ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 755/693/25

провадження № 61-11012св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - суддя Печерського районного суду м. Києва Константінова Крістіна Едуардівна,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року в складі судді Мальцева Д. О. та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року в складі колегії суддів: Кирилюк Г. М., Рейнарт І. М., Ящук Т. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та судових рішень у справі

У серпні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до судді Печерського районного суду м. Києва Константінової К. Е. про захист честі та гідності.

Просила визнати, що слідчий суддя Печерського районного суду міста Києва Константінова К. Е. під час розгляду справи № 757/332/24-к в судовому засіданні 28 травня 2024 року, не виконавши вимоги статті 11 КПК України щодо забезпечення поваги до людської гідності, прав і свобод кожної особи та не дотримуючись загального порядку судового розгляду, порушила її право на повагу до гідності як учасника кримінального провадження.

Також просила визнати недостовірною та такою, що принижує честь і гідність, надану у судовому засіданні слідчим суддею Константіновою К. Е. інформацію, внесену до журналу судового засідання, як зауваження ОСОБА_1 , яка зверталась до суду «Ваша честь», але суддя звернула увагу на дотримання вимог законодавства, бо ніби до головуючого судді треба звертатись, починаючи зі слів «Шановний суд. Ваша честь», що не відповідає дійсності та частині третій статті 329 КПК України, згідно якої сторони звертаються до суду «Ваша честь» або «Шановний суд».

Ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року (справа №757/38371/24-ц) визначено Дніпровський районний суд м. Києва судом для розгляду даної справи. Матеріали справи передано Дніпровському районному суду міста Києва.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 23 грудня 2024 року (справа №757/38371/24-ц) позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху для усунення недоліків.

13 січня 2025 року на виконання ухвали суду від 23 грудня 2024 року, ОСОБА_1 подала позовну заяву про захист честі та гідності.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17 січня 2025 року (справа № 755/693/25) позовну заяву ОСОБА_1 передано за територіальною підсудністю до Шевченківського районного суду міста Києва.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва від 03 квітня 2025 року (справа №755/693/25) відмовлено у відкритті провадження у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до судді Печерського районного суду міста Києва Константінової К. Е. про захист честі та гідності з підстав, передбачених пунктом 1 частини першої статті 186 ЦПК України.

Ухвала суду мотивована тим, що у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

Відтак, позовна заява ОСОБА_1 не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Постановою Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року змінено, викладено мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови.

Суд апеляційної інстанції виходив з того, що оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій. Вчинення (невчинення) суддею (судом) процесуальних дій під час розгляду конкретної справи, а також ухвалені у ній рішення можуть бути оскаржені до суду вищої інстанції у порядку, передбаченому процесуальним законом для тієї справи, під час розгляду якої вони відповідно були вчинені (мали бути вчинені) чи ухвалені.

Вказуючи на незабезпечення суддею Константіновою К. Е. поваги до її честі та гідності, ОСОБА_1 фактично висловлює свою незгоду з діями судді під час здійснення правосуддя.

Чинне законодавство України дає можливість громадянину повною мірою реалізувати своє право на оскарження судового рішення та дій судді під час здійснення правосуддя до відповідного суду вищої інстанції. Законність процесуальних актів і дій (бездіяльності) суддів, вчинених при розгляді конкретної справи, не може перевірятися за межами передбаченого законом процесуального контролю. Намагання зробити це в конкретній справі шляхом подання окремого позову проти судді є протиправним втручанням у здійснення правосуддя й посяганням на незалежність суду (статті 126 і 129 Конституції України).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у відкритті провадження у цій справі, проте помилився щодо мотивів такої відмови, що відповідно до пункту 4 частини першої статті 376 ЦПК України є підставою для зміни мотивувальної частини оскаржуваного судового рішення.

Колегія суддів погодилася з доводами ОСОБА_1 про те, що ця справа розглянута не тим судом, який був визначений ухвалою Київського апеляційного суду від 03 грудня 2024 року (справа № 757/38371/24-ц) для її розгляду.

Разом з тим, оскільки справа не підлягає розгляду в порядку будь-якого судочинства, підстави для направлення справи для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю відсутні.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У серпні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року й направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

На обґрунтування касаційної скарги зазначала, що поширена суддею інформація, ніби вона не дотримується чинного законодавства, яку вона й просить спростувати, не стосується кримінальної справи, а стосується особисто неї та є недостовірною, а тому ганьбить її честь і гідність.

Відмовляючи у відкритті провадження та застосовуючи статтю 124 Конституції України, Київський апеляційний суд не застосував норми матеріального права щодо захисту честі і гідності та спростування недостовірної інформації.

Рішення у кримінальній справі № 757/332/24-к ухвалювала суддя Гридасова А. М. і ухвалою від 27 січня 2025 року задовольнила скаргу, тому вона позбавлена можливості реалізувати своє право на оскарження до суду вищої інстанції.

Суддя Константінова К. Е. поширила про неї недостовірну інформацію, тому вона має право на захист своїх порушених прав шляхом пред'явлення до суду позову про захист честі та гідності.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 12 вересня 2025 року відкрито касаційне

провадження у справі та витребувано її матеріали з Шевченківського районного суду м. Києва.

03 грудня 2025 року справа № 755/693/25 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів

та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного

провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або

апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може

встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були

встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність

або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над

іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частини першої статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з частинами першою та третьою статті 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб, неповага до суду чи суддів, збирання, зберігання, використання і поширення інформації усно, письмово або в інший спосіб з метою дискредитації суду або впливу на безсторонність суду, заклики до невиконання судових рішень забороняються і мають наслідком відповідальність, установлену законом.

Встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до судді Печерського районного суду м. Києва Константінової К. Е., мотивуючи його тим, що при розгляді її скарги на постанову слідчого Печерського УП ГУ НП в м. Києві від 29 липня 2021 року про закриття кримінального провадження №0001018 від 23 червня 2021 року (справа №757/332/24-к) суддя не забезпечила поваги до людської гідності, допустила щодо неї поводження, яке принижує гідність людини. В судовому засіданні слідчий суддя зробила їй зауваження, ніби коли вона звертається до суду «Ваша честь», не дотримується вимог законодавства, і надала недостовірну інформацію, ніби будь-яке звернення на адресу головуючого треба починати зі слів «Шановний суд, Ваша честь». Тобто суддя у вигляді зауваження надала недостовірну інформацію з огляду на яку вона ніби порушує вимоги законодавства.

Оскарження діянь суддів (судів) щодо розгляду та вирішення справ, а також оскарження судових рішень поза порядком, передбаченим процесуальним законом, не допускається. Суди та судді не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їхніх дій чи бездіяльності під час розгляду інших судових справ, про оскарження їх рішень, ухвалених за наслідками розгляду цих справ, а також про зобов`язання судів та суддів до вчинення певних процесуальних дій.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постановах від 08 травня 2018 року у справі № 521/18287/15-ц (провадження № 14- 90цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 757/43355/16- ц (провадження № 14- 399цс18), від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18 (провадження № 14-191цс19).

Оскарження вчинення (невчинення) судом (суддею) у відповідній справі процесуальних дій і ухвалених у ній рішень не може відбуватися шляхом ініціювання нового судового процесу проти суду (судді).

Приписи «справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» (пункт 1 частини першої статті 255 ЦПК України) стосуються як позовів, які не можуть розглядатися за правилами відповідно цивільного судочинства, так і тих позовів, які взагалі не можуть розглядатися судами.

Позовні вимоги про визнання незаконними пов`язаних з розглядом судової справи дій/бездіяльності суду (судді чи посадових осіб суду), а також вимоги про зобов`язання суду (судді) до вчинення певних процесуальних дій не можуть розглядатися за правилами будь-якого судочинства.

Встановивши, що ОСОБА_1 , звертаючись до суду з цим позовом, фактично висловила свою незгоду з діями судді під час здійснення правосуддя, суди дійшли правильного висновку про відмову у відкритті провадження у справі.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування

оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності

переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза

межами повноважень суду касаційної інстанції.

Обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень,

касаційний суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу

ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції у незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі

колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 03 квітня 2025 року у незміненій при апеляційному перегляді частині та постанову Київського апеляційного суду від 23 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко