Справа № 161/2391/26
Провадження № 2-н/161/226/26
У Х В А Л А

про відмову у видачі судового наказу

03 лютого 2026 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в особі судді Мазура Д.Г., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу з метою стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 ,

ВСТАНОВИВ :

Представник заявника ТОВ «Газорозподільні мережі України», адвокат Козлюк Зінаїда звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу.

Відповідно до ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

Заява та матеріали містять суперечності, які унеможливлюють видачу судового наказу, оскільки з них неможливо беззаперечно визначити адресу проживання боржника. Зокрема, в заяві та доданих до неї додатках адреса проживання боржника вказана: АДРЕСА_1 .

Крім того, до матеріалів заяви про видачу судового наказу стягувачем не додано будь- яких доказів, які б вказували на те, що ОСОБА_1 є власником чи користувачем будинку за адресою: АДРЕСА_2 в період нарахування заборгованості, де надаються послуги із газопостачання.

За нормами п. 8 ч. 1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Частиною 2 статті 167 ЦПК України, передбачено, що за результати розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Таким чином, стягувачем у заяві про видачу судового наказу не додано доказів щодо оформлення за ОСОБА_1 права власності на будинок за адресою: АДРЕСА_2 або доказів проживання за даною адресою.

А тому, вимога про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 не може бути розглянута в порядку наказного провадження, оскільки із поданої заяви (з додатками) судом не встановлено виникнення права грошової вимоги саме до особи, яку заявник визначив боржником.

За таких обставин, суддя вважає, що заявнику ТОВ «Газорозподільні мережі України», необхідно відмовити у видачі судового наказу.

Згідно ч. 1 ст.166 ЦПК України, відмова у видачі судового наказу з підстави, передбаченої п. 8 ч. 1 ст. 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення її недоліків.

Керуючись ст. 165 ЦПК України суддя,

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Газорозподільні мережі України» про видачу судового наказу з метою стягнення заборгованості за надані послуги з розподілу природного газу з ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 261 ЦПК України.

Дата складення повного тексту ухвали 03 лютого 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області Д.Г. Мазур