УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 404/2371/22

провадження № 61-1026ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду - судді-доповідача Пархоменка П. І., суддів Гудими Д. А., Краснощокова Є. В. - розглянув питання щодо відкриття касаційного провадження

за касаційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Трубчанінов Станіслав Олегович, на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

постановив ухвалу про таке:

1. У травні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути на його користь заборгованість за договором позики та 3 % річних з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення у розмірі 172 275,89 грн, а також судові витрати пов`язані з розглядом справи.

2. Рішенням Кіровський районний суд м. Кіровограда від 01 травня 2024 року позов задоволено.

3. Додатковим рішенням Кіровський районний суд м. Кіровограда від 15 травня 2024 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 600,00 грн.

4. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу та клопотання, в якому просив поновити строк на апеляційне оскарження вказаного судового рішення.

Зокрема вказував, що 18 червня 2024 року ним була подана апеляційна скарга на вказане рішення суду, однак ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 18 липня 2024 року її було повернуто як неподану.

На час залишення апеляційної скарги без руху та її повернення він проходив службу у ІНФОРМАЦІЯ_1 ОК «Південь». Він уповноважив адвоката Завгородню В. В. представляти його інтереси в суді та усунути недоліки апеляційної скарги, однак вона не виконала покладені на неї обов`язки, що стало причиною повернення апеляційної скарги.

Вказував, що про повернення апеляційної скарги йому стало відомо вже після спливу строку на апеляційне оскарження рішення суду.

Також зазначав, що він тривалий час проходив лікування у період з 08 квітня 2024 року по 01 травня 2024 року, 10 липня 2024 року (госпіталізація), 26 грудня 2024 року (госпіталізація), з 23 травня 2025 року по 03 червня 2025 року.

5. Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 01 травня 2024 року.

6. Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, в ході розгляду справи подав заяви, однак апеляційну скаргу подав після спливу одного року з моменту проголошення повного тексту судового рішення.

7. 21 січня 2026 року адвокат Трубчанінов С. О. в інтересах ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу суду апеляційної інстанції.

8. Касаційна скарга обґрунтована тим, що скаржник не погоджується із оскаржуваною ухвалою та вважає її такою, що ухвалена на засадах безальтернативності, позбавленої гнучкості поновлення строків на оскарження рішень, при врахуванні певних обставин індивідуального характеру, що становлять значний суспільний інтерес для учасників аналогічних справ, а також неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, де простежується порушення прав, свобод та законних інтересів скаржника, базових процесуальних гарантій, що забезпечують реалізацію права на захист та ефективне представництво інтересів.

9. Верховний Суд вважає, що підстав для відкриття касаційного провадження немає.

10. Верховний Суд робить висновки, що касаційна скарга є необґрунтованою, а тому у відкритті касаційного провадження слід відмовити на підставі частини четвертої та шостої статті 394 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК).

11. Вказаними нормами ЦПК (див. пункт 10) передбачено, що у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення. Ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

12. У цій ситуації Верховний Суд наголошує, що статтями 17, 352 ЦПК гарантовано учасникам справи, а також особам, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

13. В контексті дотримання права на справедливий суд, яке гарантовано статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) звертав увагу, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо апеляційне оскарження існує в національному правовому порядку, держава зобов`язана забезпечити особам під час розгляду справи в апеляційних судах, в межах юрисдикції таких судів, додержання основоположних гарантій, передбачених статтею 6 Конвенції, з урахуванням особливостей апеляційного провадження, а також має братись до уваги процесуальна єдність судового провадження в національному правовому порядку та роль в ньому апеляційного суду (пункт 53 рішення ЄСПЛ у справі «Воловік проти України» від 06 грудня 2007 року, заява № 15123/03).

14. «Право на суд», одним з аспектів якого є право на доступ, не є абсолютним; воно підлягає обмеженням, дозволеним непрямим шляхом, особливо коли йдеться про умови прийнятності апеляції (пункт 33 рішення ЄСПЛ у справі «Бруалла Гомес де ла Торре проти Іспанії» від 19 грудня 1997 року, заява № 155/1996/774/975). У багатьох випадках ЄСПЛ вирішував, що перш за все національні органи влади, зокрема суди, повинні вирішувати проблеми тлумачення національного законодавства. Це стосується, зокрема, тлумачення судами норм процесуального характеру, таких як строки, що регулюють подання документів або подання скарг. Підхід ЄСПЛ стосовно цього полягає в тому, що процесуальні обмеження не будуть сумісні з пунктом 1 статті 6, якщо вони не переслідують законну мету або якщо немає розумного співвідношення пропорційності між використаними засобами та метою, яку прагнуть досягти. Загалом, процесуальні норми не повинні обмежувати або зменшувати доступ особи таким чином або до такої міри, щоб порушити саму суть права (пункт 44 рішення ЄСПЛ у справі «Каракуця проти України» від 16 лютого 2017 року, заява № 18986/06).

15. ЄСПЛ визнав, що норми, які регулюють умови прийнятності апеляцій, спрямовані на забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання, зокрема, принципу правової визначеності, і що зацікавлені особи повинні очікувати, що ці правила будуть застосовані (пункт 52 рішення ЄСПЛ у справі «Мікулова проти Словаччини» від 06 грудня 2005 року, заява № 64001/00).

16. Відповідно до статті 354 ЦПК апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

17. Незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків: 1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; 2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (частина друга статті 358 ЦПК).

18. Згідно з частиною першою статті 126 ЦПК право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

19. Верховний Суд неодноразово звертав увагу, що сплив річного строку з дня складення повного тексту судового рішення є підставою для відмови у відкритті апеляційного провадження незалежно від причин пропуску строку на апеляційне оскарження, тобто законодавець імперативно встановив процесуальні обмеження для оскарження судового рішення зі спливом річного строку. У цьому аспекті дослідженню підлягають дві умови, передбачені частиною другою статті 358 ЦПК, а саме: а) чи подано апеляційну скаргу особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки; б) чи пропущено строк на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили (див. постанову Верховного Суду від 04 червня 2025 року у справі № 477/735/16-ц).

20. Апеляційний суд встановив, що апеляційна скарга ОСОБА_1 подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення.

21. При цьому ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про розгляд справи, в ході розгляду справи подав заяви.

22. Наведені у скарзі обставини щодо поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження через невиконання його адвокатом покладених на неї обов`язків, а саме невиконання вимог ухвали апеляційного суду, що стало причиною повернення апеляційної скарги, та те, що про повернення апеляційної скарги йому стало відомо вже після спливу строку на апеляційне оскарження рішення суду, не є обставинами непереборної сили.

23. Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції правильно застосував приписи статей 354, 358 ЦПК та дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження з огляду на недоведеність поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження.

24. За таких обставин суд апеляційної інстанції зробив обґрунтований висновок, що виключні випадки для поновлення річного строку на апеляційне оскарження відсутні, що є наслідком відмови у відкритті апеляційного провадження.

25. У рішенні від 03 квітня 2008 року в справі «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03) ЄСПЛ зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення в їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

26. Верховний Суд також зазначає, що норма про відмову у відкритті апеляційного провадження в разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення (частина друга статті 358 ЦПК), не порушує саму сутність права доступу до правосуддя, а запровадження наведеного процесуального строку відповідає завданням цивільного судочинства та основним засадам (принципам) цивільного судочинства, зокрема таким, як «змагальність сторін» (кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій) та «неприпустимість зловживання процесуальними правами» (учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається).

27. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 вересня 2024 року у справі № 490/9587/18.

28. Доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з висновком апеляційного суду стосовно поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження та не спростовують правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права.

29. З огляду на наведене у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року слід відмовити, оскільки скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наведені у скарзі доводи висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Керуючись статтями 258-261, 394 ЦПК, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якого представляє адвокат Трубчанінов Станіслав Олегович на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 22 грудня 2025 року у справі № 404/2371/22.

2. Копію ухвали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: П. І. Пархоменко

Д. А. Гудима

Є. В. Краснощоков