Справа №295/739/26
УХВАЛА

29.01.2026 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Чішман Л.М.,

за участю секретаря судового засідання Лайчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну заяву ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову представника ОСОБА_1 адвоката Денисенко Вікторії Миколаївни до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та визначення способу прийняття участі у вихованні дитини, треті особи - служба у справах дітей Олевської міської ради, Орган опіки та піклування Житомирської міської ради, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Богунського районного суду м. Житомира перебуває справа за первісним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини, третя особа служба у справа дітей Олевської міської ради та зустрічна позовна заява ОСОБА_1 адвоката Денисенко Вікторії Миколаївни до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та визначення способу прийняття участі у вихованні дитини, треті особи - Служба у справах дітей Олевської міської ради, Орган опіки та піклування Житомирської міської ради.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2026 виділено в самостійне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини та зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та визначення способу прийняття участі у вихованні дитини, а також ухвалено рішення про розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

19.01.2026 ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якому останній просить вжити заходів щодо забезпечення зустрічного позову шляхом:

- встановити зустрічі ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , без присутності матері ОСОБА_2 , з 19:00 год. кожної першого, другої, третьої та четвертої п`ятниці місяця по 15:00 год. кожної першої, другої, третьої та четвертої неділі місяця безперевно за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;

- встановити зустрічі ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері ОСОБА_2 , з 18:00 год. по 19:00 кожної першого, другої, третьої та четвертої п`ятниці місяця, та з 15 год. до 17:00 кожної першої, другої, третьої та четвертої неділі місяця за місцем проживання матері АДРЕСА_3 ;

- зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити надання дітей ОСОБА_1 для зустрічей дітей із батьком у встановлений судом графік побачень.

Ухвалою суду від 20.01.2026 заяву призначено до розгляду.

23.01.2026 від ОСОБА_2 надійшла заява, в якій остання просила відмовити у задоволення заяви, судове засідання 29.01.2026 проводити без її участі. В обґрунтування заперечень зазначила, що в даному випадку вимоги ОСОБА_1 щодо забезпечення позову є тотожними з його позовними вимогами, викладеними у зустрічній позовній заяві про визначення місця проживання дитини та встановлення порядку спілкування з дитиною. Крім того, ОСОБА_2 до вирішення справи в суді щодо місця проживання дітей не вчиняє перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з дітьми за їх теперішнім місцем проживання по АДРЕСА_3 , з огляду на їх малолітній вік, з огляду перебування меншої дитини на грудному вигодуванні та з огляду на відвідування старшою дитиною школи та гуртків, а також з метою забезпечення їх нормального психологічного та емоційного стану.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 3 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає вид забезпечення позову як встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована Україною 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі Конвенція про права дитини), яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

За змістом ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частини 7, 8).

В силу ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Частинами 1, 2 ст. 15 вказаного Закону, дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Із положень ст. 153 Сімейного кодексу України слідує, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

В силу ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Наведеними нормами матеріального права закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань щодо виховання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо від дитини.

Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування ст. 8 Конвенції про захист прав людини.

Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.

Так, рішенням у справі «М.С. v. Ukraine» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) ЄСПЛ консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.

При цьому ЄСПЛ зазначав, що наразі існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпеченн я їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення (Neulingerand Shuruk v. Switzerland, заява № 41615/07, п. 135, ECHR 2010).

ЄСПЛ зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Hunt v. Ukraine, заява №31111/04, п. 54, ECHR, 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Mamchur v. Ukraine, заява №10383/09, п. 100, ECHR, 16 липня 2015 року).

Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на спілкування з ними та підтримання з батьками регулярних особистих стосунків. У свою чергу, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджає нормальному вихованню та розвитку дитини. Право батьків на спілкування з дитиною може бути обмежене тільки інтересами дитини.

За своєю правовою природою забезпечення позову є гарантією належного виконання рішення суду про задоволення позову та ефективного відновлення порушених прав позивача. Вжиття судом цих заходів встановлює до прийняття рішення по справі певні обмеження здійснення учасниками справи, зокрема відповідачами, цивільних прав.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Також підставою для вжиття заходів забезпечення позову є достатньо-обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З метою запобігання втраті емоційного контакту батьків з малолітньою дитиною, погіршення психоемоційного зв`язку між ними на період розгляду справи в суді, який може бути тривалим, таке забезпечення позову відповідає як найкращим інтересам дитини, так і нормам процесуального права. При цьому відновлення відносин та емоційного контакту малолітньої дитини з її батьком (матір`ю) повинно переважати над бажанням інших осіб обмежити або взагалі відгородити дитину від зустрічі з батьками.

Схожі за змістом правові висновки зроблені Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постановах від 4 квітня 2018 року (справа №344/16653/16-ц) і від 31 серпня 2022 року (справа №545/3933/21).

Предметом спору у цій справі є визначення місця проживання та визначення способу прийняття участі у вихованні дітей.

Наявні в матеріалах справи докази вказують на те, що діти сторін ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на даний час проживають з матір`ю за адресою: с. Кишин Коростенського району Житомирської області.

Батько дітей зазначив, що в жовтні 2025 року без будь-якого попередження і погодження з ним, ОСОБА_2 , під виглядом відвідування своїх батьків, перевезла дітей до місця, де вони наразі проживають з матір`ю, яка, в свою чергу, з того часу чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми.

ОСОБА_2 у заяві від 23.01.2026 не спростувала обставин, якими обґрунтована заява про забезпечення позову.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 14.01.2026 у справі №295/15429/25 розірвано шлюб між батьками дітей ОСОБА_2 до ОСОБА_1 .

Вказане вище дає підстави стверджувати про те, що між батьками неповнолітніх дітей склались неприязні стосунки, останні не спроможні знайти спільний компроміс в частині, принаймні, порядку побачень та участі у вихованні батька з дітьми.

За таких обставин, зважаючи на викладене, а також на можливий тривалий розгляд у даній цій справі, суд вважає, що забезпечення батьку побачень та спілкування з неповнолітніми доньками безперечно будуть сприяти збереженню емоційних стосунків між ними і ця обставина відповідатиме якнайкращим інтересам дітей, так і законним інтересам ОСОБА_1 , що у свою чергу сприятиме ефективному захисту як прав самих дітей, так і заявника.

З огляду на викладене, з урахуванням дотримання балансу інтересів сторін і дітей, суд вважає на необхідне заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Тимчасово, до набрання рішенням суду у даній справі законної сили, забезпечити позов шляхом:

- встановлення зустрічей ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за згодою дитини, без присутності матері ОСОБА_2 , з 19:00 год. кожної першого, третьої п`ятниці місяця по 15:00 год. кожної першої, третьої неділі місяця безперевно за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 ;

- встановлення зустрічей ОСОБА_1 із дочкою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в присутності матері ОСОБА_2 , з 18:00 год. по 19:00 кожної першого, третьої п`ятниці місяця, та з 15 год. до 17:00 кожної першої, третьої неділі місяця за місцем проживання матері АДРЕСА_3 , в період з часу набрання законної сили ухвали суду та протягом 6 місяців, в подальшому без присутності матері;

- зобов`язати ОСОБА_2 забезпечити надання дітей ОСОБА_1 для зустрічей дітей із батьком у встановлений судом графік побачень.

Ухвала підлягає до негайного виконання.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена, шляхом подання апеляційної скарги до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 29.01.2026.

Суддя Л.М. Чішман