ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-з/821/20/26 Справа № 712/9437/24
УХВАЛА

про вирішення відводу суддів

20 лютого 2026 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі судді цивільної палати Василенко Л. І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід суддів Новікова Олега Миколайовича, Сіренка Юрія Володимировича, Фетісової Тетяни Леонідівни у справі за позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

26.12.2025 автоматизованою системою документообігу Черкаського апеляційного суду для розгляду апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2025 року у даній цивільній справі визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Новіков О. М. і судді: Фетісова Т. Л., Сіренко Ю. В.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 02 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 05 грудня 2025 року, а ухвалою суду від 05 січня 2026 року відкрито апеляційне провадження на рішення районного суду за апеляційною скаргою Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 15 січня 2026 року справу призначено до розгляду на 04 лютого 2026 року на 09 год. 30 хв, відкладено до 26.02.2026 на 11 год. 00 хв.

18.02.2026 ОСОБА_1 подала до суду заяву про відвід суддів Новікова О. М., Сіренка Ю. В., Фетісової Т. Л.

Заяву мотивує тим, що вказана колегія суддів перевищує свої повноваження, уже в ході першого судового засідання, неодноразово на ОСОБА_1 підвищували голос, застосовували прийом тиску, щоб не дати можливості висловитися та обґрунтувати своє клопотання, постійно перебивали її тощо.

Вказує, що у неї відсутня довіра до вказаної колегії суддів.

Просить на підставі п. 5 ч. 1 ст. 36 ЦПК України відвести від розгляду цивільної справи № 712/9437/24 (провадження 22-ц/821/432/26) суддів Новікова О. М., Сіренка Ю. В., Фетісову Т. Л.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 18.02.2026 доводи ОСОБА_1 про відвід суддів Новікова О. М., Фетісової Т. Л. та Сіренка Ю. В. визнано необґрунтованими.

Вирішено передати вирішення питання про відвід судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.02.2026 вказану справу розподілено судді Черкаського апеляційного суду Василенко Л. І.

Дослідивши матеріали справи та доводи заяви ОСОБА_1 про відвід суддям Новікову О. М., Фетісовій Т. Л. та Сіренку Ю. В., приходжу до висновку про необхідність залишення її без задоволення.

Частиною 1 ст. 40 ЦПК визначено, що питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.

Згідно із ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Відповідно до ч. 11 ст. 40 ЦПК України за результатами вирішення заяви про відвід суд постановляє ухвалу.

Підстави для відводу судді визначені ст. ст. 36-37 ЦПК України.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених ст. 37 цього Кодексу, а саме: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Слід зазначити, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

З огляду на зміст ч. 3 ст. 39 ЦПК України відвід повинен бути вмотивованим з наданням доказів неупередженості судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного. Стосовно об`єктивного критерію, то це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (BELUKHA v. UKRAINE, N 33949/02, § 49 - 52, ЄСПЛ, від 09 листопада 2006 року).

Отже, для підтвердження порушення суддею принципу неупередженості, необхідно довести наявність відповідних вищезазначених суб`єктивних та об`єктивних критеріїв (зокрема, особисті переконання та поведінку конкретного судді, які вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах вирішення даної справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав та свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі, тощо), не можуть бути підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними і допустимими доказами.

Особа, яка заявляє відвід судді, має навести конкретні обставини, які можуть викликати сумнів у неупередженості судді. Водночас, такі обставини повинні бути доведеними належними доказами.

Доводи ОСОБА_1 щодо перевищення повноважень колегії, є особистим тлумаченням ч. ч. 1- 3 ст. 216 ЦПК України щодо обов`язків учасників судового процесу дотримуватися встановленого законом порядку у залі судового засідання.

Крім того, щодо посилань на процесуальну поведінку колегії суддів по відношенню до ОСОБА_1 при розгляді справи № 712/9437/24, слід зазначити наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 1402-VIII) суддя розглядає справи, одержані згідно з порядком розподілу судових справ, установленим відповідно до закону. На розподіл судових справ між суддями не може впливати бажання судді чи будь-яких інших осіб.

Визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом (ч. 4 ст. 15 Закону № 1402-VIII).

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу (ч. 4 ст. 36 ЦПК України).

У постанові від 18 квітня 2024 року у справі № 9901/110/19 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що якщо суддя визначений для розгляду конкретної справи у встановленому законом порядку, він зобов`язаний брати участь в розгляді такої справи і тільки у випадках, передбачених законом, він може бути відведений (самовідведений) від розгляду справи.

Велика Палата Верховного Суду наголосила, що процесуальні дії судді, висловлена суддею правова позиція в судовому рішенні не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя, а в протилежному випадку суддя позбавляється можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Факт прийняття суддею рішення у справі того ж позивача зі схожим правовим обґрунтуванням не може сам по собі виправдати побоювання щодо упередженості такого судді, а ухвалення судового рішення саме по собі не може бути свідченням особистої зацікавленості судді у результаті розгляду інших аналогічних справ.

На ряду із зазначеним, доводи заявника щодо процесуальних порушень при надсиланні матеріалів справи та оформлення матеріалів районним судом не дають підстави для сумнівів у безсторонності, неупередженості колегії суддів Черкаського апеляційного суду.

Отже, аналіз матеріалів справи показує, що ОСОБА_1 в заяві не навела обґрунтованих обставин, які б свідчили про наявність підстав для задоволення відводу суддям Новікову О. М., Фетісовій Т. Л. та Сіренку Ю. В. при розгляді справи № 712/9437/24 та не відповідає меті цивільного судочинства, оскільки в основу її покладені припущення щодо необ`єктивності суддів. Жодних конкретних обставин, які б могли свідчити про упередженість колегії суддів заява не містить.

Крім того, слід зазначити, що законодавство, наділяючи учасника справи достатньо широким спектром процесуальних повноважень, зокрема і правом на відвід судді (суддів), разом з тим зауважує на недопустимості зловживання наданими процесуальними правами, оскільки необґрунтований відвід може сприяти безпідставному усуненню та ухиленню судді (суддів) від розгляду справи (апеляційної чи касаційної скарги), що суперечить завданню цивільного судочинства і зазіхає на саму сутність правосуддя, як такого.

Враховуючи викладене, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, а також відсутність будь-яких, передбачених законом обставин та доказів, які б свідчили про необ`єктивність та упередженість суддів Новікова О. М., Фетісової Т. Л., та Сіренка Ю. В. апеляційний суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід колегії суддів Новікову О. М., Фетісовій Т. Л. та Сіренку Ю. В. за наведених обставин, задоволенню не підлягає.

Інших підстав, які викликають сумнів в об`єктивності чи неупередженості суддів заявник не навів.

Керуючись ст. ст. 33, 36, 39, 40 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід суддів Новікова Олега Миколайовича, Сіренка Юрія Володимировича, Фетісової Тетяни Леонідівни у справі за позовом ОСОБА_1 до Навчально-методичного центру цивільного захисту та безпеки життєдіяльності Черкаської області про визнання дій протиправними, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя Л. І. Василенко