Справа № 354/394/25
Провадження № 2/354/123/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді Остап`юк М.В.

за участю секретаря судового засідання Крицкалюк Я.М.

за участі сторін:

прокурора Семковича В.В.

представника відповідача: адвоката Свищо С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яремче в режимі відеоконференції цивільну справу за позовом Надвірнянської окружної прокуратури, Надвірнянської районної державної адміністрації до ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача Державне спеціалізоване підприємство «Ліси України», ОСОБА_2 про витребування земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебуває вказана цивільна справа.

У підготовчому судовому засіданні представник відповідача адвокат Свищо С.М. клопотав про залишення позову без руху, оскільки у зв`язку із набранням чинності Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №42о92-ІХ від 12.03.2025 року, які мають зворотню дію в часі, прокурором не долучено експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки до позовної заяви, чинної на дату подання позовної заяви. Крім того, прокурору необхідно у даній справі внести на депозитний рахунок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області грошові кошти у розмірі вартості спірного майна, які вподальшому, у разі задоволення позову, мають бути виплачені в якості компенсації добросовісному набувачу.

Прокурор у судовому засіданні заперечив щодо задоволення вказаного клопотання. Оскільки вважає, що положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» не застосовуються до правовідносин про витребування майна від недобросовісних відповідачів, а прийняті зміни до процесуального законодавства щодо додатків до позовної заяви не мають зворотної сили. Прокурор зазначив, що цей позов поданий прокурором до ОСОБА_1 , як до недобросовісного набувача, яка вочевидь знала про незаконність набуття у приватну власність землі лісогосподарського призначення. Прокурор у письмових поясненнях навів доводи щодо недобросовісності відповідача ОСОБА_1 , та попереднього власника - третьої особи у справі ОСОБА_3 . Зокрема, Прокурор вказав, що відповідачка при купівлі спірної земельної ділянки у ОСОБА_3 діяла недобросовісно. Спірна територія на час її набуття була частиною лісового масиву, зайнята замкненими лісовими культурами, вкрита багаторічною рослинністю (ялицями, ялинами). Відповідно ОСОБА_1 у силу зовнішніх, об`єктивних, явних і видимих ознак, характерних для земель лісового фонду знала, або, проявивши розумну обачність, мала би знати про те, що купує землю, зайняту лісом. Прокурор вважає кінцевого набувача спірної земельної ділянки ОСОБА_1 недобросовісним. Зазначає, що невнесення прокурором вартості майна виключає можливість постановлення рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача, але не виключає можливість розгляду справи за позовом прокурора та ухвалення судом рішення про витребування майна у недобросовісного набувача. Судовий процес ініційований саме для доведення недобросовісності відповідачки і витребування від неї незаконно набутої земельної ділянки. Тобто, у разі спростування в ході судового розгляду презумпції добросовісності позов підлягає задоволенню. Прокурор зазначає, що положення Закону України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» в частині умов та порядку компенсації добросовісному набувачеві вартості нерухомого майна не застосовуються до спірних правовідносин, оскільки стверджує про недобросовісність відповідачки ОСОБА_1 та первісного власника земельної ділянки - третьої особи ОСОБА_2 , а тому долучення експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки та внесення на депозитний рахунок Яремчанського міського суду Івано-Франківської області грошових коштів у розмірі вартості спірної земельної ділянки є недоцільним. Просив відмовити у задоволенні клопотання.

Інші учасники справи у судове засідання не з`явились, про день та час судового розгляду повідомлялися належним чином.

Заслухавши представника відповідача, прокурора, суд приходить до наступних висновків.

09.04.2025 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» №4292-ІХ від 12.03.2025 року.

Вказаним Законом статтю 390 ЦК України доповнено частиною п`ятою, відповідно до якої суд одночасно із задоволенням позову органу державної влади, органу місцевого самоврядування або прокурора про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади вирішує питання про здійснення органом державної влади або органом місцевого самоврядування компенсації вартості такого майна добросовісному набувачеві. Суд постановляє рішення про витребування нерухомого майна від добросовісного набувача на користь держави чи територіальної громади, за умови попереднього внесення органом державної влади, органом місцевого самоврядування або прокурором вартості такого майна на депозитний рахунок суду. Перерахування грошових коштів як компенсації вартості нерухомого майна з депозитного рахунку суду здійснюється без пред`явлення добросовісним набувачем окремого позову до держави чи територіальної громади. Держава чи територіальна громада, яка на підставі рішення суду компенсувала добросовісному набувачеві вартість майна, набуває право вимоги про стягнення виплачених грошових коштів як компенсації вартості майна до особи, з вини якої таке майно незаконно вибуло з володіння власника.

Таким чином, Законом України «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо посилення захисту прав добросовісного набувача» доповнено статтю 390 ЦК України частиною п`ятою, за змістом якої механізм компенсації вартості майна, яке незаконно вибуло з володіння держави чи територіальної громади, застосовується виключно у разі, якщо відповідачем за позовом прокурора є добросовісний набувач.

При цьому у випадку підтвердження в ході судового розгляду недобросовісності набувача, Суд задовольняє позов без застосування частини п`ятої статті 390 ЦК України, а у разі спростування відповідних доводів прокурора і встановлення обставин добросовісності - відмовляє у задоволенні позову, застосовуючи частину п`яту статті 390 ЦК України, з огляду на невнесення прокурором вартості майна на депозитний рахунок суду.

Прокурор вказує, що ним позов подано про витребування майна у недобросовісного набувача, що виключає застосування положень частини п`ятої статті 390 ЦК України.

Таким чином, прокурор обгрунтовує позов недобросовісністю первісного та кінцевого власників спірної земельної ділянки, а положення частини п`ятої статтті 390 ЦК України, що зумовлють необхідність долучення експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки та внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна, застосовуються при витребуванні майна від добросовісного набувача.

Разом з тим, питання про добросовісність/недобросовісність набувачів спірної земельної ділянки судом може бути вирішене лише після дослідження доказів на стадії ухвалення судового рішення, що узгоджується із висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 14.01.2026 року (справа № 354/160/25), у постанові від 10.12.2025 року (справа 754/24).

Не долучення експертно-грошової оцінки спірної земельної ділянки та не внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі вартості спірного майна не роблять неможливим подальший розгляд справи, проте, якщо на стадії ухвалення рішення Суд у цій справі дійде висновку про добросовісність набувачів, то не внесення на депозитний рахунок суду коштів буде підставою для відмови у позові з огляду на норми статті 388 ЦК України та частини п`ятої статті 390 ЦК України.

Оскільки питання про добросовісність/недобросовісність набувача Судом буде вирішене лише після дослідження доказів, наданих учасниками справи у рівному та змагальному процесі, на стадії ухвалення судового рішення, то, за таких обставин, у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху слід відмовити.

Керуючись статтями 2, 4, 5, 12, 13, 174, 182, 183, 259 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача адвоката Свищо С.М. про залишення позову без руху, - відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повний текст ухвали складено 23.02.2026.

Головуючий суддя: Марія ОСТАП`ЮК