УХВАЛА

20 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 183/13165/23

провадження № 61-1181ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Пташинський Олександр Анатолійович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2023 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_1 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому просила визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 .

02 липня 2025 року Самарівський міськрайонний суд Дніпропетровської області відмовив ОСОБА_2 в задоволенні позову, зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнив. Визнав особистою приватною власністю

ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 , яка набута на підставі договору купівлі-продажу від 14 червня 2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Бака О. В. за реєстровим №1855. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Дніпровський апеляційний суд постановою від 10 грудня 2025 року скасував рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року та ухвалив нове судове рішення, яким позов

ОСОБА_2 задовольнив частково. Визнав за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири

АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 119). Визнав за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири

АДРЕСА_3 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 119). У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовив. У задоволенні зустрічного позову

ОСОБА_1 відмовив. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

25 січня 2026 року адвокат Пташинський О. А., діючи в інтересах ОСОБА_1 , подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року та залишити без змін рішення Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року.

Верховний Суд ухвалою від 03 лютого 2026року поновив ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження постанови Дніпровського апеляційного суду від

10 грудня 2025 року, залишив без руху касаційну скаргу та надав строк для усунення її недоліків, запропонувавши заявникові вказати ціну позову, самостійно визначити розмір судового збору за подання касаційної скарги (підтвердивши його розмір належними доказами зокрема, позовна заява з визначеною ціною позову станом на день її подання, експертний висновок, дані загальнодоступних джерел стосовно ринкової вартості нерухомого майна) та сплатити суму судового збору.

На виконання вимог ухвали представник заявника засобами поштового зв`язку подав до Верховного Суду заяву, до якої додав звіт про оцінку майна від 10 лютого 2026 року, з якого убачається, що ринкова вартість спірної квартири складає 503 990,00 грн. Виходячи з вказаної ціни заявник сплатив судовий збір за подання касаційної скарги у розмірі 10 079,80 грн.

За приписами пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Ціна позову в цій справі станом на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

(3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн).

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й також не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

Зазначення судом апеляційної інстанції у постанові про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для перегляду справи судом касаційної інстанції, оскільки ухвалені у цій справі судові рішення касаційному оскарженню не підлягають.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник - адвокат Пташинський Олександр Анатолійович, на постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2025 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов