У Х В А Л А

іменем України

про відмову у прийнятті зустрічного позову

20.02.2026 м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Застрожнікова К.С., розглянувши матеріали зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, який надійшов у цивільній справі за позовом заява ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яка призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні, -

В С Т А Н О В И В:

До Солом`янського районного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судових справ справа передана судді Застрожніковій К.С.

19.12.2025 ухвалою по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін.

13.02.2026 згідно із протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду, судді Застрожніковій К.С. розподілено зустрічну позовну заяву, подану відповідачем ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Орган опіки і піклування ВК Монастирищенської міської ради Черкаської області, про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, для вирішення питання стосовно їхнього спільного розгляду в одному провадженні.

16.02.2026 зустрічний позов фактично передано судді канцелярією суду.

Ознайомившись із матеріалами зустрічної позовної заяви, вивчивши первісний та зустрічний позов, суд дійшов до висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову до спільного розгляду із первісним, виходячи із наступного.

Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 49 ЦПК України відповідач має право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Згідно вимог ч.1 ст.193 ЦПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

У відповідності до вимог ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

За ч. 3 ст.193 ЦПК України вимоги за зустрічним позовом ухвалою суду об`єднуються в одне провадження з первісним позовом.

Отже, зустрічний позов - це позов, що подається відповідачем до позивача для одночасного розгляду з первісним позовом. Зустрічний позов характеризується самостійністю матеріально-правової вимоги відповідача до позивача.

Зустрічний позов має певну специфіку, яка відрізняє його від інших видів позовів (зокрема, й від первісного). По-перше, право подання зустрічного позову має не будь-який учасник процесу, а лише відповідач за первісним позовом; пред`являється він до первісного позивача. По-друге, подання зустрічного позову є можливим лише у строк для подання відзиву. По-третє, зустрічний позов має на меті захист від первісного позову або заліком, або спростуванням його частково чи повністю, або розглядом в одному провадженні хоча й різних, але взаємопов`язаних вимог.

Суд наголошує, що прийняття зустрічного позову дозволяє розглянути в одному процесі вимоги обох сторін, що дає можливість заощадити час і сприяє більш швидкому захисту їхніх прав та інтересів, а також запобігає можливості винесення суперечливих і взаємовиключних судових рішень у цивільній справі.

Однак, вирішуючи питання про прийняття до розгляду зустрічного позову, слід виходити з такого.

У своїх постановах від 27.01.2021 у справі №908/1688/20, у постанові Великої Палати від 13.03.2019 № 916/3245/17 Верховний Суд зазначав, що зустрічний позов повинен бути взаємно пов`язаний з первісним, при цьому взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах.

У п. 21 постанови Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №904/6157/19 вказано, що взаємна пов`язаність зустрічного та первісного позовів може виявлятись у наступному: обидва позови взаємно пов`язані, і їх спільний розгляд сприятиме оперативному і правильному вирішенню спору. Взаємна пов`язаність первісного і зустрічного позову може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах; вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись; задоволення зустрічного позову виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову. Подання такого зустрічного позову має на меті довести відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом. У таких випадках задоволення зустрічного позову тягне за собою відмову у первісному позові повністю або частково.

У постанові від 20 березня 2019 у справі № 910/2987/18 Велика Палата Верховного Суду також вказала, що зважаючи на положення частини другої статті 180 Господарського процесуального кодексу України, Велика Палата Верховного Суду враховує, що зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом за умови не лише їх взаємопов`язаності, а й доцільності їх спільного розгляду. Взаємопов`язаність зустрічного та первісного позовів може виражатись у підставах цих позовів або поданих доказах, вимоги за зустрічним і первісним позовами можуть зараховуватись. Водночас подання зустрічного позову, задоволення якого виключатиме повністю або частково задоволення первісного позову, має на меті довести відсутність матеріально-правової підстави для задоволення первісного позову через відсутність матеріальних правовідносин, з яких випливає суб`єктивне право позивача за первісним позовом.

Так, підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Незважаючи на те, що, обидва позови стосуються одних і тих же сторін, вивчення змісту первісного та зустрічного позову свідчить про те, що фактично вони обґрунтовані різними підставами, до позовних заяв додані різні докази, предмет доказування є різним.

А саме, у зустрічному позові позивач ОСОБА_1 просить суд усунути перешкоди у вихованні, спілкуванні з дитиною - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визначення графіку проживання сина з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в осінній період з 27.10. до 02.11 щороку, в зимовий період з 27.12 до 11.02 щороку, в весняний період з 23.03. до 29.03 щороку, в літній період з 01.07. до 01.08 щороку, без матері ОСОБА_2 та зобов`язати матір дитини ОСОБА_2 привозити дитину ОСОБА_4 за місцем проживання батька в Україні, а саме: АДРЕСА_1 , шляхом забезпечення телефонного зв`язку батька з дитиною щоденно з 18 год. до 19 год., на період проживання дитини з батьком аліменти у розмірі частки з ОСОБА_1 не стягувати, у період проживання дитини з батьком під час літніх канікул тривалістю 30 календарних днів, а саме з 01.07 до 01.08 щороку, стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , кошти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на його користь у розмірі частини усіх видів її доходу, але не менше, ніж 30% для дитини відповідного віку.

У той час, як позивачкою за первісним позовом заявлені вимоги про стягнення з відповідача на свою користь аліменти на утриманні малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі частки заробітку, доходу відповідача, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, та до досягнення дитиною повноліття.

Тобто, суд звертає увагу, що задоволення зустрічного позову в даному випадку не доводить відсутність у позивача матеріально-правової підстави на задоволення первісного позову, який за наявності визначених законом підстав, також може бути задоволеним.

Так само і відмова в задоволенні одного з позовів не свідчитиме про наявність підстав для автоматичного задоволення іншого позову.

Ухвалення рішень за кожним з позовів залежатиме від того, чи будуть доведені сторонами обставини, які мають значення для справи і на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Тому ризик ухвалення суперечливих або взаємовиключних рішень в даному випадку відсутній.

Крім того, спільний розгляд первісного та зустрічного позову значно ускладнить вирішення спору по суті і не сприятиме захисту прав та законних інтересів дитини стосовно належного матеріального утримання, отже суд доходить висновку, що в даному випадку об`єднання вимог за первісним та зустрічним позовами може ускладнити розгляд справи.

Відповідно до ч.3 ст.194 ЦПК України, зустрічна позовна заява, подана з порушенням вимог частин першої та другої статті 193 цього Кодексу, ухвалою суду повертається заявнику. Копія зустрічної позовної заяви долучається до матеріалів справи.

Враховуючи, що судом не встановлено взаємопов`язаності позовів та доцільності їх спільного розгляду, суд приходить до висновку про відмову у прийнятті зустрічного позову.

В свою чергу повернення зустрічної позовної заяви не позбавляє позивача за зустрічним позовом подати позов на загальних підставах.

При цьому суд роз`яснює, що ОСОБА_1 не позбавлений можливості у разі наявності спору звернутись до суду в загальному порядку.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.49, 193, 194, 197,199,258,260-261 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті зустрічного позову відповідача ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Монастирищенської міської ради Черкаської області про усунення перешкод у вихованні, спілкуванні з дитиною шляхом визначення способу участі у вихованні, спілкуванні з дитиною, який надійшов у цивільній справі за позовом заява ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник ОСОБА_3 , до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, яка призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні.

Зустрічну позовну заяву повернути відповідачу.

Копію зустрічного позову долучити до матеріалів справи.

Роз`яснити відповідачу, що відмова у прийнятті зустрічного позову не перешкоджає зверненню до суду із зазначеним позовом у загальному порядку.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення у порядку ст. 354 ЦПК України.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Дата складання повного тексту ухвали 20.02.2026.

Суддя К.С. Застрожнікова