Справа № 161/1438/13- ц
Провадження № 4-с/161/9/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Шестерніна В.Д.

за участю секретаря Мельник А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересовані особи: ОСОБА_2 ,-

встановив:

І.Короткий зміст скарги

30.09.2025 ОСОБА_1 звернулася в суд із скаргою на дії державного виконавця.

Скарга мотивована тим, що 08.05.2013 державним виконавцем Першого відділу ДВС Луцького МУЮ в рамках виконавчого провадження №37822176 накладено арешт на все нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Арешт на майно був накладений в порядку примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2013 у справі №161/1438/13-ц про солідарне стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором №4/67/160508 від 16.05.2008 в розмірі 247 398,85 грн., а також судового збору в розмірі 618,50 грн.

Виконавче провадження №37822176 було завершене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV та направлено за належністю до Луцького районного відділу ДВС РУЮ.

Луцький районний відділ ДВС РУЮ відкрив виконавче провадження №42532457 з виконання цього ж рішення суду від 12.03.2013 у справі №161/1438/13-ц. Вказане виконавче провадження було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII.

Повторно виконавчий лист до виконання стягувачем не пред`являвся.

Будь-яка необхідність у застосуванні арешту на майно боржника станом на день звернення до суду зі скаргою відсутня. Будь-які майнові претензії до боржника як з боку стягувача, так і з боку держави, відсутні. Наявність арешту майна боржника порушує його право розпоряджатися своєю власністю.

В зв`язку з цим боржник просила суд зобов`язати орган державної виконавчої служби зняти (скасувати) арешт, накладений на її нерухоме майно.

ІI.Позиція інших учасників судового процесу

Позиція стягувача

Стягувач правом на подання відзиву на скаргу на бездіяльність державного виконавця не скористався.

Позиція органу державної виконавчої служби

03.11.2025 представник органу державної виконавчої служби подав відзив на скаргу на дії державного виконавця, який мотивував тим, що у відділі на виконанні перебувало виконавче провадження №42532457 з примусового виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/1438/13-ц від 29.04.2013.

Це виконавче провадження було завершене головним державним виконавцем відділу Будь С.Л. 14.12.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження».

В межах цього виконавчого провадження арешт на нерухоме майно державними виконавцями відділу не накладався. Арешт на майно боржника був накладений державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції на підставі постанови від 08.05.2013 в рамках виконавчого провадженн №37822176.

Факту виконання рішення суду не встановлено. До Луцького відділу ДВС у Луцькому районі Волинської області виконавчий лист не пред`являвся.

Просив суд відмовити в задоволенні скарги.

ІIІ.Процесуальні дії суду, клопотання та заяви учасників судового процесу

Ухвалою суду від 17.09.2025 скаргу на дії державного виконавця прийнято до розгляду.

Боржник, стягувач та державний виконавець в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Представники боржника та органу державної виконавчої служби подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Від інших учасників справи будь-яких заяв чи клопотань не надходило.

Відповідно до ч. 2 ст. 450 ЦПК України неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

У зв`язку неявкою учасників справи в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч. 2 ст. 247 ЦПК України).

ІV.Фактичні обставини справи

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2013 у справі №161/1438/13-ц стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/67/160508 від 16.05.2008 в розмірі 247 398,85 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/67/160508 від 16.05.2008 в розмірі 247 398,85 грн. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/67/160508 від 16.05.2008 в розмірі 247 398,85 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» судовий збір в розмірі 2 473,99 грн., по 618,50 грн. з кожного (а.с. 10-11).

На виконання цього рішення суду було видано виконавчий лист №1438 від 29.04.2013, з примусового виконання якого 08.05.2013 заступником начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Покидюк Ольгою Миколаївною було відкрите виконавче провадження №37822176 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2013 ВП №37822176, а.с. 26).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 25.03.2019 у справі №161/1438/13-ц замінено стягувача Акціонерне товариство «БМ Банк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» у виконавчих провадженнях з примусового виконання рішення Луцького міськрайоного суду Волинської області від 12.03.2013 у справі №161/1438/13 (а.с. 12-13).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27.04.2021 у справі №161/1438/13-ц замінено стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Гроуф Капітал Факторинг» на його правонаступника ОСОБА_2 у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12.03.2013 у справі №161/1438/13-ц (а.с. 16-17).

В заяві ОСОБА_2 від 20.07.2019 зазначено про те, що він не має до ОСОБА_1 фінансових та майнових претензій за кредитним договором №4/67/16050/ від 16.05.2008, зобов`язання виконані нею в повному обсязі (а.с. 19).

08.05.2013 заступником начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Покидюк Ольгою Миколаївною було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП №37822176), якою накладено арешт на все майно ОСОБА_1 та заборонено його відчужувати в межах суми боргу (публічні відомості Автоматизованої системи виконавчих проваджень).

Арешт нерухомого майна ОСОБА_1 , як публічне обтяження, 14.05.2013 був зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, номер запису про обтяження: 915118 (відомості Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а.с. 69).

11.03.2014 заступником начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Покидюк Ольгою Миколаївною було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №37822176 на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (публічні відомості Автоматизованої системи виконавчих проваджень).

У відповіді Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області від 09.09.2025 №124468 (а.с. 20) зазначено про те, що згідно з відомостями Автоматизованої системи виконавчих проваджень на виконанні у відділі перебувало виконавче провадження ВП №42532457 з виконання виконавчого листа Луцького міськрайонного суду Волинської області №161/1438/13 від 29.04.2013 про стягнення солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «БМ Банк» заборгованість за кредитним договором №4/67/160508 від 16.05.2008 в розмірі 247 398,85 грн. та по 618,50 грн. судового збору.

Виконавче провадження №42532457 завершене 14.12.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» (відповідь Луцького ВДВС у Луцькому району Волинської області ЗМУМЮ від 09.09.2025 №124468, а.с. 20).

В межах виконавчого провадження №42532457 арешт на майно ОСОБА_1 не накладався.

V.Мотиви суду та застосоване законодавство

Згідно з ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Це конституційне положення відображено і у ч. 1 ст. 18 ЦПК України, відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Умови і порядок виконання судових рішень, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх в добровільному порядку, на час видачі виконавчого листа від 29.04.2013 №1438, пред`явлення його до виконання та накладення арешту на майно боржника були врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 №606-XIV (далі - Закон №606-XIV), який втратив чинність 05.10.2016.

Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону №606-XIV звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Аналогічна за змістом норма закріплена у ч. 1 ст. 48 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII «Про виконавче провадження» (далі - Закон №1404-VIII), який набрав чинності з 05.10.2016.

Отже, арешт є початковою стадією виконавчого провадження щодо звернення стягнення на майно боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 57 Закону №606-XIV (у редакції, чинній на момент накладення арешту на майно боржника) арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Схожі за змістом приписи містяться у статті 56 Закону №1404-VIII.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону №606-XIV виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Відповідно до ст. 1 Закону №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 18 Закону №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону №606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі направлення виконавчого документа за належністю до іншого відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону №1404-VIII у разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Згідно з положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В постановах Верховного Суду у складі колегій суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07.07.2021 у справі №2-356/12, від 03.11.2021 у справі №161/14034/20, від 22.12.2021 у справі №645/6694/15-ц, від 26.01.2022 у справі №127/1541/14-ц, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18.01.2023 у справі №127/1547/14-ц, в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.01.2023 у справі №2-3600/09 викладено правовий висновок про те, що наявність протягом тривалого часу нескасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача, є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає оскаржувані дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.04.2020 в справі №641/7824/18 зазначено, що завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. В порядку судового контролю за виконанням судових рішень такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси сторони виконавчого провадження порушені, а скаржник використовує цивільне судочинство для такого захисту. По своїй суті ініціювання справи щодо судового контролю за виконанням судових рішень не для захисту прав та інтересів є недопустимим.

За встановлених фактичних обставин справи та з урахуванням релевантних джерел права суд дійшов таких висновків.

На все нерухоме майно ОСОБА_1 державним виконавцем було накладено арешт. Арешт був накладений в рамках виконавчого провадження №37822176 з примусового виконання виконавчого листа від 29.04.2013, виданого Луцьким міськрайонним судом Волинської області у справі №161/1438/13 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БМ Банк» заборгованості за кредитним договором.

11.03.2014 виконавче провадження №37822176 було закінчене на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 Закону №606-XIV.

В подальшому вказаний виконавчий лист від 29.04.2013 перебував на примусовому виконанні в іншому органі державної виконавчої служби в рамках іншого виконавчого провадження №42532457, яке 14.12.2017 було завершене на підставі п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону №1404-VIII. Арешт на майно ОСОБА_1 в рамках цього виконавчого провадження не накладався.

Право вимоги за спірним кредитним договором перейшло по ланцюгу правочинів фактрингу до нового кредитора ОСОБА_2 , який не має майнових претензій до боржника ОСОБА_1 .

Виконавче провадження як сукупність дій, спрямованих на примусове виконання рішень, передбачає застосування арешту майна боржника як засобу, що обмежує можливість відчуження майна боржником із метою його подальшої реалізації у спосіб, передбачений законом.

Правовою метою накладення державним (приватним) виконавцем арешту на майно боржника є забезпечення реального виконання рішення, що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягає примусовому виконанню.

Відтак, оскільки арешт був накладений з метою забезпечення реального виконання рішення суду, новий кредитор майнових претензій до ОСОБА_1 немає, то правові та фактичні підстави для збереження арешту, накладеного на майно божника, є відсутніми.

Наявність протягом тривалого часу не скасованого арешту на майно боржника, за умови відсутності виконавчого провадження та майнових претензій з боку стягувача є невиправданим втручанням у право особи на мирне володіння своїм майном.

Не зняття арешту з майна боржника у виконавчому провадженні саме за обставинами цієї справи є протиправною бездіяльністю органу державної виконавчої служби, і порушене право скаржника підлягає захисту шляхом зобов`язання органу державної виконавчої служби зняти арешт з майна боржника.

Отже, скаргу боржника слід задовольнити.

Керуючись ст. ст. 447, 451 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Луцького відділу державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, заінтересовані особи: ОСОБА_2 - задовольнити.

Зобов`язати Луцький відділ державної виконавчої служби у Луцькому районі Волинської області Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України зняти арешт, накладений на нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 08.05.2013, винесеної заступником начальника Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції Покидюк Ольгою Миколаївною у виконавчому провадженні №37822176 (публічне обтяження (арешт) зареєстроване в Державному реєстрі речових прав 14.05.2013, номер запису про обтяження: 915118).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення її повного тексту.

Повний текст ухвали суду складено - 03.02.2026.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.Д. Шестернін