РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №568/2034/25

Провадження №2/568/156/26

03 лютого 2026 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

суддя Сільман А.О.

секретар судового засідання Саган В.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження матеріали цивільної справи №568/2034/25

за позовом ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ

ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" звернулось до суду з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором в розмірі 14033,53 грн., судового збору та витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 23.03.2023 р. між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №683636, відповідно до якого відповідачу надано кредитні кошти в сумі 2300 грн. строком на 420 днів зі сплатою відсотків за користування коштами. Проте, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 14033,53 грн., з яких: 2298,9 грн. заборгованість за тілом кредиту, 11734,63 грн. заборгованість за відсотками.

01.02.2024 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ТОВ «Селфі Кредит» укладено договір відступлення права вимоги, на підставі якого первісний кредитор відступив право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором.

Посилаючись на порушення відповідачем своїх зобов`язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14033,53 грн., 2422,40 грн. судового збору та 8000 грн. витрат на правничу допомогу.

Ухвалою від 10.12.2025 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Позивач в судове засідання не з`явився. В прохальній частині позовної заяви позивач просив розглянути справу без його участі.

Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомила. Поштове повідомлення направлене за місцем реєстрації відповідача, повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за зазначеною адресою».

Суд враховує, що помітки пошти «адресат відмовився», «адресат відсутній за вказаною адресою» - судова повістка вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відповідної відмітки; (Пункт 3, 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України, Постанови ВС від 21 грудня 2022 року у справі № 757/15603/19 (провадження № 61-7187св22), 30 листопада 2022 року у справі № 760/25978/13-ц (провадження № 61-6788св22), 31 серпня 2022 року у справі № 760/17314/17).

На підставі ч.11 ст.128 ЦПК України, викликав відповідача до суду здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання учасника справи не перешкоджає розгляду справи по суті.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не проводилось.

Дослідивши матеріали справи, суд враховує наступне.

23.03.2023 року між ТОВ «Селфі Кредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання споживчого кредиту №683636 (а.с. 9-19).

Відповідно до п. 1.2 Договору, товариство надає споживачу кредит у гривні, а споживач зобов`язується одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним та виконати інші обов`язки, передбачені цим договором.

Пунктом 1.3 Договору передбачено, що сума кредиту складає 2300 грн., тип кредиту кредит.

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що кредит надається строком на 420 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 30 днів.

Стандартна процентна ставка становить 2,2% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4 Договору (п. 1.5.1).

Відповідно до п.1.6. договору, мета отримання кредиту: споживчі (особисті) потреби.

Відповідно до п.2.1. договору про надання споживчого кредиту, кредит надається клієнту в безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Додатком №1 до договорі, сторони узгодили графік платежів за договором про споживчий кредит (а.с.19).

З довідки про ідентифікацію вбачається, що відповідач здійснив ідентифікацію в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши свої персональні дані, зокрема РНОКПП та дату її народження, номер мобільного телефону, що дає можливість її ідентифікувати. За вказаними у довідці про ідентифікацію відомостями можна точно встановити, кому саме було надіслано одноразовий ідентифікатор (А524) та ким підписано кредитний договір №683636 від 23.03.2023 року. Довідка про ідентифікацію підписана електронним цифровим підписом представника ТОВ «Селфі Кредит», що підтверджено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, котрий є в матеріалах справи (а.с.22).

Крім того, в матеріалах справи міститься паспорт споживчого кредиту від 23.03.2023 р., яким передбачено процентну ставку, строк кредитування, спосіб та строк надання кредиту, загальні витрати за кредитом, орієнтовна загальна вартість кредиту (а.с. 20-21).

На виконання умов договору позивач перерахував на рахунок відповідача грошові кошті в сумі 2300 грн., номер транзакції в системі 549f1a4f-d955-4a94-a477-71e170aa9391, зарахування на картку НОМЕР_2 , що підтверджується інформацією ТОВ «Пейтек» від 09.05.2024 р. (а.с. 22).

01.02.2024 року між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» укладено Договір факторингу №01022024, відповідно до умов якого фактор передає грошові кошти в розпорядження клієнта за плату, а клієнт відступає право грошової вимоги до боржників за кредитними Договорами (а.с. 29-34).

Відповідно до реєстру боржників до договору факторингу ТОВ «Селфі кредит» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» право вимоги до боржника ОСОБА_1 по Договору №683636 в загальній сумі 14033,53 грн., з яких: 2298,90 грн. тіло кредиту, 11734,63 грн. відсотки (а.с. 34).

01.02.2024 р. між ТОВ «Селфі кредит» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» підписано акт приймання-передачі реєстру боржників від 01.02.2024 р. до договору факторингу №01022024 (а.с. 35).

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», як новий кредитор звернулося до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованість за договором №683636 від 23.03.2023 р. в сумі 14033,53 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту 2298,9 грн., заборгованість за сумою відсотків 11734,63 грн.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Із прийняттям Закону України Про електронну комерцію N 675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 вказаного Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Положеннями статті 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Ч.12 ст.11 Закону України «Про електронні довірчі послуги», встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Як вбачається з матеріалів справи, анкета-заява на кредит, паспорт споживчого кредиту, договір про споживчий кредит, графік платежів підписано ОСОБА_1 шляхом накладення електронного підпису одноразового ідентифікатора.

Отже, між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, який оформлений сторонами в електронній формі з використанням електронного підпису.

Після підписання договору у сторін виникли взаємні права та обов`язки, зокрема, у товариства виникло зобов`язання надати кредитні кошти відповідачу, а у відповідача виникло зобов`язання повернути кредит зі сплатою платежів у визначений договором строк.

Встановлено, що прийняті на себе зобов`язання за вказаним кредитним договором ТОВ «Селфі кредит» виконало належним чином, перерахувавши грошові кошти на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач.

Однак, відповідач свої зобов`язання в частині повернення коштів не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість перед позивачем.

Відповідно до ст.1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу (ч. 1 ст. 10781 ЦК України).

Відповідно до долученого до справи договору факторингу, сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, визначили межі, зміст прав, які перейшли до нового кредитора, порядок передачі документів новому кредитору, що підтверджують права вимоги до боржника.

А відтак, позивачем доведено перехід права вимоги до ОСОБА_1 за договором №01022024 від ТОВ «Селфі кредит» до ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал».

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи в сукупності підтверджують факт виконання позикодавцем своїх зобов`язань за кредитним договором, а саме перерахування грошових коштів в сумі 2300 грн. на банківську картку відповідача, номер якої повідомив кредитодавцю сам відповідач.

Однак, в порушення норм чинного законодавства та умов договору, відповідач свої зобов`язання за договором належним чином не виконав, кредитні кошти у визначений договором строк не повернув, а відтак, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 2298,9 грн. тіла кредиту є обґрунтованою та підлягають задоволенню.

Зазначена заборгованість підтверджується представленим позивачем розрахунком заборгованості, який є арифметично правильним та не спростований відповідачем.

Щодо стягнення з відповідача 11734,63 грн. відсотків за користування кредитними коштами за період 23.03.2024 р. по 01.02.2024 р.

За змістом статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства.

Як вбачається з умов договору про надання фінансового кредиту від 23.03.2023 року його укладено до 17.03.2024 р. Процентна ставка становить 2,2% в день.

Здійснивши розрахунок відсотків, враховуючи здійснену відповідачем часткову оплату відсотків в сумі 4249,73 грн., суд дійшов висновку про обгрунтованість стягнення 11734,63 грн. відсотків нарахованих за вказаний позивачем період з 23.03.2023 р. по 01.02.2024 р.

Щодо стягнення з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу, суд враховує наступне.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно із ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини першої та другої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті137та частина восьма статті 141 ЦПК України). У даній категорії справ заявник повинен довести сам факт надання послуг, а не їх оплату.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договором про надання правової допомоги.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Установлено, що в позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8000 грн..

На підтвердження наданих послуг, представником позивача долучено: договір про надання правничої допомоги №0107 від 01.07.2025 р., акт наданих послуг №1019 від 10.11.2025 року, детальний опис наданих послуг до акту №1019 від 10.11.2025 року за договором про надання правової допомоги від 01.07.2025 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю, ордер на надання правової допомоги.

Як вбачається із матеріалів справи, 01.07.2025 р. між Адвокатським об`єднанням "Апологет" та ТОВ "ФК "Кредит-Капітал" укладено договір про надання правової допомоги №0107 (а.с. 38).

Умовами договору передбачено, що клієнт замовляє, приймає та оплачує, а виконавець надає послуги правової (правничої) допомоги, адвокатського захисту, представництва у всіх судах загальної юрисдикції, а також у відносинах з юридичними особами незалежно від форми власності та надає інші послуги, необхідні для забезпечення належного захисту прав і законних інтересів клієнта (п.1.1).

Із акту наданих послуг №1019 від 10.11.2025 р. вбачається, що клієнт замовив, а виконавець зобов`язався надати послуги з комплексного супроводу судових справ зі стягнення заборгованості за кредитними договорами, право вимоги щодо якої належить клієнту, стосовно боржника ОСОБА_1 по кредитному договору №683636, вартість послуг 8000 грн. (а.с. 38).

Згідно детального опису робіт від 10.11.2025 р. на виконання договору АО "Апологет" надані юридичні послуги: усна консультація щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості за кредитним договором витрачено 30 хв., ознайомлення з матеріалами справи витрачено 2 год., погодження правової позиції витрачено 30 хв., складання позовної заяви витрачено 3 год 30 хв, подання заяви до суду. Всього витрачено 6 год. 30 хв. (а.с. 39).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).

Суд керується тим, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, оскільки цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24.

Отже, суд з власної ініціативи перевіряє, чи є судові витрати, зокрема, неминучими, реальними, розумними, пов`язаними з розглядом справи, фактично понесеними, пропорційними.

Оцінюючи подані позивачем докази на підтвердження понесених ним витрат в суді першої інстанції, судом встановлено, що зазначені позивачем витрати на правничу допомога адвоката, які включають послуги: ознайомлення з матеріалами справи, надання усної консультації щодо перспектив та порядку стягнення заборгованості, погодження правової позиції не відповідають критерію неминучості витрат сторони у судовій справі, оскільки саме по собі не належать до представництва та захисту прав клієнта у суді та охоплюються (є складовою) підготовкою та поданням позовної заяви, що заявлені як окремі послуги, тому не можуть вважатися фактично понесеними як окремий вид робіт, виконаних адвокатом.

Суд вважає, що витрачений адвокатом час (3 год. 30 хв.) на складання позовної заяви, завищений у співвідношенні до складності справи та обсягу наданих позивачу послуг, оскільки ця справа є незначної складності.

Вказані вище обставини свідчать про те, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката в суді першої інстанції є неспівмірним із складністю справи, виконаних адвокатом робіт та ціною позову.

З огляду на зазначене, врахувавши характер та обсяг виконаної адвокатським об`єднанням роботи, принципу співмірності і розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат та виходячи з конкретних обставин справи, її складності та пропорційності розміру задоволених вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість стягнення з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовільнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 14033,53 грн. заборгованості, яка складається: 2298,9 грн. заборгованості за тілом кредита, 11734,63 грн. заборгованості за відсотками.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» 2422,40 грн. судового збору та 3000 грн. витрат на правничу допомогу.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" (місцезнаходження: 79018,Львівська обл.,м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, буд. 1, корпус 28, ЄРДПОУ 35234236)

Відповідач: ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 )

Повний текст виготовлено 03.02.2026 р.

Суддя А.О.Сільман