Справа № 286/2921/25
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року м. Овруч

Овруцький районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Гришковець А. Л. ,

з участю позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача Приходька І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Овручі справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» про розірвання договорів оренди землі, скасування реєстрації договорів в реєстрі речових прав, припинення права користування земельними ділянками, повернення земельних ділянок та стягнення заборгованості , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду та просить розірвати договори оренди земельних ділянок, що належать їй на праві власності, розміром 0,8220 га та 0,8877 га, кадастрові номери :14:000:0164 та :13:000:0034 відповідно, укладені 10 грудня 2018 року між нею та відповідачем - TOB «ВІІ «Полісся»; припинити право користування (оренди) відповідачем TOB «ВП «Полісся» земельних ділянок, що належить їй на праві власності розміром 0,8220 га та 0,8877 га, кадастрові номери :14:000:0164 та :13:000:0034 відповідно; скасувати державну реєстрацію договорів оренди земельної ділянки, що належать їй на праві власності розміром 0,8220 га та 0,8877 га, кадастрові номери :14:000:0164 та :13:000:0034 відповідно, укладені 10 грудня 2018 року між нею та відповідачем ТОВ «ВП «Полісся»; зобов"язати повернути їй земельні ділянки відповідачем ТОВ «ВП «Полісся», що належать їй на праві власності розміром 0,8220 га та 0,8877 га, кадастрові номери :14:000:0164 та :13:000:0034 відповідно, а також стягнути з відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» 4002 грн. 88 коп. заборгованості з орендної плати за земельні ділянки розміром 0,8220 га та 0,8877 га, кадастрові номери :14:000:0164 та :13:000:0034 відповідно, згідно договорів оренди, укладених 10 грудня 2018 року між нею та відповідачем - ТОВ «ВП «Полісся», мотивуючи тим, що вона - ОСОБА_1 , має у власності земельні ділянки, як спадкове майно після смерті матері - ОСОБА_2 , ділянки (паї), розміром 0,8220 га та 0,8877 га, кадастрові номери :14:000:0164 та :13:000:0034 відповідно.

Між нею та відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «ВП «Полісся», 10 грудня 2018 року було укладено договори оренди землі. Право оренди землі було зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав її земельні ділянки були передані в суборенду третій особі - ТОВ «Техресурс».

Відповідач по справі не сплачує орендну плату у встановленому договором терміні та розмірі.

Відповідно до пункту 4.1 Договору орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі та визначеному конкретною сумою у договорі розмірі: 1377 грн. 35 коп. (по додатковій угоді 1695 грн. 20 коп.) та 306грн. 24 коп..

Пунктом 4.5 Договору передбачено, що орендна плата вноситься протягом року, але не пізніше 31 грудня.

Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, відповідач не провів зі нею розрахунок за 2023, 2024 роки. Коли вона звернулась до відповідача із тим, чому їй не сплачені кошти, то отримала відповідь про те, що вживаються заходи для виконання договору, але заборгованість відповідачем на даний час не погашена.

Розмір орендної плати, сплата орендної плати, термін дії договору є істотними умовами договору оренди землі, а їх порушення тягне за собою розірвання такого договору.

Представником відповідача ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову, посилаючись на те, що ТОВ "ВП "ПОЛІССЯ" є неналежним відповідачем, оскільки у нього наразі відсутнє право оренди через його відчуження (продаж) новому орендареві ТОВ "ТЕХРЕСУРС". Згідно Договору відчуження права оренди до нього перейшли усі права та обов`язки орендаря зазначених земельних ділянок без винятків та визначення дати переходу (універсальне правонаступництво).

Третьою особою ТОВ «Техресурс» надано письмове пояснення щодо позову, в якому останнє зазначило, що проти позову заперечують, оскільки твердження позивача є необґрунтованими й спростовуються державною реєстрацію права оренди та іншими обставинами.

У відповідача наразі відсутнє право оренди через його відчуження (продаж) новому орендареві ТОВ "Техресурс". Згідно Договору відчуження права оренди, перейшли усі права та обов`язки орендаря зазначених земельних ділянок, без винятків та визначення дати переходу (універсальне правонаступництво).

До нового орендаря ТОВ "Техресурс" несправедливим було б застосування санкцій по договору (дострокове розірвання договору, стягнення пені тощо), оскільки він не вчинив винних дій та не допустив бездіяльності для створення таких підстав.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених в позовній заяві. При цьому, пояснила, що до даного часу їй не проведено виплату орендної плати за належні їй земельні ділянки за 2023-2024 роки, хоча вона неодноразово зверталася до відповідача з вказаного питання. Про те, що земельними ділянками користується третя особа вона дізналася тільки в суді. Замінювати відповідача вона не бажає.

Представник відповідача ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся»» в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечив, з підстав зазначених у відзиві. Крім того, просить врахувати письмові додаткові пояснення у справі, в яких відмітив, що з огляду на ст. 652 ЦК України, наразі має місце істотна зміна обставин, оскільки при укладенні договору оренди землі сторони керувалися тим що договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Відчуження права оренди орендарем іншій особі, без згоди орендодавця (власника), здається істотною зміною обставин бо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір оренди землі або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони досі не досягли згоди щодо приведення договору оренди у відповідність з обставинами, які істотно змінились (зокрема шляхом укладення тристоронньої додаткової угоди до договору оренди землі про зміну сторони орендаря в договорі), або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності визначених законом умов.

Крім того, вказав, шо після відчуження права оренди земельної ділянки орендарем стає особа (фізична або юридична), до якої це право перейшло на підставі відповідного правочину (договору купівлі-продажу, міни, відчуження тощо). Новий орендар набуває права володіння та користування ділянкою з моменту державної реєстрації цього права, тоді як попередній орендар втрачає ці права. Основні положення відчуження права оренди: письмова форма - договір відчуження права оренди обов`язково укладається в письмовій формі та підписується колишнім орендарем та новим набувачем; державна реєстрація - перехід права оренди підлягає обов`язковій державній реєстрації; умови договору - новий орендар приймає на себе всі права та обов`язки за основним договором оренди, якщо інше не передбачено договором

Позивачем вимагається від суду застосування наслідків порушення зобов`язання (ст. 610 та ст. 611 ЦК України). Разом із тим ст. 614 ЦК України визначає наявність вини як підставу відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за це, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Загальновизнаним фактом є те що 24 лютого 2022 року Російська Федерація розпочала черговий акт збройної агресії проти України повномасштабне вторгнення, яке за обсягами вчинених порушень міжнародного гуманітарного права та міжнародного права прав людини є найбільшим збройним конфліктом у Європі після завершення Другої світової війни.

28 лютого 2022 року торгово-промислова палата опублікувала на своєму офіційному сайті лист щодо військової агресії РФ проти України як форс-мажорну обставину (обставину непереборної сили), що стало підставою введення воєнного стану (https://biz.ligazakon.net/analitycs/210372_orendna-plata-pd-chas-vonnogo-stanushcho-robiti-bznesu).

Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору. Інакше кажучи, орендар і надалі повинен сплачувати орендну плату, але, якщо через форс-мажорні обставини він порушить строк сплати орендної плати, він не може бути притягнутий до відповідальності, передбаченої договором оренди чи законом.

Суд, врахувавши доводи учасників, наведені в їх письмових заявах по суті справи, вислухавши в судовому засіданні пояснення позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про орендну землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України.

В ч.ч.1, 2, 4 ст. 93 ЗК України законодавець закріпив, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення може відчужуватися, передаватися у заставу (іпотеку) її користувачем без погодження з власником такої земельної ділянки, крім земельних ділянок державної, комунальної власності у випадках, визначених законом. Відчуження, передання у заставу (іпотеку) права оренди земельної ділянки здійснюється за письмовим договором між її користувачем та особою, на користь якої здійснюється відчуження або на користь якої передається у заставу (іпотеку) право оренди землі. Такий договір є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі у порядку, передбаченому законодавством.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України передбачено, що передача в орендну земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Згідно ж ч.1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості

Відповідно до ст. 792 ЦК України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Статтею 1 Закону України «Про орендну землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Положеннями ч.5 ст. 7 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що у разі відчуження права оренди земельної ділянки таке право переходить до особи, на користь якої воно відчужено.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про орендну землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 15 Закону України «Про орендну землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату є однією із суттєвих умов договору оренди.

Відповідно до ст. 21 Закону України «Про орендну землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Положеннями ст. 24 Закону України «Про орендну землі» передбачено право орендодавця вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

За положеннями ч.1 ст. 32 Закону України «Про орендну землі» на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України.

Пунктом «д» ч.1 ст. 141 ЗК України передбачено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Згідно з положенням ч.1 ст. 34 Закону України «Про орендну землі» у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця.

В статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» законодавець закріпив, що торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо (частина друга статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»)».

Згідно з ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 06.03.2019 у справі № 183/262/17 дійшов висновку, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У п. «д» ч.1 ст. 141 ЗК України визначено, що підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати (два та більше випадки). При цьому, систематична сплата орендної плати не у повному обсязі, визначеному договором, тобто як невиконання, так і неналежне виконання умов договору, є підставою для розірвання такого договору, оскільки згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У постанові від 30 червня 2021 року у справі № 183/2390/18 (провадження № 61-5123св19) Верховний Суд зазначив, що «підставою для тлумачення судом правочину є наявність спору між сторонами щодо його змісту, невизначеність і незрозумілість буквального значення слів, понять і термінів у тексті всієї угоди або її частини, що не дає змогу з`ясувати дійсний зміст угоди або її частини, а волевиявлення сторони правочину не дозволяє однозначно встановити її намір.

У той же час, тлумачення не може створювати нові умови договору, а виключно роз`яснює існуючі умови угоди. Тобто суд може постановити рішення про тлумачення змісту договору без зміни його умов. При цьому, зважаючи на те, що метою тлумачення правочину є з`ясування змісту його окремих частин, який складає права та обов`язки сторін, тлумачення потрібно розуміти як спосіб можливості виконання сторонами умов правочину.

З огляду на викладене тлумаченню підлягає зміст угоди або її частина у способи, встановлені статтею 213 ЦК України, тобто тлумаченням правочину є встановлення (з`ясування) його змісту відповідно до волевиявлення сторін при його укладенні, усунення незрозумілостей та суперечностей у трактуванні його положень».

У постанові від 03 березня 2021 року у справі № 522/799/16 (провадження № 61-2887св20) Верховний Суд вказав, що метою тлумачення правочину є з`ясування того, що в ньому дійсно виражено, а не того, що малося на увазі. Потреба у тлумаченні правочину виникає у зв`язку з неповнотою або недостатньою ясністю окремих його умов. Саме тому при тлумаченні правочину суди першої та апеляційної інстанцій насамперед повинні були брати до уваги однакове для усього змісту правочину буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів, вжитих у правочині.

Щодо визначення правил тлумачення правочину, то відповідно до частини першої статті 637 ЦК України тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України. У частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значень термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також встановлення з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (у випадку безрезультативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення.

Наведені правила тлумачення умов договору відповідають правовим висновкам Верховного Суду щодо правил застосування статті 213 ЦК України, сформульованим у постанові від 15 червня 2021 року у справі № 447/559/18 (провадження № 61-5144св20).

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2018 року у справі № 753/11000/14-ц (провадження № 61-11сво17) зазначено правовий висновок, що у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, необхідно застосовувати тлумачення contra proferentem (Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав)). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови.

У постанові від 26 жовтня 2022 року у справі № 905/857/10 (провадження № 12-56гс21) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що «Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (частина перша статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»).

Статтею 10 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» встановлено, що протягом терміну дії цього Закону єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Викладене свідчить, що єдиний належний документ, який підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, - це сертифікат, виданий на підставі статті 14-1 Закону «Про торгово-промислові палати в Україні».

Разом з цим обставини, які можуть бути кваліфіковані як обставини непереборної сили (форс-мажор), можуть бути підтверджені належними доказами, зокрема висновками експертів, показаннями свідків. Суд також враховує підстави звільнення від доказування - обставини, які визнаються учасниками справи, обставини, визнані судом загальновідомими тощо (стаття 75 ГПК України). Отже, суд визнає наявність форс-мажорних обставин з урахуванням установлених обставин справи та наявних у справі доказів».

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, визначених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.ч. 5-6 ст.81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В ст.89 ЦПК України законодавець закріпив, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: з кадастровим номером :14:000:0164 площею 0,8220 га та з кадастровим номером :13:000:0034 площею 0,8877 га, які знаходяться на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району. Вказані земельні ділянки належали її покійній матері - ОСОБА_2 на підставі державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №065698 та серії ЖТ №065699, виданих 10.05.2004 Овруцьким відділом земельних ресурсів Житомирської області, на підставі розпорядження Овруцької райдержадміністрації №111 від 14 квітня 2004 року, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом серії ННМ №651242 та серії ННМ №651241 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148789195 від 10.12.2018 ( а.с. 9-10, 15-19).

10.12.2018 між орендодавцем - ОСОБА_1 та орендарем - товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», в особі директора Левківського Володимира Михайловича, було укладено договори оренди землі, відповідно до умов якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне володіння і користування земельні ділянки, які знаходяться на території Хлуплянської сільської ради Овруцького району Житомирської області площею 0,8220 га та 0,8877 га відповідно. Строк дії договорів 10 років (а.с. 11-14).

В п.п. 4.1.- 4.8. вказаного договору оренди сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 6,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 306 грн. 24 коп. та 1377 грн. 35 коп., за рік оренди відповідно.

Із цієї суми орендарем, як податковим агентом, утримуються податки, передбачені чинним законодавством України. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати можуть здійснюватись у натуральній формі, яка здійснюється шляхом передачі сільськогосподарської продукції чи товарів, у кількості або вартістю, яка є пропорційно до розміру орендної плати у грошовій формі, в іншій формі, що визначається та погоджується сторонами додатково. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюється з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування. При цьому, коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 1 січня року виплати/ нарахування.

Орендна плата вноситься орендарем у такі строки: до 31 грудня поточного року. Орендар перераховує грошові кошти орендної плати на банківський розрахунковий рахунок Орендодавця та/або виплачує через касу Орендаря та/або здійснює виплату засобами поштового зв`язку через місцеві відділення УДДДЗ «Укрпошта» шляхом надіслання на адресу Орендодавця поштових переказів, або в іншій формі, погодженій сторонами. Орендна плата може бути перерахована Орендодавцю як Орендарем, так і за його дорученням, третьою особою, що буде належним виконанням умов даного договору. Розмір орендної плати переглядається 1 (один) раз на 1 рік у разі: зміни умов господарювання, передбачених договором; зміни граничних розмірів орендної плати, визначених податковим кодексом України, підвищення цін і тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; погіршенням стану орендної земельної ділянки не з вини Орендаря, що підтверджено документами; в інших випадках, передбачених законом.

У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,001% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Відповідно до п. 12.1. договору дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; придбання Орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи Орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом.

В п. 12.4. договору зазначено, що розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається.

Відповідно до п. 14.1. договору цей договір набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації.

01.01.2019 між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» було укладено додаткову угоду до договору оренду землі (внесення змін до договору оренди) від 10.12.2018 про наступне:

-внести зміни у договір в пункт 2.6 та викласти його в наступній редакції: «Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 21189 грн. 94 коп.»;

-внести зміни у договір в пункт 4.1. та викласти його в наступній радакції: «Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі в розмірі 8% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає 1695 грн. 20 коп. за рік оренди»;

-в іншій частині договір залишено без змін (а.с. 21).

15.04.2025 товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся», в особі директора Тростенюк Тетяни Юріївни, та товариство з обмеженою відповідальністю «Техресурс», в особі представника Гриневич Оксани Миколаївни, уклали договір №25 відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок від 15.04.2025 (а.с. 82-84).

Згідно розділу 2 вказаного договору «Предмет договору» відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно продавцю належить зареєстроване право оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення по Овруцькому відділенню, загальною площею 213,13 га, в тому числі: Хлуплянська сільська рада, орендодавець (власник) ОСОБА_1 , кадастровий номер :13:000:0034, площа 0,89 га, кадастровий номер :14:000:0164, площа 0,82 га.

Згідно п. 2.1. цього договору продавець за цим договором продає (відчужує), а покупець придбаває право оренди зазначених земельних ділянок, що є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі в порядку, передбаченому законодавством.

У п.2.2. договору сторони погодили, що до покупця переходять усі права та обов`язки орендаря щодо земельних ділянок за договорами оренди землі (зі змінами та доповненнями додатковими угодами) (п.2.2. договору).

Згідно п.п. 3.1, 3.2. цього договору ціна відчуження (продажу) права оренди складає 100,00 гривень за 1 (один гектар) земельної ділянки (у т.ч. ПДВ). Оплата ціни здійснюється покупцем у порядку та строки, згідно виставленого продавця на оплату, з посиланням на цей договір та додатки до нього.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №438131740 від 05.08.2025 вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :13:000:0034, площею 0,8877 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії та номер 1-2030, виданого 10.12.2018 зареєстровано за ОСОБА_1 , тобто позивачем, 10.12.2018. За відповідачем - ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :13:000:0034, площею 0,8877 га, належної ОСОБА_1 .. Підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 10.12.2018, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «ВП «Полісся»; договір відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, серії та номер: 25, виданий 15.04.2025, видавник: сторони за договором; в оренду передається земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; право оренди земельної ділянки; договір укладено строком на 10 років, до 10.12.2028; орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «ВП «Полісся», новий орендар ТОВ «Техресурс», (а. с. 9).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №438131857 від 05.08.2025 вбачається, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :14:000:0164, площею 0,822 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину, серії та номер 1-2031, виданого 10.12.2018 зареєстровано за ОСОБА_1 , тобто позивачем, 10.12.2018. За відповідачем - ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право оренди земельної ділянки з кадастровим номером :13:000:0034, площею 0,8877 га, належної ОСОБА_1 .. Підстава для державної реєстрації: договір оренди землі, серія та номер: б/н, виданий 10.12.2018, орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «ВП «Полісся»; договір відчуження (продажу) права оренди земельних ділянок, серії та номер: 25, виданий 15.04.2025, видавник: сторони за договором; в оренду передається земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; право оренди земельної ділянки; договір укладено строком на 10 років, до 10.12.2028; орендодавець ОСОБА_1 , орендар ТОВ «ВП «Полісся», новий орендар ТОВ «Техресурс», (а. с. 10).

Копія відповіді на лист-вимогу ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся»» №166 від 04.09.2024 свідчить, що відповідачем було повідомлено ОСОБА_1 на його заяву від 22.08.2024 щодо сплати орендної плати по договору оренди землі від 10.12.2018 про те, що вживаються всі необхідні заходи щодо виконання орендарем договірних умов та дотримання вимог законодавства (а.с.25).

З листа-вимоги ОСОБА_1 да адресу ТОВ «ВП «Полісся» від 12.09.2024 вбачається, що позивач повідомляє відповідача, що в листі - відповіді зазначено не її особу та про надання в оренду двох земельних ділянок площею 0,8877 га та 0,822 га відповідно, та про неотримання згідно договору оренди орендної плати за 2023 рік (а.с. 22-24).

Згідно довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» про виплату орендної плати пайовику - ОСОБА_1 , вбачається, що по земельній ділянці з кадастровим номером :13:000:0034 за 2023 рік нараховано 1681 грн. 27 коп. орендної плати, ПДФО - 302 грн. 63 коп., військовий збір - 84 грн. 06 коп., сума до виплати - 1294 грн. 58 коп.;

по земельній ділянці з кадастровим номером :14:000:0164 за 2023 рік нараховано 303 грн. 72 коп. орендної плати, ПДФО - 54 грн. 67 коп., військовий збір - 15 грн. 19 коп., сума до виплати - 233 грн. 86 коп.. За 2024 рік нарахування не проводилося (а.с.46).

Однак, зважаючи, що 01.01.2019 між орендодавцем ОСОБА_1 та орендарем ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» було укладено додаткову угоду до договору оренду землі (внесення змін до договору оренди) від 10.12.2018, якою було внесено зміни у договір в пункт 4.1. та збільшено розмір орендної плати за земельну ділянку з кадастровим номером :13:000:0034, площею 0,8877 га, до 1695 грн. 20 коп. за рік оренди», орендна плата за земельну ділянку з кадастровим номером :14:000:0164 становить 306 грн. 24 коп. згідно умов договору, а також зважаючи, що згідно діючого податкового законодавства розмір ПДФО та військового збору у 2023 році становили 18% та 1,5% відповідно, а у 2024 році 18% та 5% відповідно (розмір військового збору підвищено з 01.12.2024- до 5%), розмір орендної плати буде становити:

- по земельній ділянці з кадастровим номером :13:000:0034 за 2023 рік 1695 грн. 20 коп. орендної плати, ПДФО - 305 грн. 14 коп., військовий збір - 25 грн. 42 коп., сума до виплати - 1364 грн. 62 коп.;

- по земельній ділянці з кадастровим номером :14:000:0164 за 2023 рік 306 грн. 24 коп. орендної плати, ПДФО - 55 грн. 12 коп., військовий збір - 4 грн. 59 коп., сума до виплати - 246 грн. 53 коп., а всього за 2023 рік - 1611 грн. 15 коп.;

- по земельній ділянці з кадастровим номером :13:000:0034 за 2024 рік 1695 грн. 20 коп. орендної плати, ПДФО - 305 грн. 14 коп., військовий збір - 84 грн. 76 коп., сума до виплати - 1305 грн. 30 коп.;

- по земельній ділянці з кадастровим номером :14:000:0164 за 2023 рік 306 грн. 24 коп. орендної плати, ПДФО - 55 грн. 12 коп., військовий збір - 15 грн. 31 коп., сума до виплати - 235 грн. 81 коп., а всього за 2024 рік - 1541 грн. 11 коп.;

Загальна сума до виплати за 2023 та 2024 рік складає 3152 грн. 26 коп. (1611 грн. 15 коп. +1541 грн. 11 коп.).

Посилання представника відповідача, що вони не є належним відповідачем у справі, зокрема в частині стягнення заборгованості по орендній платі за 2023-2024 роки, суд не може покласти в основу рішення у справі, оскільки право оренди спірних земельних ділянок, належних позивачу, перейшло до третьої особи - ТОВ «Техресурс» лише 15.04.2025, про що свідчать відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна та що не заперечується представником відповідача, а в договорі чітко визначено, що продавець за цим договором продає (відчужує), а покупець придбаває право оренди зазначених земельних ділянок, що є підставою для державної реєстрації переходу права оренди землі в порядку, передбаченому законодавством та до покупця переходять усі права та обов`язки орендаря щодо земельних ділянок за договорами оренди землі (зі змінами та доповненнями додатковими угодами). Тобто, аналіз змісту пунктів п. 2.1., 2.2 договору відчуження права оренди дає підстави вважати, що до третьої особи ніяким чином не перейшли борги відповідача за користування ним земельними ділянками до моменту вічуження права оренди.

Твердження представника позивача у письмових поясненнях про неможливість виконання зобов`язання в зв`язку з форс-мажорними обставинами, які є обставинами непереборної сили, а саме: військова агресія РФ проти України, що засвідчено листом Торгово-Промислової Палати України від 28.02.22, який було опубліковано на її сайті, також не може бути покладено в основу рішення у справі, оскільки, будь-яких доказів, що саме ці обставини перешкодили відповідачу у виконанні зобов`язань, ним не надано.

При цьому, суд відмічає, що правовідносини у справах, на правові висновки у постановах по яких посилається представник відповідача у відзиві на позов та письмових поясненях, та у справі, що розглядається, не є подібними, позаяк існує ряд істотних відмінностей саме у фактичних обставинах таких спорів, пов`язаних із правами й обов`язками їх сторін, що в свою чергу зумовлює і різний зміст спірних правовідносин та унеможливлює застосування правових висновків Верховного Суду, викладених у наведених представником відповідача у своїх заявах по суті справі, до спірних правовідносин у цій справі.

Відтак, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості по орендній платі.

Що стосується позовної вимоги щодо розірвання договору оренди, то з огляду на перебування на даний час земельних ділянок в користуванні третьої особи - ТОВ «Техресурс», вимоги до якої позивачем не заявлялися, дана вимога, а також похідні від неї задоволенню не підлягають.

Таким чином, аналізуючи правовідносини, що виникли між сторонами, норми права, що їх регулюють, та оцінивши всі докази, надані на підтвердження обставин, на які учасники посилалися, як на підставу своїх вимог і заперечень, в їх сукупності, з урахуванням наведених правових позицій Верховного Суду, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 3633 грн.60 коп. в дохід держави, який відповідно до положень ст. 141 ЦПК України в розмірі 732 грн. 72 коп. (20, 17%) підлягає стягненню з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 245, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), 3152 грн. 26 коп. заборгованості з орендної плати за земельні ділянки розміром 0,8220 га, кадастровий номер :14:000:0164 та розміром 0,8877 га, кадастровий номер :13:000:0034, згідно договорів оренди землі від 10.12.2018, укладених між ОСОБА_1 та товариством з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся».

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 732 грн. 72 коп..

В задоволенні решти вимог відмовити.

На рішення суду до Житомирського апеляційного суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: А. Л. Гришковець

Повне рішення виготовлено 20 лютого 2026 року.