Справа № 182/932/25
Провадження № 2-др/182/17/25
У Х В А Л А

Іменем України

20.02.2026 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Кобеляцької - Шаховал І.О.

секретар Іванова Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Нікополі заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи - ТОВ «Дебт Форс» та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню -

В С Т А Н О В И В:

В провадження Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи - ТОВ «Дебт Форс» та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи - ТОВ «Дебт Форс» та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, були задоволені. Визнано виконавчий напис від 24 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 53674, вчинений приватним нотаріусомКиєво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 19 752 грн. 11 коп. А також, стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), судовий збір в розмірі 1 211 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн.) 20 коп., сплачений останнім при подачі позову до суду.

15 липня 2025 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від представника ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, і якій він просить суд здійснити розподіл судових витрат за результатами розгляду справи, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. 00 коп.

28 липня 2025 року на адресу суду від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшли заперечення, згідно яких проти ухвалення додаткового рішення заперечують, оскільки вважають, що додаткове рішення судом ухвалюється, якщо стороною дані вимоги були заявлені, а при ухваленні рішення у справі дане питання вирішено не було. Окрім цього, представник зазначає, що стороною заявника належні та допустимі докази понесених витрат надано не було, будь-які документи (чеки, квитанції, рахунку) на суму 8 000 грн. 00 коп. відсутні. Тобто, без долучення платіжного доручення як банківського документу про перерахування коштів не можна вважати, що особа понесла певні витрати, а в даному випадку - витрати на правову допомогу. Тому, на підставі викладеного, представник ТОВ «Вердикт Капітал» проти задоволення заяви заперечує та просить суд в задоволенні заяви відмовити повністю.

Додатковим рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2025 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 , до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи - ТОВ «Дебт Форс» та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню було відмовлено (а.с.162-164).

16 вересня 2025 року від ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , до Дніпровського апеляційного суду було подано апеляційну скаргу на вищевказане додаткове рішення (а.с.177-179).

Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 16 січня 2026 року апеляційну скаргу було задоволено та додаткове рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 вересня 2025 року було скасовано та справу було передано для продовження розгляду до суду першої інстанції (а.с.207-212).

При цьому, підставою для скасування додаткового рішення та передачі справи для продовження розгляду до суду першої інстанції було порушення Нікопольським міськрайонним судом норм процесуального права, оскільки суд залишив без задоволення заяву про ухвалення додаткового рішення шляхом ухвалення додаткового рішення, а не постановлення ухвали про відмову у його прийнятті.

27 січня 2026 року на адресу Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшли матеріали вищевказаної справи.

Суд, дослідивши та оцінивши доводи, наведені у клопотанні, та додані до нього документи, дійшов наступного.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи - ТОВ «Дебт Форс» та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню були задоволені. Визнано виконавчий напис від 24 травня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 53674, вчинений приватним нотаріусомКиєво - Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 19 752 грн. 11 коп. таким, що не підлягає виконанню. А також, стягнуто з ТОВ «Вердикт Капітал» () на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), судовий збір в розмірі 1 211 грн. (одна тисяча двісті одинадцять грн.) 20 коп., сплачений при подачі позову до суду (а.с.124-127).

Положеннями статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі, гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною першою статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Водночас, суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання.

Указані висновки узгоджуються із позицією Великої Палати Верховного Суду щодо порядку стягнення витрат на правову допомогу, викладеною у Постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15.

Згідно ч.1, 2 ст.15 ЦПК України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється, виключно, адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

Як вбачається з матеріалів справи, представник заявника, як на підставу звернення до суду з даною заявою, посилається на те, що обставини, які викладенні в поданій заяві, є підставою для ухвалення додаткового рішення, шляхом вирішення питання щодо стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 8 000 грн. 00 коп. При цьому, в поданій заяві посилається на те, що всі обставини є підтвердженими та доведеними та факт отримання правової допомоги позивачем є беззаперечним. Однак, в заяві міститься посилання на додатки, зокрема, на копію договору про надання професійної правничої допомоги від 14 лютого 2024 року, додаткової угоди № 3 від 13 січня 2025 року до договору про надання професійної правничої допомоги від 14 лютого 2025 року, копію акту прийому - передачі наданих послуг від 08 липня 2025 року та копію квитанції до прибуткового касового ордеру № 4-07/25 від 13 січня 2025 року. Однак, вищевказані документи до заяви про ухвалення додаткового рішення долучені не були, був долучений лише ордер та квитанції про надсилання сторонам копії заяви про ухвалення додаткового рішення, що, в розуміння вимог чинного законодавства, не є належними та допустимими доказами, на підставі яких слід вважати, що сторона позивача понесла витрати на правову допомогу.

Таким чином, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити у зв`язку з недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст.81, 141, 246, 258, 260, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Вердикт Капітал», треті особи - ТОВ «Дебт Форс» та приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сидорук Леся Вікторівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до Дніпровського апеляційного суду Дніпропетровської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя: І. О. Кобеляцька-Шаховал