22 січня 2026 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:
головуючого судді Булах Є.М.,
секретар судового засідання Кошева А.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу за
позовом: ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 )
предмет та підстави позову: про зняття арешту з майна
учасники справи: не з`явилися
негайно після закінчення судового розгляду по суті, ухвалив рішення про наступне та,
І. Виклад позиції позивача та відповідача.
03 листопада 2021 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою до відповідача про зняття арешту з майна, у якому просив зняти арешт та заборону відчуження з належної ОСОБА_2 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 , накладений постановою державного виконавця ДВС у Комсомольському районі у м. Херсоні від 23.11.2005 року, а також вилучити інформацію про вказаний арешт з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (запис про обтяження за реєстраційним номером 2657095, зареєстрований 05.12.2005 року «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України), та з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що йому та його матері ОСОБА_2 належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_2 . Його мати ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну 1/2 частину квартиру. Оскільки на час відкриття спадщини він був зареєстрований та проживав разом з матір`ю та протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від спадщини, то в силу вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Він звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав де дізнався про наявність обтяження на спадкове майно. Вказує, що обтяження було накладено в межах виконання рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.02.2005 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості, яка була повністю погашена.
Позиція позивача викладена у додаткових поясненнях до позовної заяви:
12.01.2026 року представник позивача через підсистему «Електронний суд» подав додаткові пояснення у справі, у якій зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача ОСОБА_2 . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з 1/2 частки квартири АДРЕСА_2 .
Після смерті ОСОБА_2 за заявою позивача була відкрита спадкова справа яка зареєстрована у спадковому реєстрі за № 55276689. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу було відмовлено нотаріусом, оскільки у згідно Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на 1/2 частку квартири АДРЕСА_2 накладено арешт за постановою ДВС Комсомольського району м. Херсон від 23.11.2005 року.
Відповідно до положень закону, що регулює спадкові відносини, спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України .
Оскільки позивач є спадкоємцем нерухомого майна, на яке накладено арешт, то в силу вимог закону, як власник майна має право на захист своїх прав, у разі наявності перешкод у користуванні цим майном.
Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністра юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.
Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Згідно повідомлення від Другої Херсонської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв`язку з накладенням арешту на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 на підставі Постанови про арешт майна боржника від 23.11.2005 року ДВС у Комсомольському районі м. Херсона, державний виконавець Тюпляєв Я.Г.
Вказана інформація наявна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. У Корабельному відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), який є правонаступником ДВС у Комсомольському районі м. Херсона документи на підставі яких винесено постанову про арешт майна боржника ОСОБА_2 відсутні.
У витребуваній інвентарній справі на квартиру АДРЕСА_2 відсутня Постанова про накладення арешту на майно боржника ОСОБА_2 .
Згідно рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.05.2005 року (Справа 2-868/05) стягнуто з ОСОБА_2 та користь ВАТ «Херсонгаз» за послуги газопостачання кошти в сумі 867,06 гривень. Відповідно до наданої довідки № 3942412-В від 01.09.2025 року ГК «Нафтогаз» відсутня заборгованність за спожитий газ за адресом АДРЕСА_3 .
Крім того відповідно до розрахунку послуг з розподілу природного газу за рахунком № 8750/2021_3 відсутнє нарахування заборгованості за вказану послугу, що свідчить про сплату боргу на підставі рішення суду від 09.05.2005.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, представник позивача просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Розглянути справу без участі сторони позивача.
ІІ. Виклад позиції відповідача.
Відповідач відзиву на позов не подав, був належним чином повідомлений про судовий розгляд справи.
ІІІ. Процесуальні дії суду у справі.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 03.11.2021 року вказана справа передана у провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Прохоренко В.В.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 08.11.2021 року позовну заяву залишено без руху. Позивачу надано строк на усунення недоліків.
16.12.2021 року позивач через канцелярію суду подав заяву про усунення недоліків позову у якій подав позовну заяву у новій редакції, зазначивши відповідачем у справі АТ «Херсонгаз», третьою особою: Корабельний районний відділ ДВС у м. Херсоні ПМУ МЮ у (м.Одеса).
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.12.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
На підставі розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 14.03.2024 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2024 року, цивільна справа передана 15.03.2024 року на розгляд судді Булах Є.М.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.03.2024 року цивільну справу прийнято до провадження, постановлено судове засідання для розгляду справи по суті продовжити без виклику сторін.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.06.2025 року постановлено розгляд справи продовжити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 14.08.2025 року.
14.08.2025 року позивач через канцелярію суду подав клопотання про відкладення судового засідання.
Представники відповідача та третьої особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Заяв з процедурних питань процесуального характеру до суду не надходило.
У зв`язку із клопотанням позивача, судове засідання відкладено на 24.09.2025 року.
У зв`язку із неявкою у судове засідання учасників судового провадження судове засідання відкладено на 13.10.2025 року.
25.09.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів.
13.10.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення судового засідання.
13.10.2025 року від представника позивача Кравчук Т.М. надійшло клопотання про витребування доказів, а саме: матеріалів інвентарної справи на квартиру АДРЕСА_2 , питання про що просив вирішити без участі сторони позивача.
Ухвалою від 13.10.2025 року витребувано докази від КП «БТІ» ХОР матеріали інвентарної справи на кв. АДРЕСА_2 , судове засідання відкладено на 19.11.2025 року.
У зв`язку із ненадходженням до суду витребуваних доказів, судове засідання відкладено на 22.01.2026 року.
12.01.2026 року від представника позивача через підсистему «Електронний суд» надійшли додаткові пояснення за позовом та долучено докази до матеріалів справи.
Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.01.2026 року постановленою без оформлення окремого процесуального документу із занесенням до протоколу судового засідання замінено третю особу Корабельний районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного регіонального управління юстиції(м. Одеса) на його правонаступника Корабельний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України.
У час призначений для розгляду справи учасники судового провадження не прибули, про день, час та місце його проведення повідомлялись належним чином. Від представника позивача у раніше поданій заяві заявлено клопотання про розгляд справи без участі сторони позивача. Позовні вимоги підтримано з підстав викладених у позовній заяві та додаткових поясненнях у справі, просить позов задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився. Про день, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання, або неможливості його проведення без участі представника відповідача до суду не надходило.
Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про день, час та місце його проведення повідомлявся належним чином. Про причини неприбуття у судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання, або неможливості його проведення без участі представника відповідача до суду не надходило.
Як передбачено п.1 ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: юридичним особам та фізичним особам-підприємцям за адресою місцезнаходження(місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Відповідач будучи повідомленим належним чином про розгляд справи відносно нього, відзиву на позов не подав про причини неможливості вчинення процесуальних дій суду не повідомлено.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, враховуючи згоду представника позивача про розгляд справи у його відсутності у заочному порядку із ухвалення рішення при заочному розгляді справи на підставі поданих позивачем документів та повторної неявки у судове засідання належним чином повідомленого про день, час та місце судового розгляду справи відповідача і відсутності будь-яких заяв від нього, суд постановив розглянути справу за відсутності учасників справи із ухваленням заочного рішення, суд не вбачає підстав для відкладення судового розгляду справи, крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
У відповідності до ч. 8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.
Розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України.
Інші процесуальні дії (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) не застосовувались.
ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин.
ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір`ю є ОСОБА_3 , що підтверджено копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 11.09.1979 року.
ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 від 14.09.2013 року виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комсомольського районного управління юстиції у м. Херсоні.
Друга Херсонська державна нотаріальна контора листом від 25.10.2021 року за вих. №2694/02-14 на заяву ОСОБА_1 щодо видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 повідомила про наявність обтяження 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 на підставі постанови про арешт майна боржника від 23.11.2005 року ДВС у Комсомольському районі м. Херсона. З огляду на наявність обтяження, нотаріальна контора не може видати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно.
За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №280165230 від 20.10.2021 року наявний запис про арешт нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження №2657095, зареєстрований 05.12.2005 за №2657095 реєстратором Херсонська філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна 23.11.2005 року ДВС у Комсомольському районі м. Херсон на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , гараж. 8. Власник ОСОБА_2 .
Відповідно до копії рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 09.02.2005 року у справі №2-868/05 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Херсонгаз» заборгованість за послуги газопостачання в сумі 867,06 грн., держмито в доход держави в сумі 51,00 грн. Рішення набрало законної сили 10.03.2005 р.
V. Оцінка Суду
Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
При вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.
Згідно із нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).
Відповідно до частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою.
Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).
Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).
Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.
Відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном.
У спадкоємця, який в установленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини, тому такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України.
Приписами статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Виходячи зі змісту даної правової норми, право на звернення до суду з позовом про захист речових прав на майно встановлюється за позивачем, коли у інших осіб виникають сумніви у належності йому цього майна, та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності у зв`язку з наявністю таких сумнівів чи втратою належних правовстановлюючих документів на майно. Тобто у позивача є право власності на певне майно, і має місце факт оспорювання належного позивачу права.
За ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.
Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами у справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів (орган фіскальної служби), банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 року у справі №905/386/18 міститься висновок про те, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна.
Судом встановлено, що позивач є спадкоємцем нерухомого майна, на яке накладено арешт.
Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Згідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.
За змістом ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права власності. Зокрема, встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Зазначена норма матеріального права визначає право власника вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
Підпунктами 4.15. та 4.18. п. 4 Глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України за №296/5 від 22.02.2012, встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.
Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Враховуючи наявність накладеного арешту на майно, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право власності не може, суд приходить висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту його права шляхом зняття такого арешту, оскільки позовні вимоги відповідають закону, а їх обґрунтування знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду.
На теперішній час наявність цього обтяження (арешту) перешкоджає позивачу в оформленні спадщини, що відкрилась після смерті матері. Отже, наявність накладеного обтяження порушує його права на вступ у спадщину, що дає підстави для задоволення позову, оскільки іншим шляхом відновити порушені права позивача неможливо.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.
VІ. Заходи забезпечення позову (заяви).
Заходи забезпечення позову судом не застосовувалися.
VIІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір стягується пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Позивачем не заявлено вимогу про стягнення судових витрат з відповідача.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 391, ст. ст. 12, 13, 89, 258-259, 263-265, 274-279, 355 ЦПК України, суд, -
Скасувати арешт (обтяження №2657095), накладений на підставі Постанови про арешт майна боржника державного виконавця Тюпляєвої Я.Г. Державної виконавчої служби у Комсомольському районі м. Херсона від 23.11.2005 року, на частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , власник: ОСОБА_2 ; вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію обтяжень запис про обтяження від 05.12.2005 року за № 2657095, зареєстрований 05.12.2005 року за №2657095 реєстратором: Херсонського державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Херсонського апеляційного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:
позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ;
Повний текст рішення складено в межах строків визначених ч. 6 ст. 259 ЦПК України.
СуддяЄ. М. Булах