УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

місто Чернігів

Справа №751/1054/26

Провадження №2-н/751/550/26

Суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова Ченцова С.М., розглянувши у порядку прийняття заяву комунального підприємства «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за отриману послугу з постачання теплової енергії, втрати від інфляційних процесів та 3 % річних із ОСОБА_1 ,

встановила :

Комунальне підприємство «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради звернулось до суду із заявою, в якій просить: видати судовий наказ про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за отриману послугу з постачання теплової енергії за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2023 року по 30.09.2025 року, у сумі 17278 гривень 64 копійок; втрати від інфляційних процесів у сумі 1362 гривень 88 копійок та 3 % річних у сумі 447 гривень 75 копійок.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що у видачі судового наказу слід відмовити з наступних підстав:

Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 9 ст. 28 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред`являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України, позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

У порядку ч. 7 ст. 165 ЦПК України, на запит суду отримано інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) боржника.

Згідно інформації з Єдиного державного демографічного реєстру № 2323647 від 10.02.2026 року, місце проживання боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 2323665 від 10.02.2026 року, за вказаними параметрами за повним співпаданням РНОКПП власника ОСОБА_1 , інформації щодо права власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 не знайдено.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 163 ЦПК України до заяви про видачу судового наказу додаються інші документи або їх копії, що підтверджують обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.

У заяві про видачу судового наказу заявник просить стягнути заборгованість за адресою: АДРЕСА_1 , за період з 01.10.2023 року по 30.09.2025 року, проте, згідно відповіді з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей щодо права власності ОСОБА_1 за вказаною адресою в реєстрі відсутні.

Таким чином, заявником до заяви не надано доказів на підтвердження наявності речового права боржника ОСОБА_1 на нерухоме майно за вказаною адресою, тому суд не вбачає підстав для визнання заявлених вимог такими, що відповідають критерію безспірності.

Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 165 ЦПК України, суддя відмовляє у видачу судового наказу, якщо із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд доходить висновку, що у видачі судового наказу слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЦПК України відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 цього Кодексу, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Керуючись статтями 165, 166, 353, 354 ЦПК України, суддя

ухвалила :

Відмовити «Теплокомуненерго» Чернігівської міської ради у видачі судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за отриману послугу з постачання теплової енергії, втрати від інфляційних процесів та 3% річних із ОСОБА_1 .

Заяву про видачу судового наказу, разом з усіма доданими до неї документами та квитанцією про сплату судового збору повернути заявнику.

Роз`яснити, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 8, 9 частини першої статті 165 ЦПК України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, після усунення її недоліків.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя С. М. Ченцова