Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року місто Кривий Ріг

Покровський районний суд міста Кривого Рогу, у складі: головуючого судді Феняка О.Р., за участі секретаря судового засідання Луценко А.С., представника відповідача Заклецького В.В., розглянувши у судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2025 позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання в сумі 302 800,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог послався на те, що ОСОБА_1 з 23.06.2004 по 16.09.2024 на ВАТ «Суха Балка», ПАТ «Євраз Суха Балка», ПрАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником яких є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», працював у шкідливих умовах машиністом бурової установки.

Звільнений 16.09.2024 за станом здоров?я, що перешкоджає продовженню даної роботи.

Під час виконання трудових обов`язків на підприємстві Відповідача, працюючи машиністом бурової установки, Позивач підпадав під вплив на його організм шкідливих факторів виробничого середовища, таких як фізичне перенавантаження, підвищенні показники локальної вібрації та підвищена концентрація аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони.

У зв`язку зі шкідливими і тяжкими умовами праці, Позивачем отримано 3 хронічні професійні захворювання:

-«радикулопатія попереково-крижова Б5, 31 на фоні полі сегментарної дископатії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних |і суглобів (ПФ другого ступеня)» (надалі радикулопатія);

-«вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної полінеиропати верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня)» (надалі вібраційна хвороба);

-«хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня» (надалі ХОЗЛ).

Відповідно до п. 18 акту Форми П-4 причинами виникнення професійних захворювань виявлених у Позивача являються тривала дія шкідливих умов праці на організм Позивача через недосконалість технології підземного видобутку руди, порушень систем вентиляції та характеризувались наступним чином:

-важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 35 кг при нормативному значенні до ЗО кг; робоча поза незручна 27% тривалості зміни при допустимій до 25% згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248;

-вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості 6,9-9 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 82,9-85,0 дБ при ГДР - 76 дБ;

-аерозоль переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,73 рази відповідно до «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин в повітрі робочої зони», затверджених наказом МОЗ України від 09.07.2024 №1192 і складала 3,46 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ.

У зв`язку із заподіянням зазначеної шкоди здоров`ю, 16.09.2025 року Позивач вперше пройшов огляд експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

За результатами даного огляду Позивачу встановлено ПІ групу інвалідності та визначено сукупний ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 65%, з яких 20% - внаслідок радикулопатії, 35% - внаслідок вібраційної хвороби; 10 % - внаслідок ХОЗЛ, що підтверджується витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи.

Відповідно до медичного висновку ЛЕК ВП «НПМЦ професійного здоров`я НУОЗ України імені П.Л. Шупика» №16/180 від 23.04.2025 р., Позивачу протипоказана тяжка фізична праця, робота в умовах впливу виробничого пилу, локальної вібрації та несприятливого мікроклімату, підземно.

У зв`язку з вказаними хронічними професійними захворюваннями та частковою втратою професійної працездатності, порушено звичний спосіб життя Позивача, останній позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, його турбує сухий, приступоподібний кашель, біль за грудиною, втома, загальна слабкість, відчуття серцебиття, коливання АТ. Позивача турбує стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в ліву руку та ногу, порушена хода, біль в плечових, колінних та ліктьових суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно лівих.

Ухвалою від 29 вересня 2025 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження з викликом сторін.

Ухвалою від 13 листопада 2025 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідач 08 жовтня 2025 року подав до суду відзив на позов в якому позовні вимоги не визнав, зазначив, що позивач свідомо обрав місце роботи зі шкідливими умовами праці, тривалість роботи у шкідливих умовах залежала виключно від особистого волевиявлення позивача. Також вказав, що відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу, за весь період роботи позивача на підприємстві відповідача позивач жодного разу не заявляв про порушення умов його праці, мав можливість на вільний вибір виду діяльності, шляхом працевлаштування на іншій роботі з умовами праці, що не пов`язані із впливом на його організм шкідливих виробничих факторів. Позивач був достеменно обізнаний про те, що умови праці є особливо шкідливими і особливо важкими. Тривалий стаж роботи позивача на підприємстві відповідача вказує на те, що це був власний усвідомлений вибір позивача з прийняттям всіх ризиків, що можуть призвести до розвитку професійних захворювань. Також вказав, що заявлена сума моральної шкоди жодним чином не обґрунтована та не підтверджена відповідними доказами, і не відповідає критеріям розумності і справедливості, безпідставно завищена позивачем.

В судовому засіданні представник відповідача просив відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі, з підстав зазначений у відзиві.

Представник позивача до початку розгляду надав заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі просив задовольнити.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював у шкідливих умовах на підприємстві Відповідача: з 23.06.2004 р. по 16.09.2024 р. машиністом бурової установки на ВАТ «Суха Балка», ПАТ «Євраз Суха Балка», ПрАТ «Євраз Суха Балка», правонаступником яких є Приватне акціонерне товариство «Суха Балка». Звільнений 16.09.2024 за станом здоров?я, що перешкоджає продовженню даної роботи, що підтверджується копією трудової книжки. Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання форми П-4 від 22.05.2025 року, встановлено, що під час роботи позивач отримав наступні професійні хронічні захворювання: 1) «радикулопатія попереково-крижова Б5, 31 на фоні полі сегментарної дископатії з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та м`язово-тонічним синдромами, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних |і суглобів (ПФ другого ступеня)» (надалі радикулопатія); 2) «вібраційна хвороба другої стадії від дії локальної вібрації: синдром вегетативно-сенсорної полінеиропати верхніх кінцівок з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, двобічним плечолопатковим періартрозом (ПФ другого ступеня), деформуючим остеоартрозом у поєднанні з періартрозом ліктьових суглобів (ПФ першого ступеня)» (надалі вібраційна хвороба); 3) «хронічний (пиловий) бронхіт першої стадії. Емфізема легень. Помірний пневмофіброз. Легенева недостатність першого ступеня» (надалі ХОЗЛ).

Відповідно до п. 18 Форми П-4 підставою для виникнення у позивача професійних захворювань стало те, що працюючи на підприємстві машиністом бурової установки з 23.06.2004 по 16.09.2024 позивач постійно знаходився під впливом тривалої дії шкідливих умов праці та недосконалої технології підземного видобутку руди, порушень систем вентиляції.

Причиною виникнення хронічного професійного захворювання стали наступні шкідливі виробничі фактори: важкість праці: маса вантажу, що постійно підіймається та переміщується вручну становила 35 кг при нормативному значенні до ЗО кг; робоча поза незручна 27% тривалості зміни при допустимій до 25% згідно з Державними санітарними нормами та правилами «Гігієнічна класифікація праці за показниками шкідливості та небезпечності факторів виробничого середовища, важкості та напруженості трудового процесу», затвердженими наказом МОЗ України від 08.04.2014 №248; вібрація локальна: еквівалентний корегований рівень віброшвидкості 6,9-9 дБ перевищував допустимий рівень згідно ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації» та складав 82,9-85,0 дБ при ГДР - 76 дБ; аерозоль переважно фіброгенної дії: концентрація кремнію діоксиду кристалічного при вмісті пилу від 10 до 70% в повітрі робочої зони перевищувала гранично допустиму в 1,73 рази відповідно до «Державних медико-санітарних нормативів допустимого вмісту хімічних речовин в повітрі робочої зони», затверджених наказом МОЗ України від 09.07.2024 №1192 і складала 3,46 мг/мЗ при ГДК 2,0 мг/мЗ.

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв`язку з тим, що відповідно до положень ст. 237-1 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя.

Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності.

Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням ступеня втрати працездатності первинно у розмірі 65% із встановленням третьої групи інвалідності, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, позивач відчуває задишку при незначному фізичному навантаженні, його турбує сухий, приступоподібний кашель, біль за грудиною, втома, загальна слабкість, відчуття серцебиття, коливання АТ. Позивача турбує стійкий біль та обмеження рухів у шийному та поперековому відділах хребта з іррадіацією в ліву руку та ногу, порушена хода, біль в плечових, колінних та ліктьових суглобах, обмеження рухів та хрускіт в них, заніміння кінцівок, переважно лівих.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При цьому, суд враховує, період роботи позивача в шкідливих умовах на підприємстві відповідача 20 років 02 місяці, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, % втрати професійної працездатності та встановлення 3 гр. і нвалідності в зв`язку з професійним захворюванням, вік, в якому позивачу встановлено втрату працездатності, ступінь вини відповідача, виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди в розмірі 302 800 гривень.

Суд також зауважує, що порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 ПК України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 ПК України).

Відповідно до пп. «А» п. 164.2.14 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом.

При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 ПК України, податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 ПК України.

Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку (в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати) та відповідно підлягають оподаткуванню, однак крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 25 липня 2018 року по справі № 180/683/13-ц.

Суд зазначає, що чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю. У даному випадку це суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок професійного захворювання, тобто заподіяння йому шкоди здоров`ю.

На підставі переліченого вказані зміни до податкового законодавства не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих позивачу внаслідок отриманого професійного захворювання.

Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 21 червня 2022 року по справі № 599/645/21.

Відповідно дост.141 ЦПК України з відповідач підлягає стягненню в дохід держави також судовий збір в сумі 3028,00 грн.

Керуючись ст.4-5,13,76-81,89, 133-141, 258-259,263,265 ЦПК,

У Х В А Л И В:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної втратою працездатності внаслідок професійного захворювання.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (, місце знаходження: вул. Конституційна, 5, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50029) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (, місце знаходження: вул. Конституційна, 5, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50029) в дохід держави судовій збір в сумі 3028,00 грн.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5ст. 265 ЦПК України:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Суха Балка», , юридична адреса: вул. Конституційна, 5, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська обл., 50029.

Повний текст рішення суду складено та підписано 19 лютого 2026 року.

Суддя: О. Р. Феняк