Провадження № 2/591/3061/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2026 року м. Суми

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого судді Косар А. І.

секретар судового засідання Хроменко А. О.

розглянув у порядку загального позовного провадження

справу єдиний унікальний номер: 591/12127/25

сторони та інші учасники справи:

позивач ОСОБА_1

в особі представника адвоката Мазурової Катерини Дмитрівни

відповідач Миропільська сільська рада Сумського району Сумської області

в особі відділу «Центр надання адміністративних послуг»

про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок

третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору:

Приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу

Хоменко Оксана Володимирівна

УСТАНОВИВ:

У жовтні 2025 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Мазурова К. Д., звернулася до суду з позовом до Миропільської сільської ради в особі Відділу «Центр надання адміністративних послуг» про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок. Вимоги мотивовано тим, що у вересні 2025 року при зверненні позивача до приватного нотаріуса СРНО Хоменко Оксани Володимирівни із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 бабусі ОСОБА_2 , зокрема, на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , їй стало відомо, що 23.11.2017 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 223 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою внесення запису до Державного реєстру зазначено технічний паспорт та свідоцтво про право на спадщину №77 від 19.08.1988, видане державним нотаріусом. Державний реєстратор: П`ятикоп Євгенія Сергіївна, Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області.

Позивач стверджує, що документи, на підставі яких здійснена реєстрація права власності, не існує.

Посилаючись на незаконність державної реєстрації права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , позивач, просила скасувати таку державну реєстраційну дію від 28 листопада 2017 року № 223 про реєстрацію права власності ОСОБА_1 на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: : АДРЕСА_1 , номер запису про право власності: 23597570, із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 223.

Рух справи у суді першої інстанції

31 жовтня 2025 року Ухвалою суду відкрито провадження у справі (загальне позовне провадження), призначено підготовче засідання, за клопотанням позивача від Сумського обласного державного нотаріального архіву витребовано в копії спадкову справу №389 на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .

05.12.2025 надійшла запитувана інформація.

24 грудня 2025 року Ухвалою суду закінчено підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

Аргументи учасників судового процесу

На судове засідання сторони та третя особа не прибули, повідомлені належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника, вимоги підтримує і просить задовольнити.

Відповідач відзив не подав.

Від третьої особи надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

З початку 2021 року почав діяти новий поділ Сумської області на райони, затверджений Верховною Радою 17 липня 2020 року:Сумський, Конотопський, Шосткинський, Охтирський і Роменський. До новоутвореного Сумського району увійшли території колишніх Сумського, Лебединського, Білопільського та Краснопільського районів.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. В-Рибиця Краснопільського району Сумської області померла ОСОБА_2 у віці 87 років місце смерті, на майно спадкодавця відкрилася спадщина.

Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори):83521075 від 08.12.2025 слідує, що від імсні ОСОБА_2 Запсільською сільською радою Краснопільського району Сумської області були посвідчені заповіти:04.03.1981 за р. № 07 та 19.12.1988 за р. № 77.

З матеріалів спадкової справи №389, виданої Краснопільською державною нотаріальною конторою 31.10.2000 за р. № 270 слідує, що:

31.10.2000 ОСОБА_1 звернулася до Краснопільської державної нотаріальної контори звернулася з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 у с. В-Рибиця Краснопільського району Сумської області ОСОБА_2 у порядку спадкування за заповітом від 19.12.1988 за р. № 77.

31.10.2000 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складається з ПРАВА на земельну частку/пай у землі, яка перебуває в колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу Псьол Краснопільського району Сумської області.

Відповідно до довідки КП «Ініціатива» Миколаївської сільської ради №47-1-08/25 від 05.09.2025, право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 29.11.1990 за реєстром №2.

Мотиви, з яких виходить Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 316 Цивільного кодексу (ЦК) України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом (частини перша, друга статті 328 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (Частина перша статті 391 ЦК України).

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державній реєстрації підлягає право власності.

Однією із загальних засад державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно виключно на підставах та в порядку, визначених Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Перевірка документів на наявність підстав, зокрема, для прийняття відповідних рішень є одним з етапів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (пункт 4 частини першої статті 18 зазначеного Закону).

Державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення (пункти 1-2 частини третьої статті 10 того ж Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень").

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 27 "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 12 березня 2019 року у справі № 911/3594/17, а також у постановах Верховного Суду від 24 січня 2020 року у справі № 910/10987/18, від 12 січня 2023 року у справі № 940/1275/20, виходили з того, згідно з частиною першою статті 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а є лише засвідченням державою вже набутого особою права власності, що унеможливлює ототожнення факту набуття права власності з фактом його державної реєстрації. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає.

Звертаючись до суду , позивач на підтвердження заявлених вимог надав відомості з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, сформовані 23.10.2025 16:46:02, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:223, відповідно до яких:

Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна

Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:223

Дата реєстрації: 28.11.2017 09:16:54

Об`єкт нерухомого майна: житловий будинок та складові частини об`єкта нерухомого майна

Адреса: АДРЕСА_1

Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна

Номер запису про право власності:23597570

Тип права власності: право власності

Дата, час державної реєстрації: 23.11.2017 12:04:15

Державний реєстратор: П`ятикоп Євгенія Сергіївна, Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області

Підстава для державної реєстрації: Технічний паспорт, серія та номер: НОМЕР_1 , виданий:31.03.2016, видавник:Бюро технічної інвентаризації; свідоцтво про право на спадщину №77 від 19.08.1988, Державний нотаріус

Власник: ОСОБА_1 .

Як зазначає позивач, 19.08.1988 вона не могла подати до державного реєстратора правовстановлюючі документи, на підставі яких запис про державну реєстрацію внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, оскільки спадкодавець ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , тобто пізніше проведеної реєстрації, а державна реєстрації права власності на вказаний житловий будинок, власник: ОСОБА_1 , здійснена на підставі документів, яких не існує в природі, чим порушує її право як спадкоємця за заповітом на майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок, що входить до складу спадщини.

Зазначене дає підстави для висновку про не правомірність здійснення державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна.

Оспорювана державна реєстрація права власності не нерухоме майно за ОСОБА_1 без належного правового забезпечення, за неіснуючими правовстановлюючими документами на об`єкт нерухомого майна, порушує права ОСОБА_1 на спадкування.

Отже, суд констатує, що документи, які вказані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, як підстава здійснення державної реєстрації права приватної власності на об`єкт нерухомості та, відповідно, внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису за № 23597570 про право власності, не можуть слугувати правовою підставою для набуття ОСОБА_1 права власності на даний об`єкт та підтверджувати відповідність заявлених прав поданим документам, а також державної реєстрації такого права.

Відповідно до частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор:

встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень;

відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав.

Судом встановлено, що для проведення державної реєстрації права власності не було надано державному реєстратору документів, перелік яких визначений у законі і, які б свідчили про виникнення права власності на це нерухоме майно та надавали б реєстратору законні підстави для здійснення державної реєстрації відповідного речового права на об`єкт за відповідачем. Зазначені обставини свідчать, що державна реєстрація права власності у цьому випадку проведена реєстратором за відсутності обов`язкових і необхідних документів. Відповідно, спірний об`єкт (житловий будинок) не міг бути зареєстрований державним реєстратором на праві власності позивача, як об`єкт нерухомого майна.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини 1 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо заявлене право не підлягає державній реєстрації відповідно до цього Закону; подані документи не відповідають вимогам та не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав (частина 2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що державним реєстратором рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_1 на житловий будинок, що знаходиться у АДРЕСА_1 , як на об`єкт нерухомого майна, прийнято із порушенням законодавчих вимог.

Відповідно до частини 1 статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина 1 статті 321 ЦК України)

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до абзаців частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній на час ухвалення рішення у справі) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію зміни, припинення речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав, що здійснюється державним реєстратором або, у випадку скасування рішення Міністерства юстиції України, прийнятого відповідно до пункту 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, посадовою особою Міністерства юстиції України. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень частини другої статті 26 цього ж Закону у редакції, чинній до 16.01.2020, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав, як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, наразі способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 15.03.2023 у справі № 925/910/20).

З огляду на це, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування рішення державного реєстратора є обґрунтованими та підлягають до задоволення у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 12-13, 81, 141, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 354 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Скасувати державну реєстрацію права власності за індексним №38373738 від 28.11.2017 на житловий будинок загальна площа 67.5 кв.м, житлова площа 52.6 кв.м, що знаходиться у АДРЕСА_1 , за ОСОБА_1 номер запису про право власності 23597570, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 223, із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 223.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Сумського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частина п`ята статті 268 ЦПК).

Адреса на офіційному веб - порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://zr.su.court.gov.ua/sud1805/.

Інформація про сторони та інших учасників справи:

позивач ОСОБА_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ;

представник позивач ОСОБА_3 РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_3 , Україна; ОРДЕР СЕРІЯ АО № 1200343 від 23.10.2025;

відповідач Миропільська сільська рада Сумського району Сумської області в особі відділу «Центр надання адміністративних послуг» , адреса: вул. Сумська, буд. 23, с. Миропілля, Сумський район, Сумська область, 42410, Україна;

третя особа Приватний нотаріус Сумського районного нотаріального округу Хоменко Оксана Володимирівна, адреса: АДРЕСА_4 , Україна;

Суддя А. І. Косар