Справа № 707/5282/25
Провадження № 2-о/712/87/26
У Х В А Л А

29 січня 2026 року суддя Соснівського районного суду м. Черкас Пересунько Я.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2025 року на розгляд Черкаського районного суду Черкаської області передано заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя в порядку окремого провадження.

Черкаським районним судом Черкаської області на підставі ухвали від 02 січня 2026 року в порядку п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України справу передано до Соснівського районного суду м. Черкас.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 січня 2026 року, справу розподілено судді Пересуньку Я.В.

Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Згідно з ч. 4 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

У пункті 8 постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей, провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей.

Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Окремо слід звернути увагу на те, що на відміну від позову про розірвання шлюбу, який може бути пред`явленим одним із подружжя, спільна заява подружжя про розірвання шлюбу подається до суду за підписами обох із подружжя.

Натомість заява ОСОБА_1 подана лише нею, що не може вважатись спільною заявою подружжя на розірвання шлюбу.

Також матеріали поданої заяви не містять персональних даних другого з подружжя (ПІБ, дата народження), відомостей про його зареєстроване місце проживання, РНОКПП та контактного телефону.

За таких обставин заявнику у заяві необхідно зазначити дані іншого з подружжя, який повинен підписати заяву особисто, а в якості заінтересованої особи вказати відповідний відділ державної реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням адреси місця знаходження, поштового індексу, номери засобів зв`язку та ідентифікаційного номеру ЄДРПОУ.

Суд також звертає увагу й на те, що відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу.

Крім того, заявницею подано заяву про розірвання шлюбу у порядку окремого провадження, однак у заяві зроблено відмітку: «Позивачем не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав».

Таким чином, заявниці необхідно визначитися, у якому саме провадженні нею подано до суду заяву про розірвання шлюбу: в порядку окремого провадження за заявою обох із подружжя, які мають на утримання неповнолітніх дітей, чи в порядку позовного провадження, шляхом звернення до суду з позовом до іншого з подружжя про розірвання шлюбу.

У заяві про розірвання шлюбу заявником ОСОБА_1 зазначено про укладення між нею та ОСОБА_2 договору про визначення місця проживання дитини, однак до матеріалів заяви указаний договір не додано.

Відповідно до частин 1-3 статті 109 Сімейного Кодексу України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений. У разі невиконання цього договору аліменти можуть стягуватися на підставі виконавчого напису нотаріуса. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Частиною 4 статті 157 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Той з батьків, хто проживає з дитиною, у разі його ухилення від виконання договору зобов`язаний відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану другому з батьків.

Згідно з п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: - з ким з них будуть проживати діти; - яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; - умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків. При розірванні шлюбу за спільною заявою подружжя, яке має дітей, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подачі заяви, якщо її не відкликано хоча б одним із подружжя.

Таким чином, заявником має бути надано до суду нотаріально посвідчений договір між обома з подружжя щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, із положеннями про розмір аліментів на дитину (що, в разі невиконання такого договору, дозволить стягувати аліменти на підставі виконавчого напису нотаріуса).

За таких обставин заявнику необхідно усунути вказані недоліки поданої нею заяви та надати суду нотаріально посвідчений договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини, із положеннями про розмір аліментів на дитину.

Оскільки ОСОБА_1 подала заяву без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177, 185 ЦПК України, суд залишає таку заяву без руху із встановленням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 294 ЦПК України, ст. ст. 109, 157 СК України, суддя -

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 залишити без руху та надати їй строк у сім календарних днів із дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків, зазначених у її мотивувальній частині.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Я.В. Пересунько