ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 354/358/25

провадження № 61-15655св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М., Тітова М. Ю. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - виконувач обов'язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури, який діє в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури на ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2025 року в складі судді Ваврійчук Т. Л. та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року в складі колегії суддів: Томин О. О., Бойчука І. В., Пнівчук О. В.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень у справі

У лютому 2025 року виконувач обов'язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури, діючи в інтересах держави в особі Надвірнянської районної державної адміністрації, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 та просив витребувати у відповідача на користь держави в особи Надвірнянської районної державної адміністрації земельну ділянку площею 0,1250 га, кадастровий номер :22:002:3552, що знаходиться в межах села Поляниця Надвірнянського району Івано-Франківської області.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2025 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, позов залишено без розгляду.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що 09 квітня 2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» від 12 березня 2025 року, згідно з яким частину четверту статті 177 ЦПК України доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви».

Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» має зворотну дію в часі, в тому числі і абзац 2 частини четвертої статті 177 ЦПК України та статей 390, 391 ЦК України, якими врегульовано порядок компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачу вартості нерухомого майна.

Прокурор, який звернувся до суду з цим позовом про витребування земельної ділянки, зобов`язаний внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, станом на дату подання позовної заяви.

Виконувач обов`язків керівника Надвірнянської окружної прокуратури не усунув недоліки позовної заяви, не вніс на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі вартості спірної земельної ділянки, що є підставою для залишення позовної заяви без розгляду.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2025 року заступник керівника Івано-Франківської обласної прокуратури звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року й направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

На обґрунтування касаційної скарги зазначав про те, що з цим позовом прокурор звернувся до суду 20 лютого 2025 року та ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 11 березня 2025 року відкрито провадження у справі.

09 квітня 2025 року набрали чинності зміни до ЦК України та ЦПК України, внесені Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилання захисту прав добросовісного набувача», зокрема, статтю 177 ЦПК України було доповнено абзацом 2 частини четвертої, яким було встановлено обов'язок внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна у разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади.

Вказана норма не має зворотної дії в часі, тому не підлягає застосуванню у цій справі.

Питання про добросовісність чи недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

Враховуючи наведене, помилковими є висновки судів про залишення без розгляду позову у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, невнесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 18 грудня 2025 року відкрито касаційне

провадження у справі та витребувано її матеріали з Яремчанського міського суду Івано-Франківської області.

12 січня 2026 року справа № 354/358/25 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

09 квітня 2025 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» (далі - Закон № 4292-ІХ), яким внесено зміни, зокрема, до статей 388, 390, 391 ЦК України та статей 177, 185, 265 ЦПК України.

Згідно з частиною п`ятою статті 390 ЦК України в редакції Закону № 4292-IX суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунка суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Для цілей цієї статті під вартістю майна розуміється вартість майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви.

У разі подання органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором позовної заяви про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади до позову додаються документи, що підтверджують внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви (абзац другий частини четвертої статті 177 ЦПК України у редакції Закону № 4292-IX).

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави невнесення у визначених законом випадках на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок позивача внести відповідну грошову суму (абзац третій частини другої статті 185 ЦПК України у редакції Закону 4292-IX).

Статтею 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Положення частини п`ятої статті 390 ЦК України поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. Разом з тим, у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача, приписи частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

Питання про добросовісність/недобросовісність набувача судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення.

У випадку встановлення недобросовісності набувача суд задовольняє позов на підставі статті 387 ЦК України без застосування приписів частини п`ятої статті 390 ЦК України, яка визначає порядок компенсації вартості майна добросовісному набувачеві (коли земельна ділянка належала державі (чи територіальній громаді), а останній набувач є добросовісним). Натомість у разі недоведення позивачем недобросовісності набувача і встановлення, що набувач є добросовісним, суд відмовляє у задоволенні позову, зокрема на підставі частини п`ятої статті 390 ЦК України, якщо позивачем попередньо не внесено вартість майна на депозитний рахунок суду.

За змістом пункту 2 Розділу ІІ Закону України № 4292-IX положення цього Закону мають зворотну дію в часі у частині умов та порядку компенсації органом державної влади або органом місцевого самоврядування добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна, оцінка (експертно-грошова оцінка земельної ділянки) якого здійснена в порядку, визначеному законом, чинна на дату подання позовної заяви, у справах, в яких судом першої інстанції не ухвалено рішення про витребування майна у добросовісного набувача на день набрання чинності цим Законом, а також у частині порядку обчислення та перебігу граничного строку для витребування чи визнання права щодо: нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до дня набрання чинності цим Законом; нерухомого майна, щодо якого на момент його передачі першому набувачеві законом не була встановлена необхідність державної реєстрації правочину або реєстрації права власності і дата його передачі першому набувачеві передує дню набрання чинності цим Законом.

Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилався на наявність підстав для витребування земельної ділянки, обґрунтував свої вимоги недобросовісністю набувача спірної земельної ділянки.

Зазначав, що земельна ділянка з кадастровим номером :22:002:2638 і виділена з неї шляхом поділу спірна земельна ділянка з кадастровим номером :22:002:3552 сформовані в результаті інвентаризації за рахунок земель державної власності лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні Поляницького лісництва філії «Ворохтянське лісове господарство», тобто належать до земель лісогосподарського призначення та використовуються для ведення лісового господарства.

Незважаючи на це, спірна земельна ділянка з кадастровим номером :22:002:3552 площею 0,1250 га зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, тоді як уповноважені органи рішень про виділення чи зміну цільового призначення початкової земельної ділянки не приймали. Отже, розпорядження ділянкою відбулося з порушенням установленої законом процедури та є неправомірним. На час набуття вона становила частину лісового масиву, вкрита багаторічними хвойними насадженнями. У силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак, характерних для земель лісового фонду, відповідачка знала або, проявивши розумну обачність, мала знати про те, що ця ділянка вибула з володіння держави з порушенням вимог закону. На думку апелянта, придбання таких ділянок ставить під обґрунтований сумнів добросовісність набувача.

Отже, доводи прокурора та його позиція у спірних правовідносинах зводяться до того, що спірна земельна ділянка вибула з володіння держави внаслідок неправомірних і недобросовісних дій її набувача ОСОБА_1 , за відсутності відповідних рішень компетентного органу.

Суди попередніх інстанцій не врахували, що положення частини п`ятої статті 390 ЦК України, якою передбачено обов`язок попереднього внесення вартості майна на депозитний рахунок суду, поширюється на випадки подання позову про витребування майна у добросовісного набувача. При цьому у випадку подання та розгляду судом позову про витребування майна у недобросовісного набувача вимоги частини п`ятої статті 390 ЦК України не підлягають застосуванню.

За встановлених у цій справі обставин суди попередніх інстанцій зробили помилковий висновок про залишення позову без розгляду. Прокурор у цій справі пред`явив позов про витребування земельної ділянки у недобросовісного набувача, отже приписи частини п`ятої статті 390 ЦК України, частини четвертої статті 177, абзацу третього частини другої статті 185 ЦПК України у такому випадку не підлягають застосуванню при вирішенні питання про прийняття позову до розгляду. Питання про добросовісність/ недобросовісність набувачів судом може бути вирішене лише за результатами дослідження доказів у справі на стадії ухвалення судового рішення.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 12 листопада 2025 року у справі № 127/8274/24 (провадження № 61-11478св25), від 01 грудня 2025 року у справі № 354/419/25 (провадження № 61-11906св25), від 10 грудня 2025 року у справі № 354/417/25 (провадження № 61-12635св25), від 10 грудня 2025 року у справі № 354/1754/24 (провадження № 61-12524св25).

З урахуванням наведеного, суди попередніх інстанцій неправильно застосували до спірних правовідносин приписи статті 390 ЦК України, частини четвертої статті 177, частини одинадцятої статті 187 ЦПК України та дійшли помилкового висновку про залишення позову без розгляду.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Підставою для скасування судових рішень суду першої та апеляційної інстанцій і направлення справи для продовження розгляду є порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвели до постановлення незаконної ухвали суду першої інстанції та (або) постанови суду апеляційної інстанції, що перешкоджають подальшому провадженню у справі (частина шоста статті 411 ЦПК України).

Частиною четвертою статті 406 ЦПК України передбачено, що у випадках скасування судом касаційної інстанції ухвал суду першої або апеляційної інстанцій, які перешкоджають провадженню у справі, справа передається на розгляд відповідного суду першої або апеляційної інстанції.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне ухвалу суду першої інстанції та постанову апеляційного суду скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу заступника керівника Івано-Франківської обласної прокуратури задовольнити.

Ухвалу Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 03 вересня 2025 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий: Судді:М. Є. Червинська А. Ю. Зайцев Є. В. Коротенко В. М. Коротун М. Ю. Тітов