

10 листопада 2025 року представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 звернувся до суду із заявою про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Враховуючи, що при постановленні ухвали від 05 листопада 2025 року, не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу адвоката відповідача, суд першої інстанції прийшов до висновку про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі, яким стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати на правову допомогу у розмірі 20 000,00 грн.

Апеляційний суд не погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржувані ухвали суду першої інстанції не відповідають з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 частини другої цієї статі, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими. Залишення заяви без розгляду - це форма закінчення справи без ухвалення рішення, яка застосовується, як правило, у зв`язку з порушенням заінтересованими особами умов реалізації права на звернення до суду і не перешкоджає повторному зверненню до суду з таким же позовом. Заява залишається без розгляду за наявності точно встановлених у законі обставин, які свідчать про недодержання умов реалізації права на звернення до суду за захистом і можливість застосування яких не втрачена, та при повторній неявці сторін.

Статтею 223 ЦПК України визначено наслідки неявки в судове засідання учасника справи, в тому числі позивача.

Зокрема, ч. 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомленого про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 223 ЦПК України, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого відсутні відомості про вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання.

Відповідно до ч. 5 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Також, п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України передбачено, що суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився у підготовче засідання чи в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Аналіз наведених положень приводить до висновку, що право суду на залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, можливе лише в тому випадку, коли позивач належним чином повідомлений про розгляд справи і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності.

Правом на залишення заяви без розгляду суд наділений лише за сукупності певних установлених законом умов: належного повідомлення позивача про час та місце судового засідання; повторної неявки позивача в судове засідання, яка в такому разі визнається як друга поспіль неявка; ненадходження від позивача клопотання (заяви) про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення перешкоджає розгляду справи.

Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи (частина друга статті 211 ЦПК України).

Відповідно до частини п`ятої, пункту 2 частини 7, пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Отже, за змістом наведених положень процесуального закону повернення судової повістки з відміткою поштового оператора про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, вважається підтвердженням належного повідомлення учасника справи, а днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки.

Оскільки відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України підставою залишення позову без розгляду є повторна неявка належним чином повідомленого позивача у судове засідання, відповідно законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності (неповажності) причин неявки позивача до суду залежно від того, яка це неявка: перша чи повторна. Тобто процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані з принципом диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Близький за змістом висновок сформульований у постановах Верховного Суду: від 30 червня 2022 року у справі № 461/1190/21 (провадження № 61-2956 св 22), від 09 листопада 2023 року у справі № 753/114/22 (провадження № 61-6264 св23).

Такі наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Відповідно, навіть за наявності доказів поважності причин неявки позивача суд повинен залишити позовну заяву без розгляду. Вказана норма дисциплінує позивача як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи (див.: постанову Верховного Суду від 14 липня 2022 року у справі № 295/13823/14-ц (провадження № 61-17140 св 21)).

Верховним Судом не одноразово, зокрема у постановах від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 21 вересня 2020 року у справі № 658/1141/18, від 20 січня 2021 року у справі №450/1805/18 висловлювалась наступна правова позиція.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду цивільної справи без ухвалення судового рішення у зв`язку із виникненням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому.

Однією з підстав для залишення позову без розгляду є повторна, тобто двічі поспіль, неявка в судове засідання позивача, якщо від нього не надходило заяви про розгляд справи без його участі та існують перешкоди для такого розгляду.

При цьому позивач має бути належним чином і в установленому порядку повідомлений про дату, час і місце як першого, так і другого судового засідання, в яке він не з`явився.

Процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними. Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо нез`явлення позивача є перешкодою для розгляду справи. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він має право подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Правове значення в даному випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 у прохальній частині позову зробив заяву про надсилання рішення суду та будь-яких судових матеріалів йому на адресу за місцем реєстрації. Така адреса була вказана у позовній заяві в частині інформації про учасників справи (а.с. 19, з.б., т.1).

30 червня 2025 року Оболонським районним судом міста Києва було відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання на 30 липня 2025 року о 14 годині 15 хвилин (а.с. 75-76, т.2).

Доказів направлення вказаної ухвали ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

30 липня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про розгляд справи 30 липня 2025 року без його участі та просив розглянути подані ним клопотання (а.с. 107, т.2).

Тобто вказаною заявою позивач висловив своє прохання провести розгляд справи за його відсутністю лише - 30 липня 2025 року, а не всі наступні судові засідання.

30 липня 2025 року підготовче судове засідання було відкладено на 22 жовтня 2025 року о 14 годині 15 хвилин для з`ясування доцільності третьої особи брати участь у даній справі та для повторного виклику інших учасників справи (а.с.108-110, т.2).

Судову повістку про виклик до суду на 22 жовтня 2025 року о 14 годині 15 хвилин ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку на адресу місця реєстрації останнього 30 липня 2025 року (а.с. 116, т.2).

Доказів отримання вказаної судової повістки ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

22 жовтня 2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення розгляду справи (а.с. 120, т.2).

22 жовтня 2025 року судом першої інстанції було відкладено підготовче судове засідання у зв`язку неявкою позивача та за його клопотанням до 05 листопада 2025 року о 15 годині 45 хвилин (а.с. 121-122).

Судову повістку про виклик до суду на 05 листопада 2025 року о 15 годині 45 хвилин ОСОБА_1 було направлено засобами поштового зв`язку на адресу місця реєстрації останнього 22 жовтня 2025 року (а.с. 129, т.2).

Доказів отримання вказаної судової повістки ОСОБА_1 матеріали справи не містять.

04 листопада 2025 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про перенесення дати судового засідання (а.с. 179, т.2).

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 - залишено без розгляду.

З наведеного вбачається, що позивач не був належним чином повідомлений про розгляд справи призначений на 22 жовтня 2025 року та на 05 листопада 2025 року, оскільки докази належного його повідомлення в матеріалах справи відсутні, а тому неявка позивача в судове засідання призначене на 05 листопада 2025 року не може вважатись повторною неявкою, належним чином повідомленого позивача.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність повторної неявки позивача в судове засідання, внаслідок чого допустив порушення норм процесуального права та дійшов передчасного висновку про залишення позовної заяви без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, тому ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року про залишення позову без розгляду підлягає скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, а справа направленню для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Щодо апеляційної скарги ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року апеляційний суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.5 ст.142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Разом з тим, оскільки колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для скасування ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року про залишення позову без розгляду та направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відтак, розгляд справи судом першої інстанції ще не завершено.

Враховуючи викладене, ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 6 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги скасовує ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Аналізуючи зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційних скарг є обґрунтованими, ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року та ухвала Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року постановлені з порушенням норм процесуального права, а тому за правилами ст. 379 ЦПК України підлягають скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 374, 379, 381 - 382, 384 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року та на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року задовольнити.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 05 листопада 2025 року та ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 14 листопада 2025 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом 30 днів з дати складення повного тексту постанови.

Текст постанови складено 05 лютого 2026 року.

Головуючий суддя : М.А.Яворський

Судді : Т.Ц.Кашперська

В.О.Фінагеєв