Єдиний унікальний номер 205/1213/26
Номер провадження2/205/2325/26
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 лютого 2026 року місто Дніпро

Суддя Новокодацького районного суду міста Дніпра Дорошенко Г.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

28.01.2026 року до Новокодацького районного суду міста Дніпра надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2026 року, цивільну справу №205/1213/26, провадження №2/205/2325/26, було розподілено головуючому судді Дорошенко Г.В. та передано судді канцелярією суду 29.01.2026 року.

На виконання ч. 6 ст. 187 ЦПК України, в порядку ч. 8 ст. 187 ЦПК України, судом було витребувано відомості про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача з Єдиного державного демографічного реєстру та отримано відповідь №2284907 від 29.01.2026 року, згідно з якою підтверджено зазначену в позовній заяві адресу реєстрації місця проживання відповідача у Новокодацькому районі міста Дніпра, що відповідає підсудності Новокодацького районного суду міста Дніпра.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за вказаним позовом, суддя дійшов висновку, що таку позовну заяву слід залишити без руху, оскільки її подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 ЦПК України.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК України позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. У разі подання до суду позовної заяви та документів, що додаються до неї в електронній формі, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви доказ надсилання листом з описом вкладення іншим учасникам справи копій поданих до суду документів.

Разом з тим, позивачем подано позовну заяву через канцелярію суду, однак всупереч вимогам зазначеної норми до позовної заяви не долучено її копії та копії всіх документів, що додаються до неї для інших учасників. Направлення копій документів учасникам не звільняє від обов`язку виконання вимог ч. 1 ст. 177 ЦПК України.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Згідно ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який заходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення.

Згідно з ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

До позову не додано доказів на підтвердження обставин, зазначених в позові, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

У порушенням зазначених вимог закону матеріали позовної заяви не містять відомостей щодо звернення позивача до відповідної служби у справах дітей, а також висновку відповідного органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідно до ч.5 ст.19 Сімейного кодексу України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Всупереч вищенаведеному, у змісті позовної заяви не зазначає жодної інформації стосовно того чи позивач зверталась до органу опіки та піклування щодо видачі відповідного висновку, а також не вказано причин неможливості такого особистого звернення позивача і не обґрунтовано відсутність даного висновку. Натомість у позовній заяві позивач просить витребувати висновок щодо розв`язання спору, однак враховуючи наведене, а саме відсутність інформації щодо самостійного звернення позивача для отримання відповідного висновку, та виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, слід зазначити про те, що збирання доказів не є обов`язком суду, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 15 Постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до п. 16 вказаної Постанови заборонену законодавством поведінку батьків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав виключно з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Правовий висновок щодо обов`язковості подання висновку органу опіки та піклування при розгляді судом спорів цієї категорії, а також про необхідність попереднього звернення до органу опіки та піклування для вирішення спору міститься у постанові Верховного Суду від 17.01.2019 року по справі № 638/18531/16-ц.

Крім того, із позовом звертається баба дитини, водночас з документів вбачається, що у дитини є батько, якого позивач не залучає в якості учасника справи. Вказане свідчить про необхідність уточнення складу учасників у справі. Також в позові не зазначено коло родичів, та не залучено їх до справи, які мають право, в разі позбавлення батьківських прав, згідно зі ст. 167 СК України: якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим.

Для усунення зазначених недоліків позивачу необхідно визначити склад учасників, надати до суду виправлену позовну заяву за кількістю учасників справи з належним чином оформленими додатками всім учасникам справи, висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, а також докази на підтвердження обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Частиною 1 статті 185 ЦПК України визначено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, передбачених ст.ст.175,177 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення позовної заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

З огляду на зазначене, доходжу до висновку про необхідність залишення без руху даної позовної заяви з наданням стороні позивача строку для усунення виявлених недоліків позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування Лівобережної адміністрації Дніпровської міської ради про позбавлення батьківських прав залишити без руху.

Надати позивачу десятиденний строк з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків, вказаних у мотивувальній частині ухвали.

Роз`яснити, що в разі невиконання вказаних вимог, заява буде вважатись не поданою та повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя Г.В. Дорошенко .