Справа № 301/165/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" лютого 2026 р. м. Іршава

Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Чийпеш А.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

ТОВ «ФК «Ейс» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Кредитним договором №751257470 від 23.04.2023 року в сумі 35607,21 грн.

Позовні вимоги мотивовано тим, що 23 квітня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_2 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи було укладено Договір кредитної лінії №751257470 (далі - Кредитний договір) на суму 4600 грн.

Згідно з умовами Кредитного договору, первісний кредитор належним чином виконав свої зобов`язання та надав відповідачці грошові кошти у сумі 4600 грн. шляхом перерахування через банк-провайдер. В подальшому відповідачка збільшила суму кредиту, у зв`язку з чим загальна сума становить 6900 грн.

28 листопада 2018 року між первісним кредитором та ТОВ «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу №28/1118-01 (далі - Договір факторингу 1). У подальшому до Договору факторингу 1 укладалися Додаткові угоди, у тому числі щодо продовження терміну дії Договору факторингу 1.

Первісний кредитор та ТОВ «Таліон Плюс» на виконання Договору факторингу 1 підписали Реєстр прав вимоги №240 від 18.07.2023 року, за яким від первісного кредитора до ТОВ «Таліон Плюс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.

19 грудня 2024 року між ТОВ «Таліон Плюс» та ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу №19/1224-01 (далі - Договір факторингу 2).

ТОВ «Таліон Плюс» і ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» на виконання Договору факторингу 2 підписали Реєстр прав вимоги №1 від 19.12.2024 року до Договору факторингу 2, за яким від ТОВ «Таліон Плюс» до ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором у розмірі, зазначеному у реєстрі прав вимоги.

15 липня 2025 року між ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивачем укладено Договір факторингу №15/07/25-Е (далі - Договір факторингу 3), відповідно до умов якого позивачу відступлено право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором.

Відповідно до Реєстру боржників б/н від 15.07.2025 року за Договором факторингу 3 від ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» до позивача перейшло право вимоги до відповідачки на загальну суму 35607,21 грн.

ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» та позивач не здійснювали жодних нарахувань за Кредитним договором. У період перебування права вимоги у ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» зі сторони відповідачки не здійснювалося погашення заборгованості за Кредитним договором. Станом на дату подання позовної заяви на рахунки позивача не надходило жодного платежу на погашення заборгованості відповідачки за Кредитним договором.

Загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем на момент подання позовної заяви за Кредитним договором становить 35607,21 грн., яка складається з: 6899,10 грн. - заборгованість по тілу кредиту; 28708,11 грн. - заборгованість по несплаченим відсоткам.

Позивач ТОВ «ФК «Ейс» просив стягнути з відповідачки ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за Кредитним договором №751257470 від 23.04.2023 року в сумі 35607,21 грн. та судові витрати на загальну суму 9662,40 грн., з яких: 2662,40 грн. - сплачений судовий збір, 7000 грн. - витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до листа Іршавської міської ради №01-30/194 від 28.01.2026 року, наданого на виконання запиту суду в порядку ч.7 ст.187 ЦПК України, відповідачка змінила прізвище з « ОСОБА_3 » на « ОСОБА_3 ».

Ухвалою Іршавського районного суду від 29.01.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Цією ж ухвалою за клопотанням представника позивача Полякова О.В. витребувано від АТ «Універсал Банк» інформацію: чи емітувалась на ім`я ОСОБА_6 платіжна картка №4441-11XX-XXXX-1083; про зарахування на картковий рахунок № НОМЕР_1 грошових коштів - 23.04.2023 року в сумі 4600 грн. та 29.04.2023 року в сумі 2300 грн. від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога»; чи є/був номер телефону НОМЕР_2 фінансовим номером телефону за картковим рахунком № НОМЕР_1 та чи знаходиться/знаходився вказаний номер телефону в анкетних даних ОСОБА_6

16 лютого 2026 року представник відповідачки ОСОБА_1 - адвокат Цокало Т.М. подала відзив на позов, який мотивовано таким.

Щодо заборгованості за Договором кредитної лінії №751257470 від 23.04.2023 року, сторона відповідача не погоджується в частині стягнення відсотків в розмірі 28708,11 грн.

Відповідно до п.7.1. Договору кредитної лінії №751257470 від 23.04.2023 року, строк позики (строк дії договору) становить 20 днів; орієнтовний строк повернення позики на останній день дії договору з моменту отримання позики або достроково, дата надання позики 23.04.2023 року, дата повернення позики 13.05.2023 року.

Оскільки Договором №751257470 від 23.04.2023 року визначений строк його дії, який становить 20 днів з 23.04.2023 року, саме протягом даного строку позивач мав право нараховувати відповідачці передбачені цим договором відсотки, які, з урахуванням невиконання відповідачкою своїх зобов`язань за договором у встановлений ним строк та положень п.8.3.1. цього Договору, становлять 2,05%.

Так, 6900 грн. (сума отримана у позику та не повернута протягом строку дії договору) /100% х 2,05% (узгоджений сторонами договору відсоток, який сплачує позичальник щоденно за користування коштами) = 141,45 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачкою щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами).

Таким чином, заборгованість відповідачки по відсоткам становить 2829 грн. (141,42 грн. (сума коштів, що має сплачуватися відповідачкою щоденно протягом строку дії договору за користування отриманими у позику коштами) х 20 днів (строк дії договору, визначений сторонами у п.7.1. Договору).

Вимоги позивача про стягнення процентів після спливу строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

З урахуванням того, що відповідачка не виконала належним чином зобов`язання щодо погашення заборгованості за Кредитним договором №751257470 від 23.04.2023 року в обумовлені договором строки, тому позовні вимоги ТОВ «ФК «Ейс» підлягають частковому задоволенню у розмірі 9728,10 грн., з яких: 6899,10 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2829 грн. - заборгованість за процентами.

Також просила стягнути з позивача на користь відповідачки витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

19 лютого 2026 року представник позивача Поляков О.В. подав відповідь на відзив, згідно якого просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, а також просив стягнути з відповідачки всі понесені позивачем судові витрати, вважав заперечення представника відповідачки необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з таких підстав.

Щодо нарахування відсотків за кредитним договором.

Кредитодавець надав позичальнику перший транш за Договором в сумі 4600 грн. одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 13.05.2023 року (п.2.3.).

Відповідно до п.8.3.1. Кредитного договору, за період від дати видачі кредиту до 13.05.2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 748,25% річних, що на день укладення Договору становить 2,05% від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - дисконтна процентна ставка).

Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 4600 грн. (сума виданого кредиту) * 2,05 (процентна ставка)/100 = 94,30 грн. (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 23.04.2023 року - 28.04.2023 року.

29 квітня 2023 року тіло кредиту збільшилось на 2300 грн., тобто - становить 6900 грн.

Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 6900 грн. (сума виданого кредиту) * 2,05 (процентна ставка)/100 = 141,45 грн. (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 01.05.2023 року - 12.06.2023 року.

У разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2. Договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 13.05.2023 року проценти нараховуються за ставкою 747,34% річних, що на день укладення Договору становить 2,05% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - індивідуальна процента ставка) (п.8.3.2. Кредитного договору).

13 травня 2023 року відповідачка внесла суму в розмірі 2547 грн., чим погасила проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2546,10 грн. та тіло кредиту в розмірі 0,90 грн.

Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 6899,10 грн. (сума виданого кредиту) * 2,05 (процентна ставка)/100 = 141,43 грн. (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 14.05.2023 року - 12.06.2023 року.

Згідно з п.8.4. Кредитного договору, після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення Договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним.

Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 6899,10 грн. (тіло кредиту) * 2,98 (процентна ставка)/100 = 205,59 грн. (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 17.06.2023 року - 09.10.2023 року.

Сторони погоджуються, що проценти, нараховані після закінчення строку дії цього Договору чи його дострокового розірвання, є процентами за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України (п.12.4. Кредитного договору).

Тобто, дана норма передбачає отримання кредитором гарантій належного виконання зобов`язань боржником у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, однак вже після закінчення строку виконання основного зобов`язання.

Виходячи з умов Кредитного договору, нараховані відповідачці проценти за користування кредитом поза межами встановленого Кредитним договором строку кредитування є погодженою сторонами мірою відповідальності за порушення відповідачкою строків повернення кредиту, які підлягають стягненню з неї в повному обсязі.

Заборгованість відповідачки перед позивачем складається з суми основного боргу (тіла кредиту) та процентів за користування кредитом, які, відповідно до договору та цивільного законодавства, поділяються на два окремі види.

Перший вид - це проценти за правомірне користування кредитом, нараховані в межах строку дії кредитного договору, розмір яких визначено договором або законом, а порядок їх сплати врегульовано ч.1 ст.1048 ЦК України.

Другий вид - це проценти за неправомірне користування чужими грошовими коштами, що виникають у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання, і підлягають стягненню на підставі ч.2 ст.625 ЦК України.

У позивача наявні всі правові підстави для стягнення відсотків за кредитним договором як в межах строку його дії (відповідно до ст.1048 ЦК України), так і після спливу строку кредитування (відповідно до ст.625 ЦК України).

Щодо судових витрат відповідачки.

Позивач не погоджується з вимогою про стягнення витрат на правничу допомогу, вважає її безпідставною, виходячи з наступних підстав.

Як доказ понесення витрат на правничу допомогу представник відповідачки долучила до матеріалів справи Детальний опис робіт (наданих послуг) від 13.02.2026 року, копію договору №1309 про надання правової допомоги від 23.06.2025 року та копію квитанції №1309 від 09.02.2026 року про сплату гонорару адвокату Цокало Т.М.

Ціни за надані адвокатом послуги встановлені довільно, без урахування об`єктивних факторів, що впливають на їх вартість. За таких умов адвокат відповідачки могла також довільно сформувати вартість своїх послуг, наприклад, в сумі 1000 грн. або 20000 грн.

В Детальному описі робіт (наданих послуг) від 13.02.2026 року зазначено, що адвокат ознайомився з матеріалами справи №301/165/26. Це не входить у види адвокатської діяльності відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Розмір витрат відповідачки на професійну правову допомогу є завищеним, неспівмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи та необґрунтованим відносно складності справи.

Відповідачкою надано виключно квитанцію №1309 від 09.02.2026 року, складену безпосередньо самим адвокатом. При цьому, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази здійснення оплати. Таким чином, квитанція №1309 від 09.02.2026 року про сплату відповідачкою правничої допомоги адвокату Цокало Т.М. не можна вважати належним доказом понесення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у розмірі 9000 грн.

Отже, вартість виконаних робіт адвоката є завищеною, необґрунтованою і такою, що не відповідає критеріям обґрунтованості та розумності у розумінні приписів ч.3 ст.141 ЦПК України.

Представник позивача вважав вимоги відповідачки в частині стягнення на її користь витрат на правничу допомогу з ТОВ «ФК «Ейс» у розмірі 9000 грн. необґрунтованими та завищеними відносно складності справи.

Представник позивача Поляков О.В., будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився, згідно прохальної частини позовної заяви позовні вимоги підтримав та просив розглянути справу без його участі (т.1 а.с.14-15,216-218).

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник Цокало Т.М. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки не повідомили (т.1 а.с.204,219,246).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно з ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася; якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Згідно з ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі; кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.

Згідно положень ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 514 та 519 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.

Судом встановлено, що 23 квітня 2023 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ОСОБА_1 за допомогою інформаційно-комунікаційної системи укладено Договір кредитної лінії №751257470 (далі - Кредитний договір) (т.1 а.с.56-73).

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору,за цим Договором кредитодавець зобов`язується надати позичальникові кредит у вигляді кредитної лінії, в розмірі кредитного ліміту на суму 6900 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов, зазначених у цьому Договорі (т.1 а.с.59).

Відповідно до п. 2.2.-2.6. Кредитного договору, сума кредитного ліміту, вказана в п.2.1. Договору, це максимальна сума кредиту, яка протягом строку дії Договору одночасно може бути у розпорядженні позичальника. Кредитодавець надає позичальнику перший транш за Договором в сумі 4600 грн. одразу після укладення Договору, орієнтовна дата повернення якого 13.05.2023 року. Другий та решта траншів за Договором надаються позичальнику протягом дисконтного періоду кредитування на умовах передбачених цим Договором (т.1 а.с.59).

Згідно з п.3.1. Кредитного договору, позичальнику надається дисконтний період кредитування, протягом якого позичальник може збільшувати суму кредиту (отримати черговий транш) в межах кредитного ліміту, шляхом ініціювання такої операції в особистому кабінеті, а також частково повернути суму кредиту. На момент укладення цього Договору строк дисконтного періоду користування складає 20 днів від дати отримання позичальником першого траншу. Загальний строк дисконтного періоду користування кредитом вираховується в порядку передбаченому п.3.2. Договору (т.1 а.с.60).

Згідно з п.3.2. Кредитного договору, сторони погодили, що встановлений в п.3.1. Договору строк дисконтного періоду може бути продовжено позичальником шляхом здійснення протягом дисконтного періоду та періоду пільгової реструктуризації оплати всіх фактично нарахованих процентів за умови, якщо позичальником в особистому кабінеті чи в терміналах самообслуговування партнерів кредитодавця активовано функцію продовження строку дисконтного періоду. Кількість продовжень дисконтного періоду на умовах, описаних в цьому пункті, не обмежена (т.1 а.с.60).

Відповідно до п.3.3. Кредитного договору, для здійснення першої пролонгації дисконтного періоду за цим Договором, позичальнику необхідно сплатити всі нараховані за перші 20 днів дисконтного періоду проценти (т.1 а.с.60).

Відповідачці було надано кредит на загальну суму 6900 грн., а саме: 23.04.2023 року в сумі 4600 грн. та 29.04.2023 року в сумі 2300 грн. шляхом перерахування на картку № НОМЕР_1 , що підтверджується копіями платіжних доручень від 23.04.2023 року, від 29.04.2023 (т.1 а.с.17,18).

Дана обставина відповідачкою не заперечується та підтверджується інформацією АТ "Універсал Банк" щодо зарахування коштів на платіжну картку відповідачки (т.2 а.с.30).

Згідно з п. 7.1., 7.2. Кредитного договору, на момент укладення цього Договору, сторони дійшли згоди, що орієнтовна дата погашення всієї суми кредиту за всіма наданими траншами є датою закінчення дисконтного періоду кредитування - 13.05.2023 року, а саме протягом 20 днів від дати отримання першого траншу позичальником. Основна сума кредиту має бути повернена позичальником не пізніше ніж протягом 30 календарних днів після настання однієї з обставин: закінчення строку дії Договору в порядку, передбаченому п.11.1 Договору; дострокового припинення дії Договору, в порядку передбаченому п.9.1.1.2., або п. 9.1.1.7., або п. 9.2.1.5. Договору (т.1 а.с.63).

У пунктах 8.3.-8.4. Кредитного договору передбачено, що протягом дисконтного періоду кредитування зобов`язання позичальника по сплаті процентів фактичні дні користування кредитом визначають наступним чином:

- п.8.3.1. - за період від дати видачі кредиту до 13.05.2023 року (включно) проценти нараховуються за процентною ставкою 748,25% річних, що на день укладення Договору становить 2,05% від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - дисконтна процентна ставка);

- п.8.3.2. - у разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2. Договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 13.05.2023 року проценти нараховуються за ставкою 747,34% річних, що на день укладення Договору становить 2,05% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - індивідуальна процентна ставка).

Після закінчення дисконтного періоду кредитування проценти нараховуються за процентною ставкою 1087,70% річних, що на день укладення Договору становить 2,98% в день від суми залишку кредиту, що знаходиться у позичальника за кожний день користування ним (т.1 а.с.65).

На підставі Договору факторингу №28/1118-01 від 28.11.2018 року (т.1 а.с.131-141) з Додатковими угодами №19 від 28.11.2019 року (т.1 а.с.142), №26 від 31.12.2020 року (т.1 а.с.143-152), №27 від 31.12.2021 року (т.1 а.с.153), №31 від 31.12.2022 року (т.1 а.с.154), №32 від 31.12.2023 року (т.1 а.с.155) ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» відступило на користь ТОВ «Таліон Плюс» права вимоги до відповідачки за Кредитним договором, що підтверджується копією Реєстру прав вимоги №240 від 18.07.2023 року (т.1 а.с.129-130).

На підставі Договору факторингу №19/1224-01 від 19.12.2024 року (т.1 а.с.118-126) ТОВ «Таліон Плюс» відступило на користь ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» права вимоги до відповідачки за Кредитним договором, що підтверджується копією платіжної інструкції №330 від 20.12.2024 року (т.1 а.с.114) та копією Реєстру прав вимоги №1 від 19.12.2024 року (т.1 а.с.115-117).

На підставі Договору факторингу №15/07/25-Е від 15.07.2025 року (т.1 а.с.103-113) ТОВ «ФК «Онлайн Фінанс» відступило на користь ТОВ «ФК «Ейс» право грошової вимоги до відповідачки за Кредитним договором, що підтверджується: копією Акту прийому-передачі реєстру боржників від 15.07.2025 року (т.1 а.с.99); копіями платіжних інструкцій №361 від 24.09.2025 року, №381 від 06.10.2025 року, №383 від 07.10.2025 року, №385 від 10.10.2025 року, №396 від 23.10.2025 року, №401 від 24.10.2025 року, №404 від 30.10.2025 року, №409 від 31.10.2025 року, №411 від 03.11.2025 року (т.1 а.с.90-98); копією витягу з Реєстру боржників від 15.07.2025 року (т.1 а.с.100-102).

ОСОБА_1 не виконала належним чином взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором, натомість її контрагенти свої зобов`язання за Кредитним договором виконали, надавши відповідачці грошові кошти в порядку та на умовах відповідного договору.

Згідно розрахунку заборгованості за Кредитним договором №751257470 від 23.04.2023 року, станом на 19.12.2024 року заборгованість ОСОБА_7 становила 35607,21 грн. (т.1 а.с.86-87).

Дана сума складається з:

- заборгованості за тілом кредиту - 6899,10 грн.,

- заборгованості за відсотками - 28708,11 грн.

Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно поданого відзиву на позов відповідачка визнала позовні вимоги в частині стягнення з неї заборгованості за тілом кредиту в сумі 6899,10 грн.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за тілом кредиту в сумі 6899,10 грн. підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_7 заборгованості за відсотками в сумі 28708,11 грн., суд приходить до таких висновків.

Відповідно до умов Кредитного договору відповідачці було надано 23.04.2023 року перший транш по кредитній лінії в сумі 4600 грн. на строк 20 днів (дисконтний період), тобто до 13.05.2023 року.

29 квітня 2023 року відповідачка отримала другий транш по кредиту в сумі 2300 грн.

Станом на день закінчення дисконтного періоду, тобто 13.05.2023 року, за Кредитним договором відповідачці було нараховано до сплати 2546,10 грн. процентів.

У разі якщо позичальник вчинить описані в п.3.2. Договору дії щодо продовження дисконтного періоду (ініціює пролонгацію) один або декілька разів, за період з наступного дня після 13.05.2023 року проценти нараховуються за ставкою 747,34% річних, що на день укладення Договору становить 2,05% в день від суми кредиту за кожний день користування ним (далі - індивідуальна процента ставка) (п.8.3.2. Кредитного договору).

13 травня 2023 року відповідачка відповідно до розрахунку заборгованості ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» внесла суму в розмірі 2547 грн., чим погасила проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2546,10 грн. за період з 23.04.2023 року по 13.05.2023 року та тіло кредиту в розмірі 0,90 грн.

Тобто, відповідачка протягом дисконтного періоду оплатила всі нараховані їй проценти, тому відповідно до вимог Кредитного договору строк дисконтного періоду (строк кредитування) було продовжено на 30 днів - до 12.06.2023 року зі сплатою 2,05% в день, що підтверджується Довідкою щодо дій позичальника в інформаційно-комунікаційній системі ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» (т.1 а.с.23-24).

Нарахування відсотків здійснюється за такою формулою: 6899,10 грн. (сума виданого кредиту) * 2,05 (процентна ставка)/100 = 141,43 грн. (сума за один день користування кредитом), що здійснювалось за період 14.05.2023 року - 12.06.2023 року, тобто в межах дії договору (20 днів+30 днів).

За період з 14.05.2023 року по 12.06.2023 року за Кредитним договором відповідачці було нараховано 4242,90 грн. відсотків (141,43 грн. х 30 днів), які відповідачка не сплатила.

Таким чином, сума заборгованості ОСОБА_7 за Кредитним договором №751257470 від 23.04.2023 року становить 11142 грн., з яких: 6899,10 грн. - тіло кредиту, 4242,90 грн. - заборгованість за відсотками в межах дії договору, тому позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками підлягають до часткового задоволення в сумі 4242,90 грн.

Позивачем не заперечується факт дії договору до 12.06.2023 року.

Далі, на думку позивача, відбулося прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання вже після закінчення строку виконання зобов`язання, що дає право позивачу на нарахування процентів за користування грошовими коштами в розумінні ч.2 ст.625 ЦК України (п.12.4. Кредитного договору).

Позивачем у відповіді на відзив зазначено, що нараховані відповідачці проценти за користування кредитом поза межами встановленого Кредитним договором строку кредитування (з 13.06.2023 року по 09.10.2023 року) є мірою відповідальності відповідачки за порушення строків повернення кредиту.

Законом України від 15 березня 2022 року №2120-IX «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» доповнено розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України пунктом 18.

Вказаним пунктом визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення.

Також даним пунктом установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з ОСОБА_7 коштів за неправомірне користування чужими грошовими коштамиза період 13.06.2023 року по 09.10.2023 року задоволенню не підлягають.

Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч.2 ст.137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Позивач просив стягнути з відповідачки на свою користь витрати по сплаті судового збору в сумі 2662,40 грн. (т.1 а.с.1) та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000 грн.

Представник відповідачки Цокало Т.М. у відзиві на позов просила стягнути з ТОВ «ФК «Ейс» на користь ОСОБА_1 9000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Водночас, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року в справі № 755/9215/15-ц.

Такі самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява № 19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Крім того, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 зроблено висновок, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд, зокрема і з власної ініціативи, вправі не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені і в постанові Верховного Суду від 22 травня 2024 року у справі у справі № 205/5969/15-ц (провадження № 61-12669св23).

На підтвердження розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу суду надано:

- Договір про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року, укладений між Адвокатським бюро «Соломко та партнери» і ТОВ «ФК «Ейс» (т.1 а.с.175-178);

- Додаткову угоду №7 від 01.09.2025 року до Договору про надання правничої допомоги №20/08/25-01 від 20.08.2025 року (т.1 а.с.174);

- Акт прийому-передачі наданих послуг АО «Соломко та партнери» від 29.12.2025 року на суму 7000 грн. щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 за Кредитним договором №751257470 від 23.04.2023 року, з яких: 1) складання позовної заяви - 5000 грн. за 2 год.; 2) вивчення матеріалів справи - 1000 грн. за 2 год.; 3) підготовка адвокатського запиту щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок позичальника - 500 грн. за 1 год.; 4) підготовка клопотання щодо отримання інформації про зарахування кредитних коштів за кредитним договором на рахунок позичальника - 500 грн. за 1 год. (т.1 а.с.173).

На підтвердження розміру витрат відповідачки на професійну правничу допомогу суду надано:

-Договір №1309 про надання правничої допомоги від 23.06.2025 року, укладений між ОСОБА_2 та адвокатом Цокало Т.М. (т.1 а.с.235-239);

-Квитанцію №1309 від 09.02.2026 року про сплату ОСОБА_2 на користь адвоката Цокало Т.М. 9000 грн. (т.1 а.с.241);

-Детальний опис робіт (наданих послуг) адвокатом Цокало Т.М. на загальну суму 9000 грн., з яких: 1) надання усної консультації - 1500 грн.; 2) ознайомлення з матеріалами цивільної справи №301/165/26 - 1000 грн.; 3) підготовка та написання заяв по суті - відзив по справі №301/165/26 за позовом ТОВ «ФК «Ейс» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - 6500 грн. (т.1 а.с.242).

Представник позивача Поляков О.В. у відповіді на відзив посилався на те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази здійснення відповідачкою оплати за надані адвокатом Цокало Т.М. послуги.

Однак, позивачем також не приєднано до матеріалів справи жодного платіжного документа, який би підтверджував оплату ТОВ «ФК «Ейс» на рахунок АО «Соломко та партнери» 7000 грн. за надану професійну правничу допомогу.

Також представник позивача у відзиві на позов посилається на те, що в наданому представником відповідачки Детальному описі робіт (наданих послуг) від 13.02.2026 року зазначено, що адвокат ознайомився з матеріалами справи №301/165/26, що, на думку позивача, не входить у види адвокатської діяльності відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Разом з тим, у наданому позивачем Акті прийому-передачі наданих послуг АО «Соломко та партнери» від 29.12.2025 року одним із видів наданої правничої допомоги під пунктом 2 зазначено «вивчення матеріалів справи», на яке адвокат витратив 2 години.

На думку суду, різне формулювання виду наданої стороні по даній справі професійної правничої допомоги не може свідчить, що адвокати не надавали своїм довірителями відповідні послуги. Крім того, у ч.2 ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» зазначено, що адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

З огляду на ціну позову, на складність справи та виконану адвокатами роботу, оскільки матеріали справи не містять великої кількості документів на дослідження, збирання яких адвокати витратили би значний час, крім того, у спорах такого характеру судова практика є сталою, значної кількості законів та підзаконних актів, які підлягають застосуванню, спірні правовідносини не передбачають, тому суд вважає, що заявлена до стягнення з відповідачки на користь позивача сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн., а також заявлена до стягнення з позивача на користь відповідачки сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 9000 грн. не відповідає критеріям розумності, справедливості та співмірності.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь позивача витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 4000 грн. Також суд приходить до висновку про необхідність стягнення на користь відповідачки витрат на професійну правничу (правову) допомогу у сумі 4000 грн.

Вказаний розмір витрат на професійну правничу (правову) допомогу, на думку суду, буде відповідати критеріям розумності, справедливості та співмірності.

Оскільки, відповідно до ч.1 та п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України з відповідачки ОСОБА_7 на користь позивача ТОВ «Споживчий Центр» підлягають стягненню судові витрати у виді 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а з позивача ТОВ «Споживчий Центр» на користь відповідачки ОСОБА_7 також підлягають стягненню судові витрати у виді 4000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, такі витрати сторін підлягають взаємному зарахуванню відповідно до ст.141 ч.10 ЦПК України.

Відповідно до ст.141 ч.1, 2 та 10 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідачки на користь позивача 2662,40 грн. судових витрат, що складаються з судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду (т.1 а.с.1) (пропорційно розміру задоволених позовних вимог та виходячи з мінімальної ставки судового збору).

Керуючись ст. 514, 519, 526, 530, 610, 629, 631, 634, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279 ЦПК України,

р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс», юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, , заборгованість за Кредитним договором №751257470 від 23 квітня 2023 року в сумі 11142 (одинадцять тисяч сто сорок дві) грн. 00 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої в АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Ейс», юридична адреса: 02094, м. Київ, вул. Юрія Поправки, будинок 6, кабінет 13, , судові витрати в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) грн. 40 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23 лютого 2026 року.

Головуюча: М. О. Пітерських