Справа № 486/1830/25
Провадження № 2/486/415/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2026 року м. Південноукраїнськ

Південноукраїнський міський суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Волощук О.О.,

за участю секретаря судового засідання Грабовської А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначено, що 17.06.2021 за власного волевиявлення, з повним розумінням умов кредитування та усвідомленням рівня відповідальності, в Особистому кабінеті на офіційному веб-сайті ТОВ «Мілоан», ОСОБА_1 подано заявку на отримання кредиту №101476921. Дана заява знаходиться у власному кабінеті відповідача на офіційному веб-сайті Товариства. Відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, внаслідок чого утворилась заборгованість. На підставі договору відступлення права вимоги №09Т від 30.09.2021 укладеного між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Мілоан» первісний кредитор передає новому кредитору свої права вимоги до позичальників. Відповідно до вказаного договору ТОВ «Діджи Фінанс» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», у тому числі і до ОСОБА_1 за кредитним договором №101476921 від 17.06.2021. Позичальник свої зобов`язання жодному з кредиторів належним чином не виконала, у зв`язку з чим виникла заборгованість в загальному розмірі 85300,00 грн, з яких: заборгованість за тілом кредитом 19000,00 грн; заборгованість за відсотками 64300,00 грн.; заборгованість за комісійними винагородами 2000,00 грн.; заборгованість за пенею 0,00 грн. Вказану заборгованість позивач просить стягнути з відповідача у повному обсязі, а також сплачений по цьому позову судовий збір в сумі 2422,40 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн.

Ухвалою суду від 01.10.2025 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

20.11.2025 відповідач ОСОБА_1 подала відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необгунтованими та не надано жодного належного доказу позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог. Зазначає, що виписку по рахунку позивачем не додано, у зв`язку з цим неможливо достовірно встановити наявність чи відсутність заборгованості. Однак, додана позивачем до позову відомість про щоденне нарахування не є банківською випискою та вказані суми заборгованості в ній без дати не являються доказом по справі. Також не є доказами додатки до договору факторингу, які викладені у формі бланків без будь-якої інформації, що стосується даного боргу. Звертає увагу, що підтвердженням виконаних операцій є виписки з особових рахунків клієнта. Вважає, що всі документи додані до позову є односторонніми та не є фактичними доказами у справі.

У відповіді на відзив позивач заперечував проти доводів, викладених у відзиві, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, визнала, що уклала кредитний договір та отримала кредитні кошти, проте вважає, що розмір відсотків є завищеним та непомірним для неї, враховуючи її важкий матеріальний стан.

Дослідивши надані докази у справі в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 17.06.2021 в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» ОСОБА_1 подано анкету-заяву на кредит №101476921, яку було того ж дня погоджено ТОВ «Мілоан» /а.с. 16/.

Відповідач ОСОБА_1 уклала договір про споживчий кредит №101476921 від 17.06.2021 з ТОВ «Мілоан» /а.с.21-25/ та на підставі платіжного доручення №28855766 відповідачу були перераховані кредитні кошти на картковий рахунок № НОМЕР_1 в сумі 20000,00 грн /а.с.37/.

Згідно з п. 1.1. Договору кредитодавець зобов`язується на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п. 1.3. договору, надати позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п. 1.2. договору, а позичальник зобов`язався повернути кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі - плата) у встановлений п. 1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та строки/терміни, що визначені Договором.

Відповідно до п. 1.2. Договору загальний розмір кредиту становить 20000,00 грн.

Згідно з п. 1.3. Договору кредит надається строком на 30 днів з 17.06.2021 (строк кредитування).

Відповідно до п. 1.4. Договору термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 17.07.2021.

У п. 1.5.1 Договору передбачено, що комісія за надання кредиту: 2000,00 грн, яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно до п. 1.5.2. Договору проценти за користування кредитом: 7500,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Згідно з п. 1.6. Договору стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Відповідно до п. 2.1. Договору кредитні кошти надаються позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Згідно з п. 4.2. Договору у разі прострочення позичальником зобов`язань зі сплати заборгованості згідно з умовами цього договору кредитодавець, починаючи з дня, наступного за датою спливу строку кредитування, з урахуванням пролонгацій та оновлених графіків платежів, що складаються у зв`язку з продовженням строку кредитування (пролонгацією), має право нарахувати проценти за стандартною (базовою) ставкою, передбаченою п. 1.6 договору в якості процентів за порушення грошового зобов`язання, передбачених ст. 625 ЦК України. У випадку нарахування процентів вважається, що ця умова договору встановлює інший розмір процентів у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, на рівні стандартної (базової) ставки, передбаченої п. 1.6 договору. Обов`язок позичальника по сплаті таких процентів настає після відповідної вимоги кредитодавця.

Відповідно до п. 6.1. Договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі Товариства та доступний, зокрема, через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби.

Так, 30.09.2021 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Діджи Фінанс» було укладено договір факторингу №09Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» зобов`язалося відступити ТОВ «Діджи Фінанс» права вимоги, зазначені у відповідному реєстрі прав вимоги, а ТОВ «Діджи Фінанс» зобов`язалося їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «Мілоан» за плату на умовах, визначених цим Договором. Згідно вказаного договору факторингу та згідно із додатків до нього, а також акту приймання-передачі позивач набув право вимоги до відповідача /а.с.27-29, 30, 31, 32, 33, 43-50/.

Відповідно до Витягу з Додатку до Договору факторингу №09Т від 30.09.2021 ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №101476921 від 17.06.2021 у розмірі 85300,00 грн., з яких: 19000,00 грн. - тіло кредиту; 64300,00 грн. заборгованість за відсотками; 2000,00 грн. заборгованість за комісією /а.с.18/.

Згідно з відомістю про щоденні нарахування та погашення /а.с.19/ станом на 22.09.2021 відповідач має заборгованість в розмірі 85300,00 грн., яка складається з: 19000,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 64300,00 грн.- заборгованість за відсотками, 2000,00 грн. заборгованість по комісії.

25.07.2025 ТОВ «Діджи Фінанс» направило відповідачу досудову вимогу, в якій повідомило про відступлення йому права вимоги за кредитним договором та запропонувало у термін до 25.08.2025 сплатити заборгованість за кредитом /а.с.41/.

Згідно з вимогами ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.

Відповідно до вимог ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Нормами ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Приписами п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Приписами ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (ч. 2 ст. 639 ЦК України).

Відповідно до абз.2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Нормами ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України).

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Приписами ст. 1056-1 ЦК України визначено, що розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як зазначено вище, 17.06.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений кредитний договір №, згідно умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 2000,00 грн., строком на 30 днів, з кінцевим терміном повернення до 17.07.2021, зі сплатою процентів за користування кредитом на умовах, визначених цим договором.

Згідно п. 1.5.1 Договору, комісія за надання кредиту становить 2000,00 грн., яка нараховується за ставкою 10,00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Відповідно п.1.5.2 Договору, проценти нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом. Тип процентної ставки фіксована (п.1.7 Договору).

Згідно п.1.6 Договору, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Пунктом 2.3 Договору передбачено пролонгацію кредиту.

Згідно п.2.3.1 Договору, позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування, за умови, що кредитодавцем надана така можливість позичальнику відповідно до розділу 6 Правил надання фінансових кредитів (послуг) Товариством, що розміщені на веб-сайті tengo.com.ua і є невід`ємною частиною цього договору. Для продовження строку кредитування за цим пунктом позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Пунктом 2.3.2 Договору визначено, що волевиявлення позичальника продовжити строк користування/повернення кредиту та укладення угоди про це, згідно розділу 6 Правил, підтверджується здійсненням ним відповідного платежу у спосіб, визначений п. 2.5 кредитного договору №101476921 від 17.06.2021.

Як вбачається з відомостей про щоденні нарахування та погашення відповідач 16.07.2021 здійснила сплату комісії за пролангацію договору у розмірі 1000 грн., а також 1000 грн. в погашення заборгованості за тілом кредиту та відсоткам у розмірі 1850 грн., тим самим збільшила строк кредитування на 60 днів.

Отже, загальний розмір заборгованості за кредитним договором №101476921 від 17.06.2021 становить 85 300 грн., з яких 19000 грн. заборгованість за тілом кредиту, 64300 грн. заборгованість за відсотками та 2000 грн. комісія за надання кредиту.

Відповідач вказаний розрахунок заборгованості не спростувала, доказів на підтвердження інших сум на погашення боргу суду не надала.

В силу положень Закону України «Про електронну комерцію» в момент укладення правочину відповідач прийняв на себе зобов`язання, погодившись на істотні умови фінансової установи.

До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 16.12.2020 у справі №561/77/19 та від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 щодо можливості укладення договору за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем.

Таким чином, ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором стосовно надання кредиту виконало, а відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору зобов`язання належним чином не виконує, у зв`язку у неї утворилася заборгованість.

Враховуючи вищевикладене, до стягнення з відповідача на користь кредитора підлягає заборгованість в загальному розмірі 85300 грн., яка складається із заборгованості за кредитом в розмірі 19 000 грн.; заборгованості за відсотками в розмірі 64300 грн. та комісії в розмірі 2000,00 грн.

Щодо стягнення заборгованості за кредитним договором на користь ТОВ «Діджи Фінанс», суд приходить до наступного.

Тлумачення частини першої статті 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу.

Вказана правова позиція закріплена в постанові Верховного Суду від 09.09.2021 у справі №2-1055/11.

У зв`язку з тим, що до ТОВ «Діджи Фінанс» перейшло право вимоги до відповідача ОСОБА_1 , суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення кредитної заборгованості на користь ТОВ «Діджи Фінанс».

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що позивачем сплачено в рахунок судового збору за звернення до суду з даним позовом 2422,40 грн, що підтверджується відповідною платіжною інструкцією, а також надано документи на підтвердження сплати витрат на правничу допомогу в розмірі 5000 грн.

У постановах Верховного Суду від 07 листопада 2019 року у справі № 905/1795/18 та від 08 квітня 2020 року у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).

Суд врахував складність справи, а саме те, що вона є типовою, перелік наданих послуг, час, необхідний для складання позовної заяви, а тому вважає, що визначені позивачем до відшкодування витрати на професійну правничу допомогу є завищеними і не є співмірними, обґрунтованими і пропорційними об`єму здійсненої роботи та наданої послуги та складності справи.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру відшкодування витрат на правничу допомогу до 3000 грн.

Крім того, у зв`язку з задоволенням позову, в силу вимог ст. ст. 133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 4, 5, 10, 12, 13, 19, 76-81, 141, 259, 265, 268, 273, 274, 277, 279, 280-282, 354 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (; юридична адреса: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8) заборгованість за кредитним договором №101476921 від 17.06.2021 у розмірі 85 300 (вісімдесят п`ять тисяч триста) гривень 00 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» (; юридична адреса: 04112, м.Київ, вул.Авіаконструктора Ігоря Сікорського, буд.8) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 (сорок) копійок в рахунок відшкодування сплаченого судового збору та 3000 (три тисячі) гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя О.О. Волощук