Справа №607/3543/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року м.Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Черніцька І.М., розглянувши у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жукова Валентина Михайлівна, про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернулася до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої пошкодженням належного їй транспортного засобу внаслідок ДТП.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що 05 вересня 2025 року у м.Харкові мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Volkswagen LT35, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом ПГ 02, н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_2 та транспортного засобу Audi Т4, д.н.з. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_4 . Вона є власником автомобіля Audi Т4, д.н.з. НОМЕР_3 .

Постановою Дзержинського районного суду м.Харкова від 04.11.2025 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні даної ДТП. Зазначає, що ОСОБА_3 свідомо допустив керування вантажним транспортним засобом Volkswagen LT35, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом ПГ 02, н.з. НОМЕР_2 , без наявності прав категорії Е-Е1, що передбачає дозвіл на управління вантажним транспортним засобом з причепом. Внаслідок даної ДТП, належний їй автомобіль зазнав механічних пошкоджень.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Volkswagen LT35, д.н.з. НОМЕР_1 з причепом ПГ 02, н.з. НОМЕР_2 була застрахована у ПАТ «СК «УСГ», ліміт відповідальності 250 000грн.

Згідно Звіту суб`єкта оціночної діяльності від 19.11.2025 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля Audi Т4, д.н.з. НОМЕР_3 становить 908 597.37 грн, вартість відновлювального ремонту 1 070 463.50 грн, ринкова вартість з врахуванням пошкоджень на дату огляду 100 152.55 грн, вартість автомобіля на момент ДТП -936 698.32 грн. Страховою компанією виплачено страхове відшкодування у розмірі 250 000 грн.

Враховуючи вищенаведене та те, що витрати на відновлювальний ремонт перевищують вартість транспортного засобу до ДТП, просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку 548 444.82 грн, виходячи із наступного розрахунку: 908 597.37 (матеріальний збиток) 250 000 (страхове відшкодування)- 110 152.55 (вартість транспортного засобу після ДТП).

Посилаючись на наведене, позивач просить задовольнити позов.

Одночасно, позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на наступне майно:

- Земельну ділянку кадастровий номер 020010375 пл. 0,0181 га, реєстраційний номер 252; земельну ділянку кадастровий номер 020010374, пл. 0,222 га, реєстраційний номер 252;; квартиру за АДРЕСА_1 , реєстраційний номер 101, які належать ОСОБА_3 ;

-1/2 частку квартири за АДРЕСА_2 , реєстраційний номер 13466654; 1/6 частку квартири АДРЕСА_3 , реєстраційний номер 8114393.

В обґрунтування заяви вказує, що відповідачі не погоджуються із необхідністю стягнення суми матеріального збитку у добровільному порядку. Їй не відомо про доходи відповідачів та фінансові можливості щодо відшкодування збитків та є підстави вважати, що зазначене майно може бути відчужене відповідача.

Посилаючись на наведене та те, що невжиття заходів забезпечення позову, може ускладнити в майбутньому виконання рішення суду та захист її прав, просить суд вжити зазначені заходи забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, встановлених законом.

Розгляд заяви здійснено судом у строки, визначені ч. 1 ст. 153 ЦПК України, в порядку письмового провадження за наявними у суду матеріалами без повідомлення учасників справи та проведення судового засідання, що відповідає вимогам ч. 13 ст. 7 та ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову дійшов до наступних висновків.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується, у тому числі шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до роз`яснень викладених у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року N 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати,

що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності

юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і

зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до

уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких

можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних

заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта

користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до

незворотних наслідків.

Заходи забезпечення позову повинні відповідати і бути співмірними заявленим вимогам, а також мають бути безпосередньо пов`язанні з предметом спору, необхідними і достатніми для забезпечення виконання судового рішення.

Клопотання про забезпечення позову повинно бути вмотивованим і обґрунтованим доказами наявності реальних загроз чи утруднень майбутнього виконання рішення суду, співмірністю заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам, їх відповідність предмету позовної вимоги, відсутністю порушень прав третіх осіб заходами забезпечення позову.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

При цьому, сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених ст. 81 ЦПК України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен переконатися у тому, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Висновок суду про необхідність вжиття заходів забезпечення позову не може грунтуватися на припущеннях позивача .

Отже, у кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановить наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Відповідно до вимог ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, між сторонами виник спір щодо відшкодування збитків завданих пошкодженням належного позивачу автомобіля, внаслідок ДТП, з вини ОСОБА_2 .

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову позивач посилається на можливість відчуження відповідачами належного їм майна.

Суд вважає, що позивачем необґрунтовано належними та достатніми доказами необхідність та доцільність забезпечення позову у даній справі; не надано жодного доказу щодо реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

У заяві не наведено жодних доказів того, що відповідачі будуть ухилятись від виконання можливого рішення суду чи створювати обставини, які б утруднювали чи унеможливлювали його виконання та без вжиття заходів забезпечення позову захист прав та інтересів позивача стане неможливим.

Завником не зазначено доказів, які б підтверджували вчинення відповідачами дій, спрямованих на реалізацію належного майна, ухилення від відшкодування збитків.

Сама лише думка позивача з приводу ускладнення в майбутньому виконання рішення суду, припущення щодо можливого відчуження майна, не може бути визнана судом достатньою підставою для вжиття заходів забезпечення позову у спірних правовідносинах, оскільки є суб`єктивним судженням позивача, без зазначення існуючої очевидної небезпеки заподіяння шкоди позивачу.

Відтак, твердження позивача про те, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, поновлення порушених чи оспорюваних прав не підтвердженні належними та достатніми доказами.

Також, згідно з вимогами ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Однак, позивачем не вказано вартості майна, на яке просить накласти арешти, що позбавляє суд можливості встановить співмірність такого забезпечення заявленим позовним вимогам.

Крім того, згідно інформації з державного реєстру речових прав встановлено, що на окреме майно відповідачів вже накладено забору відчуження, що підтверджує відсутність у відповідачів можливості відчуження такого майна.

Таким чином, суд приходить до переконання, що подана представником позивача заява про забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-154, 261, 352-355 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Жукова Валентина Михайлівна, про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали негайно після її постановлення надіслати заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного тексу судового рішення.

Якщо ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повна ухвала суду складена 20 лютого 2026 року.

Суддя І.М. Черніцька