ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 522/14900/19

провадження № 61-924св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М., Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариство з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс-Одеса», ОСОБА_5 ,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору:державний реєстратор комунального підприємства «Департамент державної реєстрації» Вальваков Дмитро Гаріальдович, ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Наверіані Оксана Володимирівна, на постанову Одеського апеляційного суду, у складі колегії суддів: Драгомерецького М. М., Громіка Р. Д., Дришлюка А. І., від 12 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

1. У серпні 2019 року ОСОБА_1 , з врахуванням заяв про зміну предмету позову, звернувся із позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «Тур-Сервіс-Одеса» (далі - ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса»), ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - державний реєстратор Комунального підприємства «Департамент державної реєстрації»

Вальваков Д. Г., про скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності та витребування майна.

2. Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що за укладеним

01 червня 2013 року договором позики він передав ОСОБА_9 кошти у розмірі 800 000 доларів США.

3. 05 липня 2013 року ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_7 та

ОСОБА_6 стояночне місце АДРЕСА_1 (далі - стояночне місце).

4. 31 липня 2013 року ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_7 та

ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_2 (далі - квартира).

5. Для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики,

ОСОБА_9 передав ОСОБА_1 в іпотеку вказану квартиру за договором іпотеки від 21 липня 2017 року, а також стояночне місце за договором іпотеки від 27 липня 2017 року.

6. 18 вересня 2017 року ОСОБА_1 звернув стягнення на спірні квартиру та стояночне місце, зареєструвавши за собою право власності на них, і з того часу нікому їх не відчужував.

7. Позивач стверджує, що 13 серпня 2019 року невідомі особи увірвалися до його квартири і повідомили, що ця квартира належить іншій особі, вимагали від нього виселитися з квартири.

8. На підставі інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, він дізнався, що:

- право власності на належну йому квартиру зареєстровано по 1/2 частці за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , на підставі актів приймання-передачі нерухомого майна № 1266, 1267 від 06 серпня 2019 року та № 1252, 1253

від 05 серпня 2019 року, виданих обслуговуючим кооперативом «Ріал-К»

(далі - ОК «Ріал-К»), зареєстрованих приватним нотаріусом Дімітровою Т. А.;

- право власності на належне йому стояночне місце 07 серпня 2019 року зареєстровано за ОСОБА_3 , на підставі акта приймання-передачі нерухомого майна, виданого ОК «Ріал-К», зареєстрованого приватним нотаріусом Дімітровою Т. А.

9. Вказує, що не вчиняв жодних дій щодо продажу чи відчуження у інший спосіб належного йому нерухомого майна, зокрема не передавав його до статутного капіталу ОК «Ріал-К».

10. Зазначає, що спірна квартира та стояночне місце передавалися до статутного капіталу ОК «Ріал-К» його членами - ОСОБА_8 ,

ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , на підставі протоколу загальних зборів вказаного кооперативу № 19 від 02 серпня 2019 року. При цьому квартира начебто належала цим особам на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року про визнання недійсними договору купівлі-продажу стояночного місця, укладеного 05 липня 2013 року між

ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , а також договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного 31 липня 2013 року між ОСОБА_7 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 .

11. Однак, це рішення суду станом на 02 серпня 2019 року не набрало законної сили, оскільки переглядалося Одеським апеляційним судом, який ухвалив відповідну постанову тільки 17 грудня 2019 року.

12. У подальшому ОК «Ріал-К» за окремими актами прийому-передачі передав спірну квартиру у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , кожному по 1/2 частині, а спірне стояночне місце - у власність ОСОБА_10 .

13. Позивач вважає, що реєстрація права власності на квартиру за

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/2 частці за кожним та реєстрація права власності на стояночне місце за ОСОБА_3 проведені незаконно та мають бути скасовані.

14. 31 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про вчинення проти нього кримінального правопорушення, яке полягає у протиправних діях із позбавлення права власності на квартиру та стояночне місце. Працівниками поліції були внесені відомості до ЄРДР за

№ 0004752 від 31 серпня 2029 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 190 КК України.

15. 16 вересня 2019 року в межах кримінального провадження

№ 0004752 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/15203/19, на підставі клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області Землянова А. І., винесено ухвалу, згідно з якою накладено арешт на спірні квартиру та стояночне місце із забороною відчуження цього майна.

Вказаний арешт скасовано 04 березня 2020 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси.

16. Згодом приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Омаровою В. С. були посвідчені договори:

- купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 (як продавцями) та ОСОБА_4 (як покупцем), зареєстрований в реєстрі за № 22074;

- купівлі-продажу спірного стояночного місця, укладений між

ОСОБА_3 (як продавцем) та ОСОБА_4 (як покупцем), зареєстрований в реєстрі за № 2209.

17. Позивач вважає, що оскільки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 не були законними власниками нерухомого майна, а саме квартири та стояночного місця, то вони і не мали права укладати вказані договори купівлі-продажу та відчужувати це нерухоме майно.

18. При цьому арешт з нерухомого майна 04 березня 2020 року знято на підставі тверджень про закриття кримінального провадження

№ 0004752, однак, постанова про закриття кримінального провадження № 0004752 від 24 лютого 2020 року, за якою було знято арешт з нерухомого майна, скасована постановою Одеської місцевої прокуратури № 3 від 29 лютого 2020 року, а наступну постанову про закриття кримінального провадження винесено тільки 10 березня 2020 року.

19. Клопотання про скасування арешту майна, накладеного в рамках кримінального провадження № 0004752, подано до суду тільки

02 березня 2020 року, тобто, вже після скасування постанови про закриття кримінального провадження. Ці обставини, на думку позивача, свідчать про незаконність зняття арешту зі спірного майна, саме з метою продажу квартири та стояночного місця, а продавці ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та покупець ОСОБА_4 діяли у змові та мали на меті унеможливити повернення нерухомого майна у власність ОСОБА_1 .

20. У листопаді 2020 року ОСОБА_4 стала засновником ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» та внесла до статутного капіталу вказаного товариства спірну квартиру, не дивлячись на наявність ухвали про арешт майна. 24 грудня

2020 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т. А. було посвідченого акти приймання-передачі нерухомого майна від 23 листопада 2020 року № 2931, 2932 між ОСОБА_4 і ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» та зареєстровано право власності на спірну квартиру за ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса».

21. 21 січня 2021 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Дімітровою Т. А. були засвідчено (реєстрові номери 6, 7), акти приймання-передачі нерухомого майна від 21 січня 2021 року, за яким

ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» передала спірну квартиру у власність ОСОБА_5 .

22. ОСОБА_1 вважає, що вказані дії свідчать про намір відповідачів уникнути відповідальності, ускладнити або унеможливити поновлення його прав, а реєстрація права власності на квартиру за ОСОБА_5 та на стояночне місце за ОСОБА_4 проведені незаконно та повинні бути скасовані з витребуванням спірного майна на користь позивача.

23. Посилаючись на викладене та остаточно сформулювавши позовні вимоги, ОСОБА_1 просив суд:

- скасувати рішення державного реєстратора Шевченка М. О. № 47117821 від 30 травня 2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 (номер записів: 31783180, 31783082, 31783165);

- скасувати рішення державного реєстратора Вальвакова Д. Г. № 48092413 від 05 серпня 2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОК «Ріал-К» (номер запису 32682960);

- скасувати рішення державного реєстратора Вальвакова Д. Г. № 48121105 від 06 серпня 2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , за

ОСОБА_2 (номер запису 32709411);

- скасувати рішення державного реєстратора Вальвакова Д. Г. № 48096514 від 05 серпня 2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 (номер запису 32686707);

- скасувати рішення державного реєстратора Вальвакова Д. Г. № 48120333 від 06 серпня 2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОК «Ріал-К» (номер запису 32708705);

- скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової В. С. № 51519427

від 07 березня 2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 (номер запису: 35846656);

- скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О. П. № 53456331 від 04 серпня 2020 року, на підставі якого внесено запис про поділ об`єкту нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 ;

- скасувати рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Гаврющенко О. В. № 53444313 від 04 серпня 2020 року про погашення права власності на квартиру

АДРЕСА_2 , в результаті об`єднання об`єктів нерухомого майна;

- скасувати рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко К. А. № 53445226 від 04 серпня 2020 року про закриття розділу про об`єкт нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 ;

- скасувати рішення державного реєстратора юридичного департаменту Одеської міської ради Коломаченко К. А. № 53444818 від 04 серпня 2020 року про об`єднання об`єктів нерухомого майна;

- скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Косюк О. П. № 53456289 від 04 серпня 2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру

АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 (номер запису: 37620964);

- скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т. А. № 55933943

від 24 грудня 2021 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ТОВ «ТУР-СЕРВІС-ОДЕСА» (номер запису: 39920230);

- скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Дімітрової Т. А. № 56298091

від 25 січня 2021 року, на підставі якого внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_5 (номер запису: 40254472);

- скасувати рішення державного реєстратора приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Омарової В. С. № 51519132

від 07 березня 2020 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце АДРЕСА_3 , за ОСОБА_4 (номер запису: 35846354);

- скасувати рішення державного реєстратора Вальвакова Д. Г. № 48146695 від 08 серпня 2009 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце АДРЕСА_3 , за ОСОБА_3 (номер запису 32733318);

- скасувати рішення державного реєстратора Вальвакова Д. Г. № 48121514 від 06 серпня 2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце АДРЕСА_3 , за ОК «РІАЛ-К» (номер запису 32709771);

- скасувати рішення державного реєстратора Шевченка М. О. № 47117291 від 30 травня 2019 року, на підставі якого внесено запис про право власності на стояночне місце АДРЕСА_3 , за ОСОБА_7 (номер запису: 31782519);

- припинити право власності ОСОБА_4 на стояночне місце АДРЕСА_1 ;

- припинити право власності ОСОБА_5 на квартиру АДРЕСА_4 ;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 стояночне місце АДРЕСА_1 ;

- витребувати з незаконного володіння ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

24. Заочним рішенням Приморського районного суду, у складі судді

Бондар В. Я., від 24 червня 2021 року позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності та витребування майна задоволено.

25. Суд першої інстанції виходив з того, що у зв`язку із невиконанням ОСОБА_9 зобов`язань за договором позики, забезпечених іпотекою, ОСОБА_1 18 вересня 2017 року зареєстрував за собою право власності на спірні квартиру та стояночне місце у порядку звернення стягнення на іпотечне майно за іпотечними договорами від 21 та 27 липня 2017 року.

26. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 передали спірне майно до статутного капіталу ОК «Ріал-К» на підставі рішення Приморського районного суду від 15 січня 2018 року про визнання недійсним договорів купівлі-продажу спірних квартири та стояночного місця, за якими ОСОБА_9 набув право власності на це майно. Проте вказане рішення суду не могло бути підставою для вчинення таких дій, оскільки не набрало законної сили та знаходилося на перегляді в апеляційному суді, а 17 грудня 2019 року це рішення було скасовано апеляційним судом.

27. За висновками суду, передача ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 спірних квартири та стояночного місця до статутного капіталу ОК «Ріал-К» є незаконними, які і наступні дії з роз`єднання та об`єднання квартири з присвоєнням іншого номеру, відчуження спірних квартири та стояночного місця, оскільки ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_2 , ні ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса», ні ОСОБА_4 не були власниками спірного майна.

28. ОСОБА_5 не є добросовісним набувачем квартири, а ОСОБА_4 не є добросовісним набувачем стояночного місця, тому наявні підстави для витребування вказаного нерухомого майна на користь ОСОБА_1 .

29. Ухвалами Приморського районного суду від 02 серпня 2021 року заяви ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Інформація про рух справи в судах

30. Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23 червня 2022 року залучено ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

31. Постановою Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2022 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 .

32. Колегія суддів виходила з того, що судову повістку про судове засідання, призначене на 24 червня 2021 року, ОСОБА_5 отримала 23 червня 2021 року, тобто, з порушенням положень процесуального закону, що є підставою для обов`язкового скасування рішення суду.

33. Водночас апеляційний суд зазначив, що рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року не могло бути підставою для реєстрації права власності на спірну квартиру за ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та реєстрації права власності на спірне стояночне місце за ОСОБА_7 , а також для здійснення інших наступних реєстраційних дій. Оскільки ОСОБА_1 є власником спірного майна, тому він має право на його витребування від ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

34. Незалучення судом першої інстанції ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 до участі у справі, на думку апеляційного суду, не є обов`язковою підставою для скасування рішення районного суду та не впливає на скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на спірне майно за ОСОБА_5 , ОСОБА_4 та витребування від них спірного майна.

35. Постановою Верховного Суду від 30 листопада 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково.

Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності щодо спірної квартири скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Постанову Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 про скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності щодо стояночного місця та витребування цього майна залишено без змін.

Постанову Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року у частині задоволеної позовної вимоги ОСОБА_1 про витребування із незаконного володіння ОСОБА_5 спірної квартири скасовано та передано справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

36. Верховний Суд виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо скасування рішень про державну реєстрацію прав, припинення права власності щодо спірної квартири є неналежним способом захисту порушених прав позивача.

37. При задоволенні позовної вимоги про витребування у ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 спірної квартири, апеляційний суд не врахував, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявленням щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

Однак апеляційний суд не з`ясував оплатно чи безоплатно ОСОБА_5 набула спірну квартиру, за умови, що в матеріалах справи відсутній нотаріально-посвідчений акт приймання-передачі нерухомого майна від 21 січня 2021 року № 6, 7.

Також апеляційний суд не встановив чи є ОСОБА_5 добросовісним або недобросовісним набувачем.

38. Щодо позовних вимог ОСОБА_1 стосовно стояночного місця, то колегія суддів зауважила, що ОСОБА_4 не скористалася своїм правом на подання касаційної скарги чи приєднання до касаційної скарги ОСОБА_5 .

Короткий зміст постанови апеляційного суду

39. Постановою Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 червня 2021 року в частині позовної вимоги ОСОБА_1 про витребування майна скасовано та ухвалено в цій частині нове судове рішення про задоволення позову. Витребувано із незаконного володіння ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2 .

40. Колегія суддів виходила з того, що судову повістку про судове засідання, призначене на 24 червня 2021 року, ОСОБА_5 отримала 23 червня 2021 року, тобто з порушенням положень ЦПК України, що є підставою для обов`язкового скасування рішення суду першої інстанції.

41. Задовольняючи позовні вимоги про витребування спірної квартири, апеляційний суд вказав, що ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 надали для реєстрації права власності на спірне майно рішення суду першої інстанції, яке не набрало законної сили та у подальшому було скасоване. Тоді як ОСОБА_1 є законним власником квартири, чиє право власності зареєстровано на підставі договору іпотеки від 21 липня 2017 року.

42. За цих обставин, апеляційний суд вважав, що спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_1 поза його волею, що є підставою для задоволення вимоги про її витребування.

43. На виконання вказівок Верховного Суду, апеляційний суд встановив, що 28 грудня 2020 року ОСОБА_5 придбала 0,53% частки в статному капіталі ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» номінальною вартістю 30 000 грн та в цей же день за її заявою був затверджений її вихід зі складу учасників ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» з проведенням розрахунку шляхом передачі їй у власність спірної квартири.

44. Оскільки ОСОБА_5 не вносила до статутного капіталу ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» грошові кошти, апеляційний суд дійшов висновку, що вона набула спірну квартиру у власність безоплатно. Натомість право власності ОСОБА_1 на спірну квартиру зареєстроване 18 вересня 2017 року на підставі договору іпотеки від 21 липня 2017 року, який забезпечував виконання зобов`язання щодо повернення ОСОБА_9 позики у розмірі 6 394 400 грн.

45. 21 січня 2021 року, тобто на момент реєстрації право власності на квартиру за ОСОБА_5 , в державних реєстрах містилось достатньо відомостей про історію вибуття квартири з володіння її попередніх власників, про її обтяження, зокрема неодноразово накладені на квартиру арешти у цивільних та кримінальних справах.

46. ОСОБА_5 мала можливість самостійно чи з допомогою фахівця у галузі права дізнатися історію вибуття квартири з володіння її попередніх власників, про її обтяження, неодноразові арешти квартири, численні цивільні та кримінальні справи.

47. Враховувавши зазначене, апеляційний дійшов висновку, що витребування від ОСОБА_5 майна, яке належить ОСОБА_1 , та вибуло з його володіння поза його волею, не свідчить про порушення справедливої рівноваги (балансу) між інтересами позивача та інтересами відповідачки. Повернення власнику незаконного відчуженого нерухомого майна переслідує легітимну мету. Крім того, колегія суддів вважала, що ОСОБА_5 не є добросовісним набувачем квартири.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

48. У касаційній скарзі ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат

Наверіані О. В., просить постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року скасувати, ухваливши нове судове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про витребування майна.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

49. 20 січня 2025 року ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Наверіані О. В., подала касаційну скаргу на постанову Одеського апеляційного суду

від 12 грудня 2024 року у справі № 522/14900/19.

50. Ухвалою Верховного Суду від 20 лютого 2025 року відкрито касаційне провадження, витребувано із суду першої інстанції матеріали справи

№ 522/14900/19, які у березні 2025 року надійшли до Верховного Суду.

51. Ухвалою Верховного Суду від 21 січня 2026 року справу призначено до розгляду у складі колегії із п`яти суддів в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

52. Підставою касаційного оскарження судового рішення заявниця зазначає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків, викладених

у постановах Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2018 року у справі № 917/1345/17, від 07 листопада 2018 року у справі № 488/6211/14-ц,

від 14 листопада 2018 року у справі № 2-1383/2010, від 26 червня 2019 року

у справі № 669/927/16, від 23 жовтня 2019 року у справі № 922/3537/17,

від 01 квітня 2020 року у справі № 610/1030/18, від 22 червня 2021 року у справі № 200/606/18, від 02 листопада 2021 року у справі № 925/1351/19,

від 23 листопада 2021 року у справі № 359/3373/16-ц, від 06 липня 2022 року

у справі № 914/2618/16, від 21 вересня 2022 року у справі № 908/976/19,

від 04 липня 2023 року у справі № 233/4365/18, у постанові Верховного Суду

у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц, у постановах Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 645/4220/16-ц, від 10 грудня 2019 року у справі

№ 910/6356/19, від 22 грудня 2021 року у справі № 902/1706/13 (902/958/20), від 08 червня 2022 року у справі № 438/723/17, від 02 листопада 2022 року у справі № 140/6115/21, від 02 серпня 2023 року у справі № 308/8629/19 (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України).

53. Крім того, вказує на порушення апеляційним судом норм процесуального права та наявність передбачених пунктом 1 частини третьої статті 411 ЦПК України підстав для скасування оскарженого судового рішення (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

54. Зауважує, що добросовісний набувач не може нести відповідальність через порушення третіх осіб, які були вчинені в межах процедур, призначених для запобігання шахрайству при вчиненні правочинів з нерухомим майном. Втрата добросовісним набувачем свого статусу призводить до позбавлення майна, що змушує добросовісного набувача самостійно шукати способи відшкодування своїх втрат. Конструкція, за якої добросовісний набувач втрачає майно і сам змушений шукати способи компенсації своїх втрат, є неприйнятною та покладає на добросовісного набувача індивідуальний та надмірний тягар.

55. Стверджує, що суд апеляційної не встановив обставин продажу спірного майна та, задовольнивши позовні вимоги, не надав оцінки тому факту, що позовні вимоги заявлені до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса», які не є належними відповідачами у справі.

56. Звертає увагу, що на момент укладення між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 договору іпотеки і звернення стягнення на предмет іпотеки у суді вже перебувала справа щодо визнання недійсними договору купівлі-продажу спірного майна, за яким ОСОБА_9 набув право власності та який в подальшому було визнано недійсним. Позивач, зареєструвавши право власності на майно, був обізнаним про наявність цього спору та діяв недобросовісно, однак цей факт судом не досліджувався.

57. Крім того, апеляційним судом не досліджувалось питання щодо добросовісності набуття ОСОБА_5 спірної квартири.

58. Вважає, що апеляційний суд дійшов помилково оцінив заяву представника ОСОБА_5 - адвоката Наверіані О. В. про відкладення розгляду справи, оскільки ніхто не може бути обмеженим у праві на доступ до суду, що передбачає можливість, зокрема брати участь у судовому процесі.

Інформація про інші процесуальні звернення

59. 23 червня 2025 року адвокат Хаджи І. Д., яка діє в інтересах

ОСОБА_1 , подала до Верховного Суду письмові пояснення, доводи яких не можуть бути враховані касаційним судом, оскільки ці пояснення за своїм змістом є відзивом на касаційну скаргу, який поданий з пропуском строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття касаційного провадження.

60. Колегією суддів не встановлено підстав для продовження строку на подання відзиву та враховано, що касаційну скаргу із доданими до неї документами, ухвалу Верховного Суду від 20 лютого 2025 року про відкриття касаційного провадження було доставлено до електронного кабінету

адвоката Хаджи І. Д. у підсистемі Електронний суд - 14 березня 2025 року. Натомість відзив подано у червні 2025 року, що виходить за межі розумного строку, необхідного для підготовки і подання відзиву.

61. Оскільки касаційний суд не враховує вказані письмові пояснення позивача, відсутні й підстави для врахування поданих у липні 2025 року адвокатом Наверіані О. В., в інтересах ОСОБА_5 , додаткових пояснень, як відповіді на пояснення позивача.

Обставини справи, встановлені судами

62. 01 червня 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 укладено договір позики, згідно з яким позивач передав ОСОБА_9 грошові кошти у сумі 6 394 400 грн, що еквівалентно 800 000 доларів США.

63. 05 липня 2013 року, на підставі договору купівлі-продажу, ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_7 стояночне місце

АДРЕСА_3 .

64. 31 липня 2013 року, на підставі договором купівлі-продажу, ОСОБА_9 придбав у ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 квартиру АДРЕСА_2 .

65. 21 липня 2017 року для забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення коштів за вказаним договором позики, між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_9 передав в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 .

66. 27 липня 2017 року для забезпечення виконання зобов`язань щодо повернення коштів за вказаним договором позики, між ОСОБА_9 та ОСОБА_1 укладено договір іпотеки, за умовами якого ОСОБА_9 передав в іпотеку стояночне місце АДРЕСА_3 .

67. 18 вересня 2017 року на підставі вказаних договорів іпотеки за ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру та стояночне місце, в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки.

68. Договір іпотеки від 21 липня 2017 року між ОСОБА_1 і

ОСОБА_9 , у судовому порядку недійсним не визнавався. Рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності

ОСОБА_1 на спірну квартиру, у порядку звернення стягнення на предмет іпотеки оскаржено у суді не було.

69. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року у справі № 522/7303/17 частково задоволено позов ОСОБА_11 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 до ОСОБА_9 , третя особа - ОСОБА_12 , про визнання договорів недійсними та зобов`язання вчинити певні дії.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу стояночного місця № 82 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 липня 2013 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 , та повернуто ОСОБА_7 право власності на стояночне місце № 82.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири

АДРЕСА_2 , укладений 31 липня 2013 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , та повернуто позивачам право власності на вказану квартиру.

Встановлено порядок виконання вказаного рішення суду, згідно з яким це рішення є підставою для реєстрації: стояночного місця

АДРЕСА_3 , за ОСОБА_7 ; квартири

АДРЕСА_2 , за ОСОБА_7 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_8 .

70. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 04 квітня 2018 року у справі № 522/7303/17 поновлено ОСОБА_9 строк на апеляційне оскарження рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року. Зупинено дію рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року.

71. 30 травня 2019 року на підставі рішення № 47117821 державного реєстратора (під час зупинення дії рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 15 січня 2018 року у справі № 522/7303/17 та його перегляду апеляційним судом), до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено записи № № 31783180, 31783082, 31783165 про право власності на квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8 , ОСОБА_7

72. 30 травня 2019 року на підставі рішення № 47117291 державного реєстратора (під час зупинення дії рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 15 січня 2018 року у справі № 522/7303/17 та його перегляду апеляційним судом) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 31782519 про право власності на стояночне місце АДРЕСА_3 за ОСОБА_7

73. 02 серпня 2019 року (під час зупинення дії рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року у справі № 522/7303/17 та його перегляду апеляційним судом), загальні збори ОК «Ріал-К» прийняли рішення, оформлене протоколом № 19, про прийняття як пайового внеску від ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 об`єкта нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2 , яка належить їм на праві власності та зареєстрована у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 01.

74. 05 серпня 2019 року на підставі рішення № 48092413 державного реєстратора (під час зупинення дії рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 15 січня 2018 року у справі № 522/7303/17 та його перегляду апеляційним судом), до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 32682960 про право власності на квартиру

АДРЕСА_2 за ОК «Ріал-К».

75. Згідно з рішенням державного реєстратора Вальвакова Д. Г. № 48120333 від 06 серпня 2019 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 32708705 про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОК «Ріал-К».

76. 06 серпня 2019 року на підставі рішення № 48121514 державного реєстратора (під час зупинення дії рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 15 січня 2018 року у справі № 522/7303/17 та його перегляду апеляційним судом), до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце АДРЕСА_3 , за ОК «Ріал-К».

77. Після реєстрації права власності на спірну квартиру за ОК «Ріал-К», на підставі актів про передачу по 1/2 частці в праві власності на квартиру, відбулася реєстрація права власності на спірну квартиру за ОСОБА_3 та ОСОБА_2 .

78. 05 серпня 2019 року згідно з рішенням державного реєстратора

№ 48096514 (під час зупинення дії рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 15 січня 2018 року у справі № 522/7303/17 та його перегляду апеляційним судом), до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_3 (номер запису: 32686707).

79. На підставі рішення державного реєстратора № 48121105 від 06 серпня 2019 року до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 , за ОСОБА_2 (номер запису: 32709411).

80. Після реєстрації права власності на стояночне місце за ОК «Ріал-К», на підставі акту про передачу, відбулася реєстрація права власності на стояночне місце за ОСОБА_3

81. 08 серпня 2019 року на підставі рішення державного реєстратора

№ 48146695 (під час зупинення дії рішення Приморського районного суду

м. Одеси від 15 січня 2018 року у справі № 522/7303/17 та його перегляду апеляційним судом), до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на стояночне місце АДРЕСА_3 , за ОСОБА_13 (номер запису: 32733318).

82. У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до поліції із заявою про вчинення проти нього кримінального правопорушення, яке полягає у протиправних діях із позбавлення його права власності на квартиру та стояночне місце. До ЄРДР внесено відомості за № 0004752

від 21 серпня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першої статті 190 КК України.

83. 16 вересня 2019 року в межах кримінального провадження

№ 0004752 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/15203/19, за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, винесено ухвалу про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 , та стояночне місце АДРЕСА_3 із забороною відчуження вказаного майна.

84. 04 березня 2020 року слідчим суддею Приморського районного суду

м. Одеси, справа № 522/1503/19, винесено ухвалу про скасування арешту, накладеного на квартиру та стояночне місце на підставі ухвали слідчого судді від 16 вересня 2019 року.

85. 07 березня 2020 року згідно рішення державного реєстратора

№ 51519427 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено запис № 35846656 про право власності на квартиру

АДРЕСА_2 за ОСОБА_4 . Підстава внесення запису - договір купівлі-продажу від 06 березня 2020 року.

86. 07 березня 2020 року на підставі рішення державного реєстратора

№ 51519132 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис № 35846354 про право власності на стояночне місце АДРЕСА_3 , за ОСОБА_4 . Підстава внесення запису - договір купівлі-продажу від 07 березня 2020 року.

87. 08 травня 2020 року у кримінальному провадженні

№ 0004752 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси у справі № 522/7325/20, за наслідками розгляду клопотання слідчого СВ Приморського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області, винесено ухвалу про накладення арешту на квартиру та стояночне місце із забороною відчуження цього майна.

14 травня 2020 року вказане обтяження (арешт) було зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер запису про обтяження: 36627139).

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду від 10 червня 2020 року вказаний арешт було скасовано, а 11 червня 2020 року до державного реєстру внесено запис про припинення обтяження.

88. 04 серпня 2020 року на підставі рішення державного реєстратора

№ 53456331 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про поділ об`єкту нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_5 .

89. 04 серпня 2020 року на підставі рішення державного реєстратора

№ 53444313 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про погашення права власності на квартиру

АДРЕСА_2 , в результаті об`єднання об`єктів нерухомого майна.

90. 04 серпня 2020 року відповідно до рішення державного реєстратора

№ 53445226 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про закриття розділу про об`єкт нерухомого майна - спірну квартиру.

91. 04 серпня 2020 року згідно з рішенням державного реєстратора

№ 53444818 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про об`єднання об`єктів нерухомого майна.

92. 04 серпня 2020 року на підставі рішення державного реєстратора

№ 53456289 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру

АДРЕСА_2 , за ОСОБА_4 (номер запису: 37620964). Підстава: технічний паспорт, виданий 04 серпня 2020 року ПП «Глав інвест груп», висновок щодо технічної можливості об`єднання об`єктів нерухомого майна, виданий 04 серпня 2020 року ПП «Глав інвест груп».

93. Апеляційний суд встановив, що квартири АДРЕСА_6 та

АДРЕСА_2 , є фактично однією і тією ж квартирою.

94. 24 грудня 2021 року відповідно до рішення державного реєстратора

№ 55933943 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» (номер запису: 39920230). Підстава: акти приймання-передачі нерухомого майна №№ 2931, 2932

від 23 листопада 2020 року, протокол від 23 листопада 2020 року.

95. 25 січня 2021 року згідно з рішенням державного реєстратора

№ 56298091 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено запис про право власності на квартиру АДРЕСА_2 , за ОСОБА_5 (номер запису: 40254472). Підстава: акт приймання-передачі нерухомого майна від 21 січня 2021 року.

96. Постановою Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року у справі № 522/7303/17, зокрема:

- скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 січня 2018 року;

- позовні вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про визнання угод недійсними задоволено частково;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу стояночного місця № 82 за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 05 липня 2013 року між ОСОБА_7 і ОСОБА_9 ;

- визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 , укладений 31 липня 2013 року між ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 і ОСОБА_9 ;

- відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог

ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 про повернення

ОСОБА_7 у право володіння стояночне місце № 82 та повернення права власності на квартиру АДРЕСА_6 у розмірі 1/3 частини ОСОБА_7 , 2/3 частини ОСОБА_6 , ОСОБА_8 ;

- позовні вимоги ОСОБА_9 задоволено та стягнуто з ОСОБА_7 , ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 274 176 доларів США.

97. Постановою Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі

№ 522/7303/17, зокрема:

- касаційні скарги ОСОБА_9 , ОСОБА_1 та ОСОБА_14 задоволено частково;

- постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 до ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу від 05 липня 2013 року, предметом якого є паркувальне місце № 82, визнання недійсним договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року, предметом якого є квартира АДРЕСА_7 у власність ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , змінено, виклавши її мотивувальну частину у редакції цієї постанови;

- в решті постанову Одеського апеляційного суду від 17 грудня 2019 року в частині вирішення вказаних позовних вимог ОСОБА_7 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_8 залишено без змін.

98. Апеляційний суд встановив, що ОСОБА_5 набула спірну квартиру у власність безоплатно.

99. Протоколом № 23/11 загальних зборів учасників ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» від 28 листопада 2020 року вирішено прийняти до складу учасників товариства ОСОБА_4 та затверджено збільшений розмір статутного капіталу

ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» в розмірі 5 630 000 грн. Затверджено результат внесення додаткового вкладу ОСОБА_4 у негрошовій формі до статутного капіталу за рахунок об`єкту нерухомого майна, а саме квартири

АДРЕСА_2 , що належить ОСОБА_4 на праві приватної власності. Оцінено додатковий вклад ОСОБА_4 в негрошовій формі в розмірі 5 600 000 грн.

Затверджено розмір часток учасників ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» та їх номінальну вартість з урахування фактично внесеного додаткового вкладу:

ОСОБА_15 , розмір внеску - 30 000 грн, розмір частки - 0,53%, склад внесків - внесок за рахунок грошових коштів; ОСОБА_4 , розмір внеску - 5 630 000 грн, розмір частки - 99,47%, склад внесків - внесок за рахунок об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2 .

100. Згідно з актом приймання-передачі частки в статутному капіталі ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» від 28 грудня 2020 року, відповідно до договору купівлі-продажу частки в статному капіталі ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» від 28 грудня

2020 року, товариство передало, а ОСОБА_5 прийняла частку в статутному капіталі ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса». Розмір частки номінальною вартістю

30 000 грн, що складає 0,53% статутного капіталу ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса».

101. 28 грудня 2020 року ОСОБА_5 склала заяву про добровільний вихід із складу учасників ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса», в якій просить повернути вартість майна і частину прибутку товариства станом на дату виходу.

102. Згідно з протоколом № 28/12 загальних зборів учасників ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» від 28 грудня 2020 року, затверджено вихід зі складу учасників ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» ОСОБА_5 та вирішено провести розрахунок з нею шляхом передачі їй у власність об`єкту нерухомого майна, а саме квартири

АДРЕСА_2 , що належить ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса». Зменшено статутний капітал та затверджено його у розмірі 5 600 000 грн, розмір частки ОСОБА_4 затверджено у розмірі 100%.

103. Згідно з інформацією, наданої АТ «Таскомбанк», ОСОБА_5 не вносила до статутного капіталу ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» грошові кошти в будь-якому розмірі.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, та застосовані норми права

104. Згідно із частинами першою-другою статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

105. Відповідно до частин першої-другої, п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

106. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

107. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. (частина друга статті 328 ЦК України).

108. Якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього (частина перша статті 330 ЦК України).

109. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (стаття 387 ЦК України).

110. Відповідно до статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках.

111. За змістом частини п`ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується, тобто незаконний набувач вважається добросовісним, поки не буде доведено протилежне. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі про те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача й є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна (див. пункти 28, 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року в справі № 907/50/16).

112. Розглядаючи справи щодо застосування положень статті 388 ЦК України у поєднанні з положеннями статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суди повинні самостійно, з урахуванням усіх встановлених обставин справи дійти висновку про наявність підстав для втручання у мирне володіння майном особи, що набула це майно за відплатним договором, виходячи з принципів мирного володіння майном, а також надати оцінку тягаря, покладеного на цю особу таким втручанням. Такими обставинами можуть бути, зокрема, підстави та процедури набуття майна добросовісним набувачем, порівняльна вартість цього майна з майновим станом особи, спрямованість волевиявлення учасників правовідносин та їх фактичні наміри щодо цього майна тощо (див. пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі

№ 461/12525/15-ц).

113. У розглядуваній справі Верховний Суд, скасовуючи постанову Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2022 року в частині вирішення вимоги ОСОБА_1 про витребування у ОСОБА_5 спірної квартири та передаючи справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, вказав, що апеляційний суд не врахував, що можливість витребування майна з володіння іншої особи законодавець ставить у залежність насамперед від змісту правового зв`язку між позивачем та спірним майном, його волевиявлення щодо вибуття майна, а також від того, чи є володілець майна добросовісним чи недобросовісним набувачем та від характеру набуття майна (оплатно чи безоплатно).

114. Відповідно до частини першої статті 417 ЦПК України вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.

115. На виконання вказівок Верховного Суду, викладених у постанові

від 30 листопада 2022 року, апеляційний суд встановив, що ОСОБА_5 набула спірну квартиру у власність безоплатно та не є добросовісним її набувачем.

116. При цьому апеляційним судом обґрунтовано враховано, що:

- право власності ОСОБА_1 на квартиру зареєстровано в порядку звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 21 липня 2017 року;

- спірна квартира вибула з володіння ОСОБА_1 поза його волею, внаслідок дій ОСОБА_6 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , які надали для реєстрації права власності на спірне майно рішення суду, дія якого була зупинена апеляційним судом та яке в подальшому було скасоване;

- надалі спірна квартира неодноразово відчужувалась та була передана до статутного капіталу ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса»;

- 28 грудня 2020 року ОСОБА_5 оформила придбання 0,53% частки в статному капіталі ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» номінальною вартістю 30 000 грн та в цей же день за її заявою був затверджений її вихід зі складу учасників ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» з проведенням розрахунку шляхом передачі їй у власність спірної квартири, площею 190,3 кв. м, вартістю понад 5 млн грн;

- апеляційний суд встановив, що ОСОБА_5 не вносила до статутного капіталу ТОВ «Тур-Сервіс-Одеса» грошові кошти і фактично на набула квартиру у власність безоплатно;

- 21 січня 2021 року на момент реєстрації права власності на квартиру за ОСОБА_5 в державних реєстрах містилось достатньо відомостей про історію вибуття квартири з володіння її попередніх власників, її обтяження, зокрема неодноразові арешти даної квартири, які були накладені у цивільних справах та кримінальних провадженнях.

117. Зважаючи на викладене, апеляційний дійшов правильного висновку, що витребування від ОСОБА_5 майна, яке належить ОСОБА_1 та вибуло з його володіння поза його волею, не свідчить про порушення справедливої рівноваги (балансу) між інтересами позивача та інтересами відповідачки. Повернення незаконного відчуженого нерухомого майна переслідує легітимну мету.

118. Колегія суддів погоджується з такими висновками, оскільки ОСОБА_5 , набуваючи під час розгляду цієї справи в суді право власності на спірну квартиру, вартістю понад 5 млн грн, фактично за ціною 30 000 грн, проявивши розумну обачність, мала врахувати історію вибуття квартири з володіння її попередніх власників, її обтяження, зокрема неодноразові арешти квартири у цивільних та кримінальних справах, та зважати на ці обставини і пов`язані з ними ризики.

119. Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 про те, що вона внаслідок витребування квартири змушена шукати способи відшкодування своїх втрат, колегія суддів відхиляє.

120. Вимоги про здійснення розрахунків при витребуванні майна із чужого незаконного володіння відповідно до статті 390 ЦПК України, у розглядуваній справі не заявлялись і судами не вирішувались.

121. Вимоги про витребування майна правильно заявлені до кінцевого його набувача, яким є ОСОБА_5 , що спростовує відповідні доводи касаційної скарги.

122. Посилання заявниці на те, що позивач, зареєструвавши право власності на майно, діяв недобросовісно, оскільки на момент укладення між

ОСОБА_9 та ОСОБА_1 договору іпотеки і звернення стягнення на предмет іпотеки на розгляді в суді перебувала справа № 522/7303/17 щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу, за яким ОСОБА_9 набув право власності на спірну квартиру та який у подальшому було визнано недійсним, підлягають відхиленню з огляду на таке.

123. Верховний Суд під час касаційного перегляду справи № 522/7303/17 дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_7 , ОСОБА_6 ,

ОСОБА_8 , у яких ОСОБА_9 придбав спірну квартиру, про повернення у їх власність майна не підлягають задоволенню, оскільки право власності на квартиру, яка була предметом недійсного договору купівлі-продажу, зареєстровано за ОСОБА_1 , а ОСОБА_9 не є її власником.

124. Натомість предметом позову у справі, що переглядається, є вимоги про витребування спірної квартири з володіння ОСОБА_5 на користь

ОСОБА_1 , з власності якого вона вибула.

125. ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 є учасниками справи

№ 522/14900/19, однак з касаційними скаргами не звертались і постанову апеляційного суду не оскаржили.

У матеріалах справи відсутні докази здійснення ОСОБА_5 представництва прав та інтересів зазначених учасників справи.

126. Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Єдиного державного реєстру судових рішень.

127. За відомостями Єдиного державного реєстру судових рішень на розгляді у Приморському районному суді м. Одеси перебуває справа за позовом ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - ОСОБА_9 , про витребування з чужого незаконного володіння майна, у тому числі, спірної квартири.

128. Посилання в касаційній скарзі на те, що апеляційний суд не задовольнив клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката Наверіані О. В. про відкладення розгляду справи, не є підставою для скасування оскарженої постанови, в якій суд навів мотиви розгляду справи за відсутності у судовому засіданні відповідачки та/або її представника.

129. Законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Отже, з урахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду (див. постанову Верховного Суду від 15 липня 2024 року у справі № 447/852/23).

130. У цій справі апеляційний суд врахував, що учасники справи були повідомлені належним чином про час та місце судового засідання, справа перебувала на розгляді в апеляційному суді із грудня 2022 року, суд неодноразово відкладав розгляду справи, і, виходячи із конкретних обставин, прийняв обґрунтоване рішення про можливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні, що відповідає статтям 367, 372 ЦПК України.

131. Висновки апеляційного суду не суперечать висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду, на які заявниця посилається у касаційній скарзі.

132. Інші доводи касаційної скарги переважно спрямовані на необхідність Верховному Суду здійснити переоцінку доказів у справі, що виходить за межі розгляду справи судом касаційної інстанції, визначені статтею 400 ЦПК України.

133. Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду

від 16 січня 2019 року в справі № 373/2054/16-ц).

134. Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (зокрема рішення у справі «Пономарьов проти України») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

135. Європейський суд з прав людини неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення у справі Ruiz Torija v. Spain від 09 грудня 1994 року, заява № 18390/91, §§ 29-30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною, більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

136. Оскаржена постанова апеляційного суду є достатньо вмотивованою та містить висновки суду щодо питань, які мають значення для вирішення справи.

137. В межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, Верховним Судом не встановлено підстав для висновку, що апеляційний суд ухвалив оскаржену постанову із неправильним застосуванням норм матеріального права або із порушенням норм процесуального права.

138. Відповідно до першої статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального прав. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 410, 415, 416, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_5 , в інтересах якої діє адвокат Наверіані Оксана Володимирівна, залишити без задоволення.

2. Постанову Одеського апеляційного суду від 12 грудня 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: Є. В. Синельников О. М. Осіян Н. Ю. Сакара О. В. Ступак В. В. Шипович