УХВАЛА

20 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 306/2439/22

провадження № 61-1536ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шабан Наталією Василівною, на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 02 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Полянської сільської ради Мукачівського району, Державного підприємства «Закарпатський геодезичний центр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання нечинним та скасування незаконного рішення, визнання недійсним державного акта на право власності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 , Полянської сільської ради Мукачівського району, Державного підприємства «Закарпатський геодезичний центр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області (далі - ДП «Закарпатський геодезичний центр»), про визнання нечинним та скасування незаконного рішення, визнання недійсним державного акта на право власності та зобов`язання вчинити дії.

Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня

2023 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Голубинської сільської ради № 199 від 14 березня 2018 року в частині надання у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки площею 0,0900 га, розташованої в урочищі Горб с. Голубине для ведення особистого селянського господарства, визнано незаконним та скасовано.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0900 га, кадастровий номер :04:002:0202, для ведення особистого селянського господарства, що розташована в урочищі Горб с. Голубине і перебувала в приватній власності ОСОБА_2 та незаконно переоформлена на ОСОБА_1 .

Зобов`язано ДП «Закарпатський геодезичний центр» внести зміни в документацію відносно дійсних меж земельної ділянки, що є підставою для внесення відповідних відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:002:0202.

Вирішено питання щодо сплати судового збору.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 12 грудня 2025 року, наведені представником відповідача підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2023 року визнано неповажними, апеляційну скаргу залишено без руху.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 02 січня 2026 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шабан Н. В., на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2023 року відмовлено .

У лютому 2026 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду

надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шабан Н. В.,на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 02 січня 2026 року.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення

та передати справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована тим, що відмовляючи у відкритті апеляційного провадження, апеляційний суд виявив надмірний формалізм, не надав належної правової оцінки обставинам, на які заявник посилався при поданні апеляційної скарги, чим безпідставно позбавив його доступу до правосуддя. Вказує на неврахування апеляційним судом відповідної практики Верховного Суду. Зазначає, що не отримав копії рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2023 року, суд не врахував обставини ухвалення судового рішення без участі заявника.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою.

Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови виконання процесуальних дій, сукупність цивільних процесуальних прав і обов`язків суб`єктів цивільно-процесуальних правовідносин та гарантій їх реалізації.

Згідно із частиною четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до частини першої статті 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу (стаття 354 ЦПК України).

Суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення (частина перша статті 127 ЦПК України).

Суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо скаржником у строк, визначений судом, не подано заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження або наведені підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження визнані судом неповажними (пункт 4 частини першої статті 358 ЦПК України).

Згідно з пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

При цьому забезпечення апеляційного оскарження рішення суду має бути здійснено судами з урахуванням принципу верховенства права і базуватися на справедливих судових процедурах, передбачених вимогами законодавства, які регулюють вирішення відповідних процесуальних питань.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений у разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до частини третьої статті 354 ЦПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

При цьому суд, реалізуючи свої дискреційні повноваження, має оцінити обставини справи, пов`язані з надсиланням та отриманням рішення суду, можливістю учасника справи подати апеляційну скаргу, строк протягом якого заявник звернувся

до апеляційного суду після отримання рішення суду тощо. Водночас суд з одного боку має виходити з конституційної засади забезпечення права на апеляційного оскарження, а з іншого, зважаючи на розумність строків, запобігти порушенню принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду.

Апеляційний суд встановив, що рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2023 року ухвалено за відсутності відповідача ОСОБА_1 , відповідач не був обізнаний про розгляд зазначеної справи на день постановлення судового рішення.

Відповідно до розписки, яка міститься у матеріалах справи, представник

ОСОБА_1 - адвокат Шабан Н. В., отримала копію рішення суду першої інстанції 03 березня 2025 року.

Апеляційну скаргу адвокат Шабан Н. В. подала 27 жовтня 2025 року, тобто через півроку з дня отримання повного судового рішення. У заяві про поновлення строку, доданій до апеляційної скарги, скаржник посилалася на те, що про оскаржуване рішення дізналася випадково, із тексту іншої позовної заяви ОСОБА_3

від 11 грудня 2024 після повторного надіслання її судом разом з ухвалою Свалявського районного суду Закарпатської області від 05 січня 2025 про відкриття провадження у справі № 306/2529/24. Вказувала на те, що сторона відповідача

не була обізнана про позов ОСОБА_2 у справі № 306/2439/22, не отримувала жодної повістки, не брала участі у жодному судовому засіданні та не одержала копію рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня

2023 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 09 грудня 2025 року вказані представником ОСОБА_1 причини для поновлення судом строку на апеляційне оскарження рішення визнані судом неповажними та надано ОСОБА_1 строк для зазначення інших підстав для поновлення строку. Заявнику роз`яснено наслідки невиконання вимог суду.

На виконання вимог вказаної ухвали представник ОСОБА_1 -

адвокат Шабан Н. В., подала заяву про усунення недоліків разом із заявою про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення. Заяву повторно обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 не було повідомлено про розгляд справи і він не залучався до участі у ній. Заявник не знав про позов ОСОБА_2 і про його задоволення судом, не отримував жодної судової повістки про виклик у суд, а відтак не брав участь у жодному судовому засіданні та не одержав копію рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2023 року. Заявник зазначив, що повноваження адвоката Шабан Н. В. на надання правничої допомоги у апеляційному суді виникли тільки 14 жовтня 2025 року, у рамках надання цієї правничої допомоги і було подано апеляційну скаргу представником, тобто через 10 днів після виникнення відповідних повноважень. Беручи до уваги вищевикладене, просить поновити Циганину В. С. строк на апеляційне оскарження рішення суду.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шабан Н. В., на рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17 жовтня 2023 року, суд правильно зазначив, що в порядку усунення недоліків адвокатом Шабан Н. В.

не зазначені інші причини ніж ті, що вказані в апеляційній скарзі, і яким була надана оцінка суддею-доповідачем. Суд визнав неповажними доводи адвоката про те, що її право на надання правничої допомоги у апеляційному суді виникло 14 жовтня 2025, оскільки на момент отримання копії рішення суду першої інстанції повноваження адвоката на представництво інтересів у суді першої інстанції були належно підтвердженні відповідним ордером та не обмежені умовами договору.

Встановивши, що апеляційну скаргу подано з пропуском строку на апеляційне оскарження, наведені причини пропуску цього строку визнані неповажними, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Верховний Суд погоджується із висновками, викладеними у оскаржуваному судовому рішенні.

Питання про поновлення строку для вчинення процесуальної дії вирішується судом у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи та обґрунтованості доводів сторони належними і допустимими доказами на підтвердження наявності передбачених законом обставин, а також на засадах рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Доступ до суду як елемент права на справедливий судовий розгляд не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням у випадку, коли такий доступ особи до суду обмежується законом і не суперечить пункту першому статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якщо воно не завдає шкоди самій суті права і переслідує легітимну мету за умови забезпечення розумної пропорційності між використаними засобами і метою, яка має бути досягнута.

Європейський суд з прав людини зауважив, що «право на суд», одним із аспектів якого є право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням; їх накладення дозволене за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги. Проте такі обмеження повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (VOLOVIK v. UKRAINE, N 15123/03, § 53, 55, ЄСПЛ, від 06 грудня 2007 року).

Норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (PERETYAKA AND SHEREMETYEV v. UKRAINE, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, ЄСПЛ, від 21 грудня 2010 року).

Статтею 44 ЦПК України закріплено обов`язок особи, яка бере участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки.

Вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження

не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервалу часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (§ 27 рішення ЄСПЛ

від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України», та «Трух проти України» (ухвала) від 14 жовтня 2003 року).

Європейський суд з прав людини вказав, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення у справі «Каракуця проти України», заява № 18986/06, від 16 лютого 2017 року).

Доводи касаційної скарги такого висновку не спростовують, натомість, заявник наводить мотиви стосовно незгоди з результатом розгляду апеляційним судом заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження, наполягаючи на суб`єктивній оцінці обставин, які стали підставою для відмови у поновленні процесуального строку.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що суд апеляційної інстанції порушив норми процесуального права та необґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження, оскільки належного обґрунтування підстав (з наданням відповідних письмових доказів) пропуску строку на апеляційне оскарження, з огляду

на тривалість пропущеного строку, суду апеляційної інстанції надано не було.

Факт пропуску строку на апеляційне оскарження констатує і сам заявник у своїй касаційній скарзі.

Відповідно до частини сьомої статті 272 ЦПК України якщо копію судового рішення вручено представникові, вважається, що її вручено й особі, яку він представляє.

У силу вищенаведених положень вважається, що заявнику вручено копію судового рішення, оскільки його представник - адвокат Шабан Н. В., як встановлено судом апеляційної інстанції, ознайомилася із матеріалами справи та отримала під розписку оскаржуване у апеляційній інстанції рішення суду першої інстанції 03 березня 2025 року, а подала апеляційну скаргу в інтересах свого клієнта 27 жовтня 2025 року.

Відповідно до абзацу 2 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2,

3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що, одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Згідно із частиною четвертою статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Частиною шостою статті 394 ЦПК України визначено, що ухвала про відмову у відкритті касаційного провадження повинна містити мотиви, з яких суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкриття касаційного провадження.

Оскільки правильне застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, колегія суддів вважає, що касаційна скарга є необґрунтованою та у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Шабан Наталією Василівною,

на ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 02 січня 2026 року у справі

за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Полянської сільської ради Мукачівського району, Державного підприємства «Закарпатський геодезичний центр», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Головне управління Держгеокадастру у Закарпатській області, про визнання нечинним та скасування незаконного рішення, визнання недійсним державного акту на право власності та зобов`язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Р. А. Лідовець

І. Ю. Гулейков

Д. Д. Луспеник