Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

Справа №348/2642/25

Провадження № 2/348/185/26

23 лютого 2026 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бурдун Т.А.,

за участю секретаря судового засідання Лейб`юк Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Надвірна в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатою, -

в с т а н о в и в:

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 29.02.2019 року в смт. Делятин, по вул. 16 Липня, Надвірнянського району Івано-Франківської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» , державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 . Згідно постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2020 року ОСОБА_1 визнано винним в порушенні ПДР України та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В результаті ДТП автомобіль «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , отримав пошкодження, а його власник ОСОБА_2 зазнав матеріальних збитків. На час скоєння вказаного ДТП транспортний засіб «VOLKSWAGEN», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував відповідач, не був забезпечений чинним договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Заподіяна шкода, яка виникла внаслідок ДТП, не була відшкодована відповідачем потерпілій особі.

Транспортний засіб «MERCEDES-BENZ», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на час ДТП був забезпечений полісом № АО/ 1852482. У зв`язку з настанням вищевказаної події, власник авто ОСОБА_2 , з метою отримання відшкодування звернувся до МТСБУ із відповідною заявою про виплату відшкодування. Згідно ст. 22 Закону, МТСБУ відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Для встановлення розміру відшкодування у справі №66794, МТСБУ надало доручення суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «Експертиза», яким була визначена вартість відновлювального ремонту т/з MERCEDES-BENZ р/н НОМЕР_1 (з урахуванням зносу) у розмірі 188904,39 грн. При цьому, витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 2 188,00 грн.

Керуючись нормами п.п."а" п.41.1. ст.41 Закону в редакції, яка діяла на момент ДТП, та у межах страхової суми, що була чинною на день настання події, МТСБУ 22.09.2020 року здійснило виплату відшкодування довіреній особі потерпілого в розмірі 130 000,00 грн (за шкоду заподіяну в результаті пошкодження транспортного засобу).

Загальний розмір фактично понесених витрат МТСБУ склав: 132188,00 грн. відповідачем в добровільному порядку не відшкодовані позивачу витрати (збитки), за страхове відшкодування в сумі 132 188,00 грн, які позивач просить стягнути із відповідача, як винуватця дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати по сплаті судового збору.

Ухвалою Надвірнянського районного суду від 10.11.2025 було відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження, призначене підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 12.01.2026 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача МТСБУ адвокат Безверський Р.В. через систему «Електронний суд» 20.02.2026 подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просить позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не з`явився, про місце, день та час слухання справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та проживання, вказаним в позовній заяві та оголошеннями про виклик особи зареєстроване місце проживання (перебування), місце знаходження чи місце роботи якого невідоме від 12.01.2026 та 02.02.2026 року,про причини неявки до суду не повідомив, відзиву не подав. Заяви про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Враховуючи наведене, зі згоди сторони позивача, згідно ухвали суду від 23.02.2026 року про розгляд вказаної справи в порядку заочного розгляду, суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України.

У відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оскільки відповідач не скористався процесуальними правами подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасником розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України.

Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, встановивши суть спірних правовідносин, що склалися між сторонами, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що 29.02.2019 року в смт. Делятин, по вул. 16 Липня, Надвірнянського району Івано-Франківської області мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN» , державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 .

Відповідно до постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.06.2020 справа №348/613/20 водія транспортного засобу марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , ОСОБА_1 визнано винним в порушенні ПДР України та скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.ст. 122-4 124 КУпАП, провадження по справі закрито на підставі ч.5 ст.38 КУпАП (в редакції від 17.04.2020 року) у зв`язку із закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Дана постанова набрала законної сили 15.07.2020 (а.с.8-9).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , власником автомобіля марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , є ОСОБА_2 (а.с.12, зворот).

Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Оскільки суд розглядає справу про правові наслідки дій ОСОБА_1 , стосовно якого постановлена постанова у справі про адміністративне правопорушення, то обставини щодо наявності неправомірних дій та вчинення цих дій відповідачем, які встановлені постановою суду, є обов`язковими.

Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, вина відповідача ОСОБА_1 у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню.

Згідно довідки №1 від 07.09.2020 МТСБУ, на дату даної ДТП колісний транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN», державний номерний знак НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_1 , не був забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.13, зворот). Колісний транспортний засіб марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , на дату ДТП забезпечений полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/ 1852482 (а.с. 11, 13, зворот.).

15 липня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до МТСБУ з заявою на виплату страхового відшкодування, як власник транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ», державний номерний знак НОМЕР_1 , який зазнав матеріальних збитків (а.с. 10).

Для встановлення розміру відшкодування у справі №66794, МТСБУ надало доручення суб`єкту оціночної діяльності ТОВ «Експертиза», яким була визначена вартість відновлювального ремонту т/з MERCEDES-BENZ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (з урахуванням зносу) у розмірі 188 904,39 грн. При цьому, витрати МТСБУ на встановлення розміру відшкодування потерпілій особі склали 2 188,00 грн (а.с.15-17).

Позивачем МТСБУ, на підставі ст.41 Закону №1961-IV та довідки МТСБУ про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих №1 від 07.09.2020, було прийнято Наказ, номер справи: 66794 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих» про виплату відшкодування ОСОБА_2 у розмірі 130 000,00 грн (а.с.13, 13 зворот.).

Вказана сума відшкодування у розмірі 130 000,00 грн була перерахована позивачем МТСБУ потерпілому ОСОБА_2 , що підтверджується платіжною інструкцією №2144862 від 22.09.2020 року (а.с.14).

Вартість проведення автотоварознавчого дослідження для встановлення розміру збитків становила 2 188,00 грн та була оплачена позивачем МТСБУ ТОВ «Експертиза», що підтверджується платіжною інструкцією №1478192 від 28.04.2020 року (а.с.14 зворот).

Таким чином, фактичні витрати МТСБУ на відшкодування витрат, пов`язаних з регламентною виплатою по страховому випадку складають: 132 188,00 грн.

Отже, МТСБУ виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не забезпечив цивільно-правову відповідальність.

Отже, сума збитків становить 132 188,00 грн, які підлягають відшкодуванню відповідачем, як винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, між сторонами існує спір щодо відшкодування в порядку регресу виплат, пов`язаних з регламентними виплатами, який регулюється нормами Цивільного кодексу України та Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Закону України «Про страхування».

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 12,13,81,89 ЦПК України передбачено: суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 3 ст. 30 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку.

Відповідно до ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

За змістом статті 979 ЦК України і статті 16 Закону України «Про страхування», за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до вимог п. 21.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закону) № 1961-ІУ від 01.07.2004, що діяв на дату ДТП, на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України. Страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів перед третіми особами - є обов`язковим.

Згідно ст. 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - ЗУ «ОСЦПВВНТЗ») «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи».

У відповідності до п. 36.3 ст. 36 Закону, у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємопов`язаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п. 1 ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно п. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено, що позивач, як страховик, у зв`язку із настанням страхового випадку відшкодував у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відповідно до чого, у нього виникло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи (відповідача) у розмірі виплаченого відшкодування.

Згідно з частиною шостою статті 261 ЦК України за регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання.

Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом

Таким чином обов`язок доказування невідповідності розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування розміру заподіяних збитків покладається на відповідача, судом в свою чергу не встановлено, а відповідачем не доведено невідповідності суми виплаченого страхового відшкодування позивачем на користь потерпілої особи.

На підставі викладеного, досліджених судом доказів суд дійшов висновку про доведеність заявлених позовних вимог Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатоюв сумі 132 188,00 грн, тому пред`явлений позов підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями ст. 141 ЦПК України.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 3028,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 0031366 від 08 жовтня 2025 року, який підлягає стягненню з відповідача.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.993, 1166,1187,1194 ЦК України, ст.ст.4,10,12,13,76-79,81-83,141,206,258-259,263-265, 280-283, 354,355 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатоюзадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України суму відшкодування в порядку регресу витрат за регламентною виплатоюв розмірі 132 188 (сто тридцять дві тисячі сто вісімдесят вісім) грн 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Моторного (транспортного) страхового бюро України понесені витрати на оплату судового збору в розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

Сторонам, які не з`явилися в судове засідання, направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ст.284 ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду.

Найменування або ім`я сторін, інших учасників справи, їх місце знаходження або місце проживання:

Позивач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, юридична адреса: 02154, м. Київ, Русанівський бульвар,8, , НОМЕР_4 в АТ Укрексімбанку м. Києва.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 , адреса фактичного місця проживання: АДРЕСА_2 .

Суддя: Т.А.Бурдун