Єдиний унікальний номер №943/810/25
Провадження № 2-др/943/9/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2026 року м. Буськ

Суддя Буського районного суду Львівської області Кос І.Б., розглянувши матеріали заяви адвоката Змисли Марти Русланівни в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в:

рішенням Буського районного суду Львівської області від 30 січня 2026 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , а саме: задоволення позовних вимог шляхом стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості в розмірі 6000,00 доларів США (на момент пред`явлення вимоги становить еквівалент 248700,00 грн) та 50 500,00 грн., а також стягнуто на користь позивача судовий збір у сумі 2992,00 грн.

11.02.2026 року позивач ОСОБА_1 через адвоката Змислу М.Р. звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, у якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 22000,00 грн., про що долучили до матеріалів справи докази на підтвердження заявленого розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, зокрема: Договір про надання правничої допомоги від 03.03.2025 року, Акт наданих послуг від 10.02.2026 року та Рахунок №1 від 10.02.2026 року. При цьому, представник позивача вважає, що вищевказана заява подається у межах строку, оскільки 07.02.2026 року повний текст судового рішення надійшов у систему «Електронний суд». Відтак, зважаючи на підтвердження розміру понесених стороною позивача судових витрат, їхнє задоволення у визначеному позивачем розміру буде належним та не порушить принципів цивільного процесуального законодавства, а тому просила подану заяву задовольнити.

В силу приписів частини третьої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Крім того, частиною другою статті 247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення у даній цивільній справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Згідно пункту 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно частини другої статті 134 ЦПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Разом із тим, в силу приписів частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Зокрема, релевантні правові висновки щодо застосування відповідних норм права викладені у постановах Верховного Суду від 22.03.2018 року в справі №910/9111/17 та від 14.01.2019 року в справі №927/26/18, що є обов`язковими для суду в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України, де Судом констатовано, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо), які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Крім того, у Додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц викладений правовий висновок про те, що заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 50 894,40 грн. була залишена без розгляду через подання її зі спливом строків, передбачених положенням статті 141 ЦПК України. Зокрема, вже після прийняття постанови у цій справі та після закінчення п`ятиденного строку, передбаченого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, відповідачка надала новий розрахунок понесених нею витрат на професійну правничу допомогу, який доповнила витратами на суму 50894,40 грн. Проте, Велика Палата Верховного Суду виснувала, що відповідачка пропустила строк для подання доказів понесених витрат, оскільки постанова ВП ВС ухвалена 13 листопада 2019 року, а тому строк для подачі доказів понесення таких витрат закінчувався 18 листопада 2019 року включно (5 днів з часу ухвалення постанови). Натомість, із матеріалів справи вбачається, що заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу подана 22 листопада 2019 року, тобто зі спливом строків, передбачених положенням статті 141 ЦПК України. Відтак, Велика Палата Верховного Суду вважає, що відповідачка пропустила строк для подання доказів понесених витрат, оскільки такі докази були надані нею поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України, а тому заяву відповідачки необхідно залишити без розгляду.

Разом із тим, як убачається зі змісту Додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц, що незважаючи на складення у цій справі постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2020 року пізніше (зареєстрована 26.11.2020), передбачений частиною восьмою статті 141 ЦПК України п`ятиденний строк для подання відповідачкою доказів понесення нею витрат на професійну правничу допомогу ВП ВС відраховує не з часу виготовлення повного тексту постанови від 13.02.2020 та направлення її до ЄДРСР (26.11.2020), а саме з моменту її ухвалення ВП ВС (13.02.2020), що свідчить про помилковість доводів представника позивача у поданій заяві про ухвалення додаткового рішення від 11.02.2026 про дотримання строків для подання цієї заяви, з огляду на те, що повний текст судового рішення надійшов у систему «Електронний суд» - 07.02.2026 року.

Подібні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 квітня 2025 року в справі №542/937/23 та у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 08 вересня 2025 року в справі №756/5565/23.

Як убачається із матеріалів справи, що під час судового засідання 30.01.2026 року, до закінчення судових дебатів, представник позивача - адвокат Змисла М.Р. заявила про стягнення із відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, документальне підтвердження яких буде подано нею до суду після ухвалення судового рішення, тобто в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Проте, як встановлено судом, що вищевказана заява про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу від 11.02.2026 року була сформована в системі «Електронний суд» (вх. №991 від 11.02.2026), тобто така заява разом із доказами понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу подана представником позивача поза межами строку, встановленого частиною восьмою статті 141 ЦПК України (протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду), оскільки такий строк сплив 04.02.2026 року, зважаючи на ухвалення судового рішення у цій справі 30.01.2026 року за участю представників позивача ОСОБА_1 адвокатів Змисли М.Р. та Вербовської У.Б., яке проголошене судом того ж дня (30.01.2026) за їхньою участю.

Разом із тим, суд не погоджується із доводами представника позивача про те, що вищевказана заява подається у межах строку, оскільки 07.02.2026 року повний текст судового рішення надійшов у систему «Електронний суд», зважаючи на те, що приписами ч. 8 ст. 141 ЦПК України такий строк обумовлений ухваленням судового рішення, а не виготовленням його повного тексту, що відповідає правовому висновку, викладеному в Додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі №755/9215/15-ц.

Крім того, під час виготовлення повного тексту в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу судом не наведено жодних обставин, від яких залежить подання стороною у справі доказів понесення нею судових витрат (витрат на професійну правничу допомогу), а ухвалення судом рішення у цій справі мало місце 30.01.2026 року за участю представників позивача, відтак передбачений ч. 8 ст. 141 ЦПК України п`ятиденний строк сплив 04.02.2026, а вказана заява із доказами у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, подана 11.02.2026, тобто із його пропуском, що в силу імперативних приписів цієї процесуальної норми має наслідком залишення поданої заяви без розгляду.

За таких обставин, зважаючи на подання доказів понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу поза межами встановленого строку, подана заява від 11.02.2026 року підлягає залишенню без розгляду, що відповідає приписам абзацу третього частини восьмої статті 141 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та керуючись ст.ст. 133, 134, 137, 141, 223, 247, 249, 259, 260, 263, 264, 265, 268, 270, 354 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

заяву адвоката Змисли Марти Русланівни в інтересах ОСОБА_1 про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу в межах цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кос І. Б.