ПОСТАНОВА

Іменем України

19 лютого 2026 року м. Кропивницький

справа № 391/502/23

провадження № 22-ц/4809/21/26

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючий суддя Дьомич Л. М. (суддя - доповідач),

судді Дуковський О. Л., Письменний О. А.,

за участю секретаря судового засідання Соловйової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фермерського господарства «Савченко О. М.», про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації, за апеляційною скаргою адвоката Белашова К.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , законний представник ОСОБА_4 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2024 року, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2023р адвокат Любченко В.М., який діє в інтересах позивачки ОСОБА_1 звернувся доКомпаніївського районного суду Кіровоградської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача фермерське господарство «Савченко О.М.» про:

-визнання недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5305, площею 11,5275 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 , строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43408633) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки;

-визнання недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5306, площею 10,0000 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43409263) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки;

-визнання недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5284, площею 2,0000 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43411103) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки;

-визнання недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5307, площею 12,0000 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43409418) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки;

-визнання недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5308, площею 10,0000 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43408391) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки;

-визнання недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0487, площею 20,7104 га, укладений 27 жовтня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_5 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 44830176) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право- право оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позовних вимог вказано, що на підставі договору оренди землі від 24.06.2010, укладеного між ОСОБА_1 та Компаніївською райдержадміністрацією, позивачка отримала в оренду строком на 10 років земельну ділянку з кадастровим номером :02:000:0551 площею 66,2379 га, розташовану на території Губівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області.

З метою реалізації свого переважного права поновлення договору на новий строк та до закінчення строку дії договору ОСОБА_1 04 червня 2020р, звернулася до ГУ Держгеокадастру, направила лист-повідомлення з проєктом додаткової угоди, як передбачено ст. 33 ЗУ «Про оренду землі», не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі.

ГУ Держгеокадастру відповідь не надало, тому позивачка за захистом порушеного права звернулася до суду з позовом про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі.

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 18.04.2023 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені та визнана укладеною додаткова угода від 04 червня 2020р до договору оренди землі від 24.06.2010, зареєстрована у Компаніївському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 35, укладена між Компаніївською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 та викладена редакція.

Однак під час судового розгляду спірна земельна ділянка була поділена та передана у власність фізичних осіб, а в подальшому новоутворені земельні ділянки були продані відповідачці ОСОБА_2 , яка їх об`єднала у шість земельних ділянок та передала в оренду ФГ «Савченко О.М.» строком на 49 років.

Вказані дії призвели до порушення права ОСОБА_1 на користування земельними ділянками, що стало підставою звернутися до суду за захистом свого права.

Оспорювані договори оренди та державна реєстрація є незаконними і такими що, порушують права та інтереси позивачки, як орендаря земельної ділянки, яка в теперішній час складається з шести окремих земельних ділянок.

Укладені між відповідачкою та третьою особою договори оренди землі створюють перешкоди позивачці, як орендарю у користуванні орендованими земельними ділянками.

Відзив на позовну заяву не подавався.

Процесуальні обставини у суді першої інстанції

Ухвалою суду від 28.02.2024 залучено до участі у справі співвідповідачкою ОСОБА_3 в інтересах якої діє законний представник ОСОБА_4 .

Судове рішення

Рішенням Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2024 року позов ОСОБА_1 задоволено; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5305, площею 11,5275 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 , строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43408633) та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5306, площею 10,0000 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43409263) та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5284, площею 2,0000 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43411103) та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5307, площею 12,0000 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43409418) та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:5308, площею 10,0000 га, укладений 19 липня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_2 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 43408391) та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право - право оренди земельної ділянки; визнано недійсним договір оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0487, площею 20,7104 га, укладений 27 жовтня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_5 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 44830176) та скасовано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди земельної ділянки, припинивши речове право- право оренди земельної ділянки; здійснено розподіл судових витрат.

Суд виснував, що позовні вимоги є обґрунтованими, так як спірні договори оренди стали перешкодою позивачці у реалізації законного права оренди, яке виникло на підставі діючого договору, право позивача як користувача встановлено судовим рішенням, яким затверджені умови додаткової угоди до договору оренди та продовжена дія орендних відносин.

Апеляційна скарга

Не погодившись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, адвокат Белашов К.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 в апеляційному порядку оскаржив судове рішення. Просить скасувати рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2024р у справі № 391/502/23 повністю і залишити позовну заяву без розгляду.

Обґрунтовуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції послався на постанову Кропивницького апеляційного суду від 18.04.2023р у справі №391/469/20 та положення ч. 4 ст. 82 ЦПК України, однак, цією постановою не встановлювалися жодні обставини щодо відповідача ОСОБА_3 .

На думку апелянта, постанова Кропивницького апеляційного суду від 18.04.2023 р має хибні висновки, зокрема, щодо земельної ділянки площею 20,7104 га з кадастровим номером :02:000:9053, яка фактично отримала новий кадастровий номер :02:000:0487 та була не у державній, а у приватній власності.Власниками землі є відповідачі по даній справі, а Кропивницький апеляційний суд залучив до участі у справі №391/469/20 в якості відповідача лише ОСОБА_2 та безпідставно визнав її правонаступником відповідача Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області у правовідносинах, пов`язаних з орендою всієї земельної ділянки площею 66,2379 га, а не належної їй частини площею 45,5275 га.

Натомість, справжній власник земельної ділянки площею 20,7104 га до участі у справі залучений не був. Земельна ділянка площею 20,7104 га з колишнім кадастровим номером :02:000:9053 та новим кадастровим номером :02:000:0487 перейшла у власність ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а спадкоємцем майна, в тому числі спірної земельної ділянки, є ОСОБА_3 .

У справі №391/469/20, у якому вирішений спір постановою Кропивницького апеляційного суду від 18.04.2023р та висновки, які за основу прийняті оскаржуваним рішенням, власник землі ОСОБА_3 , залученою не була, відтак вирішені права та інтереси особи, яка не була стороною у справі.

Відзив на апеляційну скаргу не подавався.

Рух справи

16 квітня 2024 року до Кропивницького апеляційного суду надійшла апеляційна скарга двоката Белашова К.В. в інтересах ОСОБА_3 на зазначене рішення суду першої інстанції.

22 травня 2024 року апеляційним судом зареєстровано надходження матеріалів цивільної справи після усунення судом першої інстанції недоліків у оформленні.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 03 червня 2024р відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2024 року. Запропоновано учасникам справи подати до суду апеляційної інстанції в письмовій формі відзив на апеляційну скаргу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12 серпня 2024р справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2024 року призначено до розгляду в Кропивницькому апеляційному суді.

Ухвалою суду від 20 листопада 2024р зупинене провадження у даній справі (№ 391/502/23) до набрання чинності рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі (№ 391/469/20).

Ухвалою від 26 січня 2026р апеляційне провадження у справі № 391/502/23 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача Фермерського господарства «Савченко О.М.», про визнання недійсними договорів оренди землі та скасування державної реєстрації, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2024 року, поновлено.

Ухвалою від 09 лютого 2026р у задоволенні клопотання представника особи, яка подає апеляційну скаргу, адвоката Белашова Костянтина Вадимовича про зупинення провадження у справі №391/502/23 до вирішення справи №391/469/20, яка розглядається в порядку цивільного судочинства Верховним Судом, відмовлено.

Позиція сторін у суді апеляційної інстанції

Сторони належним чином повідомлені про судовий розгляд. Представник позивачки, адвокат Любченко В.М. заперечував мотиви оскарження, наполягав на незмінності судового рішення.

Представник скаржниці, адвокат Белашов К.В. у судове засідання 09.02.2026р, не з`явився, подав клопотання про зупинення провадження у справі від 04.02.2026р, яке в процессуальному порядку розглянуто колегією суддів, відмовлено у задоволенні.

Інші учасники справи, у тому числі законний представник неповнолітньої ОСОБА_3 , отримавши повідомлення про час та місце розгляду справи, заяв щодо розгляду не подавали, відповідно до ст. 372 ЦПК неяка осіб належних чином повідомлених про слухання справи, не перешкоджає розгляду.

Обставини встановлені судом першої інстанції

Постановою Кропивницького апеляційного суду від 18.04.2023 задоволено позов ОСОБА_1 до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі. Визнано укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 24.06.2010, зареєстрованого у Компаніївському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 35, укладеного між Компаніївською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , з текстом затвердженої редакції додаткової угоди до договору оренди землі від 24.06.2010, зареєстрованого 20.08.2010 за №35 від 04 червня 2020 року(а.с.8-16).

Вказане судове рішення становило доказ у справі, яка переглядається.

Правонаступником Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області у спірних правовідносинах стала ОСОБА_2 , яка у період вирішення судом спору щодо поновлення договору оренди земельної ділянки площею 66,2379 га, розташованої на території Губівської сільської ради, кадастровий номер :02:000:0551, до набрання законної сили рішенням суду першої інстанції, набула у власність земельні ділянки, сформовані у межах спірної земельної ділянки (об`єкта оренди).

Судовою постановою встановлено, що спірна земельна ділянка була поділена на 24 земельні ділянки, які в подальшому об`єднані з утворенням шести земельних ділянок.

Новоутворені земельні ділянки є об`єктом договору оренди землі від 24.06.2010 між ГУ Держгеокадастру в Кіровоградській області, правонаступником яких у спірних правовідносинах є ОСОБА_2 як власника землі, право оренди ОСОБА_1 на земельну ділянку встановлено шляхом визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі в судовому порядку, а відтак вказаний договір оренди землі є чинним.

Згідно відомостей Державного земельного кадастру в межах архівної земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0551 знаходяться земельні ділянки:

:02:000:5305, площа 11,5275 га, власник ОСОБА_2

:02:000:5306, площа 10,0000 га, власник ОСОБА_2

:02:000:5284, площа 2,0000 га, власник ОСОБА_2

:02:000:5307, площа 12,0000 га, власник ОСОБА_2

:02:000:5308, площа 10,0000 га, власник ОСОБА_2

:02:000:0487, площа 20,7104 га, власник ОСОБА_5 (а.с.17 на звороті).

Факт утворення земельних ділянок з кадастровими номерами :02:000:5305, :02:000:5306, :02:000:5284, :02:000:5307, :02:000:5308, :02:000:9053 (державна власність) шляхом поділу раніше сформованої земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0551 підтверджується інформацією про ділянку (а.с.25-27).

Власники земельних ділянок ОСОБА_5 та ОСОБА_2 передали в оренду ФГ «Савченко О.М.» належні їм на праві власності земельні ділянки строком на 49 років.

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна в оренді Фермерського господарства «Савченко О.М.» перебувають земельні ділянки на підставі укладених договорів оренди:

-від 27.10.2021 між ОСОБА_5 та ФГ «Савченко О.М.» щодо земельної ділянки № :02:000:0487, номер запису про інше речове право 44830176;

-від 19.07.2021 між ОСОБА_2 та ФГ «Савченко О.М.» щодо земельної ділянки :02:000:5305, номер запису про інше речове право 43408633;

-від 19.07.2021 між ОСОБА_2 та ФГ «Савченко О.М.» щодо земельної ділянки :02:000:5306, номер запису про інше речове право 43409263;

-від 19.07.2021 між ОСОБА_2 та ФГ «Савченко О.М.» щодо земельної ділянки :02:000:5284, номер запису про інше речове право 43411103;

-від 19.07.2021 між ОСОБА_2 та ФГ «Савченко О.М.» щодо земельної ділянки :02:000:5307, номер запису про інше речове право 43409418;

-від 19.07.2021 між ОСОБА_2 та ФГ «Савченко О.М.» щодо земельної ділянки :02:000:5308 номер запису про інше речове право 41904976 (а.с.18-24).

З матеріалів спадкової справи № 12/2022 встановлено, що ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.142), спадкоємцем якої є її онука малолітня ОСОБА_3 , батьки: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 (а.с.163).

Мати неповнолітньої ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , як законний представник звернулася до приватного нотаріуса Кропивницького міського нотаріального округу Куценко І.В. з заявою про прийняття спадщини від 05.05.2022, прийнявши всю спадщину після смерті її бабусі ОСОБА_5 на підставі закону (а.с.160).

06.07.2023 року малолітня особа ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на нерухоме майно земельну ділянку, кадастровий номер :02:000:0487, успадковане після померлої ОСОБА_5 (а.с.294).

Судове рішення у справі, що пов`язане з розглядом даної справи

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2025р позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, задоволено.

Визнано укладеною додаткову угоду від 04 червня 2020р до договору оренди землі від 24.06.2010, зареєстрованого у Компаніївському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 35, укладеного між Компаніївською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , в затвердженій редакції додаткової угоди до договору оренди землі від 24.06.2010 зареєстрованого 20.08.2010 за №35.

Норми права застосовані судом

Згідно зі ст.ст. 626, 629, 638 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Частиною 4 ст. 124 ЗК України визначено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи (стаття 3, 4 Закону).

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з положеннями статей 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Підпунктом 6 пункту 2 частини першої статті 4 вказаного Закону передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки.

Статтею 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду у встановленій формі.

Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Виходячи з положень статті 638 ЦК України, статей 125, 126 ЗК України договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації.

Відповідно до абзацу четвертого частини 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі» орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які би перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання угоди недійсною (пункт «в» частини третьої статті 152 ЗК України).

Згідно з частиною першою статті 27 Закону України «Про оренду землі» орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Укладення договору оренди земельної ділянки під час дії іншого договору оренди цього ж об`єкта може перешкоджати первинному орендареві реалізувати його право користування відповідною ділянкою.

Згідно з частиною першою статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

Особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частини перша та друга статті 15 ЦК України).

Одна й та ж сама земельна ділянка не може одночасно орендуватися різними особами (орендарями, землекористувачами). Укладення наступного правочину щодо користування земельною ділянкою можливе лише після припинення дії попереднього правочину - договору оренди землі.

Відповідно до частини 3 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню, крім випадків, передбачених пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону.

Пунктом 9 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва, майбутній об`єкт нерухомості.

Позиція апеляційного суду

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України (у редакції, чинній на час звернення до суду з позовом) кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно із частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Мотиви апеляційного суду

Спірні правовідносини виникли за наслідком укладених договорів оренди землі між власниками землі відповідачкою ОСОБА_2 , ОСОБА_5 (правонаступником якої є неповнолітня особа ОСОБА_3 , інтереси якої у суді представляє ОСОБА_4 ) з ФГ «Савченко О.М.». Спірні договори оренди становлять перешкоди позивачці у реалізації права користування раніше набутої у володіння земельної ділянки за первісним правочином, договором оренди, дія якого продовжена додатковою угодою.

Таким чином позовні вимоги стосуються права на земельні ділянки, що належать фізичним особам та які уклали договори оренди спірних земельних ділянок під час дії іншого договору оренди.

За час вирішення справи, предмет договору оренди землі від 24.06.2010, укладений між ОСОБА_1 та Компаніївською райдержадміністрацією, земельна ділянка з кадастровим номером :02:000:0551 площею 66,2379 га, розташована на території Губівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, видозмінена, змінився орендодавець, земельна ділянка була поділена, а в подальшому об`єднана з утворенням шести земельних ділянок, з новими кадастровими номерами.

Судове рішення, яке становило обґрунтування позовної вимоги ОСОБА_1 , а саме постанова Кропивницького апеляційного суду від 18.04.2023 була скасована, однак аналогічний висновок здійснений постановою Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2025р за новим розглядом, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, задоволені, визнано укладеною додаткову угоду від 04 червня 2020р до договору оренди землі від 24.06.2010р.

За наслідком перегляду оскаржуваного судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.

Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Під час укладення договору оренди землі до орендаря переходить право володіти і користуватися об`єктом власності, а право розпоряджатися зберігається за власником. Тому власник може на власний розсуд розпорядитись об`єктом і передати право власності на нього іншій особі.

Відповідно до статті 148-1 ЗК України до особи, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває у користуванні іншої особи, з моменту переходу права власності на земельну ділянку переходять права та обов`язки попереднього власника земельної ділянки за чинними договорами оренди нового власника.

Частиною третьою статті 9 Закону України «Про оренду землі» також визначено, що до нового власника орендованої земельної ділянки переходять права та обов`язки орендодавця за договором оренди цієї земельної ділянки.

Таким чином, у договорі оренди землі може бути замінено як орендаря, так і орендодавця, і зміст наведеного законодавчого регулювання є спрямованим на збереження попередніх існуючих орендних відносин при переході права власності на земельну ділянку чи реорганізації орендаря.

У даній справі, 24 червня 2010 року між Компаніївською РДА та ОСОБА_1 укладено договір оренди землі, за умовами якого позивач прийняла у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 66,2379 га, розташовану на території Губівської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, строком на 10 років. Договір 20 серпня 2010 року зареєстровано Компаніївським відділом ДП «Центр ДЗК», про що вчинено запис у Державному реєстрі земель за № 35.

До закінчення строку дії договору, 04 червня 2020р позивач звернулася до ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області як правонаступника Компаніївської РДА та нового розпорядника спірної земельної ділянки з листом-повідомленням про намір продовжити орендні правовідносини та долучила проєкт відповідної додаткової угоди. Не отримавши відповіді, у серпні 2020 р звернулася до суду (справа № 391/470/20) з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградської області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 24.06.2010, який зареєстрований в Компаніївському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» 20.08.2010 року за №35.

У період набрання законної сили рішення Компанійського районного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2020 року (справа № 391/469/20), ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області вчинило дії щодо розпорядження спірною земельною ділянкою.

Так, наказом від 04 грудня 2020 року ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області передало у комунальну власність Компаніївської селищної ради земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, площею 3926,1415 га, в тому числі земельну ділянку, площею 66,2379 га, кадастровий номер :02:000:0551.

В подальшому спірну земельну ділянку, площею 66,2379 га, кадастровий номер :02:000:0551, поділено на 24 земельні ділянки, приватна власність; а кадастровий номер :02:000:9053, площею 20,7104 га, державна власність.

Згодом зазначені земельні ділянки було об`єднано в земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:5305, площею 11,5275 га; :02:000:5306, площею 10,0 га; :02:000:5307, площею 12,0 га; :02:000:5308, площею 10,0 га.

Залишились незмінними земельні ділянки з кадастровими номерами: :02:000:9053, площею 20,7104 га, державна власність, та :02:000:5284, площею 2,0 га.

Спірна земельна ділянка, площею 66,2379 га, колишній кадастровий номер :02:000:0551, перебуває у приватній власності двох осіб ОСОБА_2 (площею 45,5275 га) та ОСОБА_5 (яка за договорами купівлі-продажу від 21 липня 2021 року придбала 11 земельних ділянок, які згодом об`єднані в одну земельну ділянку, площею 20,7104 га, кадастровий номер :02:000:0487).

13 серпня 2021 року земельна ділянка, площею 20,7104 га, кадастровий номер :02:000:0487, утворена шляхом об`єднання раніше сформованих 11 земельних ділянок (за рахунок поділеної та перенесеної до архівного шару земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:9053), на підставі технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 20,7104 га, зареєстрована на праві власності за ОСОБА_5 , що підтверджується інформацією, наданою ГУ Держгеокадастру у Кіровоградській області 04 березня 2024 року.

Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 липня 2023 року неповнолітня ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (онука спадкодавця ОСОБА_5 ), стала власником земельної ділянки, площею 20,7104 га, кадастровий номер :02:000:0487.

Таким чином, власники землі, орендодавці за договором оренди з ОСОБА_1 від 24 червня 2010р змінилися, на вищевказаних осіб, які є відповідачами у даній справі.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та неповнолітньої ОСОБА_3 в особі законного представника ОСОБА_2 про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі, задоволені.

Визнана укладеною додаткова угода від 04 червня 2020 року до договору оренди землі від 24.06.2010, зареєстрованого у Компаніївському відділі КРФ ДП «ЦДЗК» за № 35, укладеного між Компаніївською районною державною адміністрацією та ОСОБА_1 , в наступній редакції: Орендодавець: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в особі її законного представника ОСОБА_2 , з одного боку та Орендар: ОСОБА_1 , з другого боку, уклали дану угоду про таке:

1. Орендодавець та Орендар домовилися поновити на десять років строк дії договору оренди землі від 24.06.2010, зареєстрованого в Компаніївському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» 20.08.2010 за №35.

2. Угода укладена в трьох примірниках, які мають однакову юридичну силу, один для Орендодавця, другий для Орендаря, третій для органу, що здійснює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

3. Інші умови договору оренди землі від 24.06.2010, зареєстрованого в Компаніївському відділі КРФ ДП «Центр ДЗК» 20.08.2010 за №35 залишаються незмінними.

Враховуючі вимоги ч.4 ст. 82 ЦПК обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Правовідносини позивачки ОСОБА_1 за договором оренди з відповідачами продовжені/поновлені дією на десять років, дія договірних відносин триває.

ОСОБА_1 заявила вимогу до власників землі, вказавши третьою особою на стороні відповідача набувача за договором оренди землі, орендаря Фермерське господарство «Савченко О.М.» про визнання недійсними договори оренди.

Вимоги особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони (сторони) мали до вчинення правочину, вочевидь права набувача земельної ділянки за догором оренди стосуються напряму, а не опосередковано.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину

є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

У разі укладення договору оренди земельної ділянки в період чинності попереднього договору оренди, оскаржуваний договір оренди може оспорюватися.

Суб`єктний склад спорів про недійсність правочину включає сторони правочину (позивач/відповідач), заінтересованих третіх осіб, чиї права порушено.

Стороною позивача, набувач за оспореним правочином Фермерське господарство «Савченко О.М.», відповідачем у спорі не заявлений.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача або незалучення належної сторони є порушенням процесуальних норм (ст. 51 ЦПК України), що унеможливлює ефективний захист прав.

ОСОБА_1 не зверталася до суду першої інстанції з клопотання про залучення до справи, як співвідповідача, орендаря за спірним договором оренди землі.

Суд першої інстанції на це уваги не звернув, не визначився зі складом належних сторін у справі, розглянув позов по суті, який пред`явлений до неповного суб`єктного складу відповідачів, а тому висновок суду щодо прав на спірний об`єкт нерухомого майна, що належить апелянту, не можна вважати обґрунтованими та об`єктивними.

Вирішуючи питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, суд першої інстанції повинен був враховувати характер спірних правовідносин, відповідні їм норми матеріального права, які підлягають застосуванню, та матеріально-правовий інтерес у вирішенні спору, а також обговорити це питання й роз`яснити позивачці її право на залучення співвідповідача, а у випаду не реалізації позивачем такого свого права, відмовити в позові з цієї підстави.

З огляду на диспозитивність цивільного судочинства, а також те, що позивачка не звернулася до місцевого суду в порядку ст. 51 ЦПК України з відповідним клопотанням, її позов підлягав відхиленню з підстав неналежності складу учасників справи (відповідачів).

За нормами глави 1 Розділу V ЦПК України в суді апеляційної інстанції цей недолік (залучення належного відповідача) не може бути виправлений.

У зв`язку з тим, що пред`явлення позову до неналежного відповідача є істотним порушенням норм процесуального і матеріального права та достатньою й самостійною підставою для відмови в позові, доводи апеляційної скарги щодо неправильності висновків суду по суті спору апеляційний суд не оцінює.

За вищевикладеного, вимога апеляційної скарги про скасування рішення суду є підставною, навіть за умови не охоплення такого обґрунтування мотивами оскарження (п.4ч.3ст.376 ЦПК), але з певним виключенням, за яким вимога апеляційної скарги підлягає задоволенню лише в частині, що стосується матеріально-правового інтересу сторони, яка оскаржує судове рішення.

У ст.129 Конституції України у числі основних засад судочинства зазначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Право на оскарження судового рішення у суді апеляційної інстанції є складовою конституційного права особи на судовий захист. Воно гарантується визначеними Конституцією України основними засадами судочинства, які є обов`язковими для всіх форм судочинства та всіх судових інстанцій, крім випадків, встановлених законом.

Перегляд судових рішень в апеляційному порядку є однією з гарантій відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів особи.

Отже, конституційний принцип забезпечення апеляційного оскарження рішення суду гарантує право звернення до суду зі скаргою в апеляційному порядку, яке має бути реалізоване, за винятком встановленої законом заборони на таке оскарження.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід`ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких установлена в належній судовій процедурі та формалізована в судовому рішенні, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізовувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).

Реалізація конституційного права на апеляційне оскарження судового рішення ставиться у залежність від положень процесуального закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

З аналізу наведеної процесуальної норми, у системному зв`язку та з урахуванням завдань і основних засад цивільного судочинства, вбачається, що оскаржуване особою судове рішення повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та ухвалення рішення судом першої інстанції є заявник, або в рішенні міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах, або рішення впливає на права та обов`язки такої особи.

Апеляційна скарга подана адвокатом Белашовим К.В., який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 , законний представником якої у даній справі є батько ОСОБА_4 . Даній стороні на праві власності належить одна з шести оспорених земельних ділянок, вона є власником земельної ділянки, площею 20,7104 га, кадастровий номер :02:000:0487. Щодо даної земельної ділянки виник спір, заявлено про визнання недійсним договору, укладеного 27 жовтня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_5 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 44830176) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди цієї земельної ділянки, припинивши речове право-право оренди земельної ділянки. Дана вимога задоволена судом першої інстанції.

Відповідно до прохальної частини апеляційної скарги, адвокат в інтересах відповідачки просить скасувати оскаржуване повністю, «мовою оригінала»: «скасувати рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22.03.2024р повністю і залишити позовну заяву без розгляду».

Особа має право оскаржити судове рішення лише в тій частині, яка безпосередньо зачіпає її права, обов`язки чи законні майнові інтереси. Судове рішення, ухвалене у приватноправовому спорі, діє inter partes (тільки між сторонами), не може визначати права інших осіб, якщо рішення стосується їхнього майна.

Таким чином, особа вправі оскаржити судове рішення і просити про настання правових наслідків оскарження лише в межах свого порушеного права чи інтересу. Відсутність правового зв`язку між предметом спору та інтересами особи, виключає можливість апеляційного чи касаційного оскарження.

Колегія суддів не вбачає очевидного та безумовного зв`язку між правами скаржниці на земельну ділянку, та майном, власником якого є ОСОБА_2 щодо якого вирішений судом спір.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 362 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося. В даній справі це правило стосується предмету спору, майна, яке належить відповідачці ОСОБА_2 .

Під час як розгляду справи по суті позовних вимог так і за наслідком перегляду, обставини вирішення судом першої інстанції питання про права, інтереси та свободи скаржниці щодо земельних ділянок, які належать відповідачці ОСОБА_2 , не підтвердились, відтак апеляційне провадження у частині відповідних вимог апеляційної скарги підлягає закриттю.

Близький за змістом правовий висновок висловлений Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 17.02.2020 у справі № 668/17285/13-ц, а також у постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 922/1742/18 та від 23.08.2023 у справі № 707/3085/21.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Аргументи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду та порушення ним норм права знайшли своє часткове підтвердження. Відповідні мотиви викладено вище за текстом у мотивувальній частині цієї постанови.

З огляду на це та приписи ст. 376 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині, що стосується прав та інтересів скаржниці. В іншій частині рішення суду перегляду не підлягає, а апеляційне провадження в частині оскарження судового рішення, що стосується майна, яке належить відповідачці ОСОБА_2 , підлягає закриттю.

Про судові витрати

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У цій справі судові витрати складаються з витрат апелянта по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги та витрат за подачу позову.

Принцип розподілу судового збору закріплений у ч. 1 ст. 141 ЦПК України, а саме: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційний суд скасовує рішення, що стосується майна скаржниці в частині вирішення позовних вимог по суті, наявні підстави для стягнення судових витрат за подачу апеляційної скарги і перерозподілу судових витрат за подачу позовної заяви.

Керуючись ст. ст. 362, 367, 374, 376, 382 - 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу адвоката Белашова К.В., який діє в інтересах ОСОБА_3 , законний представник якої ОСОБА_4 на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2024 року, задовольнити частково.

Рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2024 року в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0487, площею 20,7104 га, укладеного 27 жовтня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_5 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 44830176) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди цієї земельної ділянки, припинивши речове право-право оренди земельної ділянки, та стягнення судових витрат (судового збору) з ОСОБА_4 , як законного представника неповнолітньої ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 за подання позовної заяви у сумі 1073,60 грн, скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0487, площею 20,7104 га, укладеного 27 жовтня 2021 року між Фермерським господарством «Савченко О.М.» та ОСОБА_5 строком на 49 років (номер запису про інше речове право: 44830176) та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію права оренди цієї земельної ділянки, припинивши речове право-право оренди земельної ділянки, відмовити.

Апеляційне провадження у решті вимог апеляційної скарги на рішення Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 22 березня 2024 року Кіровоградської області від - закрити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користьОСОБА_3 , законний представник якої ОСОБА_4 судовий збір за подачу апеляційної скарги в сумі 3 220,80 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Л. М. Дьомич

Судді О. Л. Дуковський

О.А. Письменний