У Х В А Л А

Справа №377/1044/25

Провадження №2/377/49/26

03 лютого 2026 року Славутицький міський суд Київської області у складі головуючої- судді Бабич Н.С., за участю секретаря судового засідання Присяжного В.В., за відсутності учасників справи, розглядаючи у відкритому підготовчому засіданні у залі суду в м.Славутичі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4 , про визнання договору найму (оренди) житлового приміщення недійсним,

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 , від імені якої діє представник - адвокат Піндур Микола Михайлович, через підсистему «Електронний суд» звернулась до суду з позовом про визнання договору найму (оренди) житлового приміщення недійсним, просить: визнати договір найму (оренди) житлової квартири від 12 березня 2025 року, укладений між ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 недійсним; стягнути з відповідачів на свою користь судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Ухвалою судді від 07 листопада 2025 року після виконання вимог, передбачених частиною шостою статті 187 ЦПК України, прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03 грудня 2025 року.

03 грудня 2025 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з перебуванням головуючого у справі судді Бабич Н.С. у нарадчій кімнаті у кримінальному провадженні (справа № 377/531/24, провадження № 1-кп/377/8/25), призначено підготовче засідання на 23 грудня 2025 року.

23 грудня 2025 року за клопотанням представника позивача підготовче засідання було відкладено на 06 січня 2026 року на підставі пункту 1 частини другої статті 198, пункту 1 частини другої статті 223 ЦПК України.

04 січня 2026 року відповідач ОСОБА_2 через підсистему «Електронний суд» звернувся до суду з клопотанням про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України. Клопотання мотивоване тим, що 11 червня 2025 року договір оренди був розірваний за згодою сторін шляхом укладення додаткової угоди, підписаної електронним цифровим підписом. Таким чином, договір оренди не діє, правові відносини, щодо яких заявлено позов, припинилися, вимога про визнання договору недійсним втратила актуальність та практичне значення, через що є неможливим судовий захист неіснуючого правовідношення. Отже, предмет спору у даній справі відсутній, що є самостійною підставою для закриття провадження у справі. Крім того, відсутні підстави для покладення судових витрат на відповідача, оскільки звернення до суду втратило актуальність у зв`язку з припиненням договору. На підтвердження вказаних обставин до клопотання додано копію угоди про дострокове розірвання договору оренди житлового будинку від 12 березня 2025 року, укладеної 11 червня 2025 року.

20 січня 2026 року представник позивача адвокат Піндур М.М. через підсистему «Електронний суд» подав заяву про відсутність підстав для закриття провадження у справі. Просив відмовити в задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі. Посилався на те, що перевіркою на сайті «Дія» файлу ugoda110625.pdf.asice встановлено відсутність накладення електронного цифрового підпису Лівановського Є.Є, що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого удосконаленого електронного підпису. Предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту його укладення, оскільки укладений без згоди позивача. Угода про припинення договору оренди не може розцінюватися як підстава для припинення провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, про що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 905/1227/17.

20 січня 2026 року цивільну справу знято з розгляду у зв`язку з відсутністю у приміщенні суду електропостачання та мережі «Інтернет», призначено підготовче засідання на 03 лютого 2026 року.

30 січня 2026 року відповідач Орлов Р.С. через підсистему «Електронний суд» подав клопотання, в якому для розгляду клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України надав файл, що містить підпис ОСОБА_3 на угоді про розірвання договору оренди від 11 червня 2025 року.

Учасники справи у призначене підготовче засідання не з`явились, про дату, час і місце підготовчого засідання повідомлені належним чином в порядку, передбаченому статтями 128-130 ЦПК України.

Представник позивача адвокат Піндур М.М. подав до суду клопотання про проведення підготовчого засідання за відсутності позивача та представника позивача. Відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про неможливість участі у судовому засіданні у зв`язку із погіршенням стану здоров`я, клопотання про відкладення підготовчого засідання та доказів на підтвердження поважності причин неприбуття у підготовче засідання не надав.

Від відповідача ОСОБА_3 та третьої особи ОСОБА_4 будь-яких заяв і клопотань не надходило.

З огляду на положення пункту 1 частини другої статті 198, частини першої статті 223 ЦПК України, неявка вказаних учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце підготовчого засідання, не перешкоджає його проведенню.

Через неявку в підготовче засідання всіх учасників справи відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши клопотання відповідача про закриття провадження у справі, заяву представника позивача про відсутність підстав для закриття провадження у справі, а також матеріали цивільної справи, необхідні для розгляду поданого клопотання, суд дійшов такого висновку.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо, зокрема, відсутній предмет спору.

Поняття «юридичного спору» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Тобто, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору був відсутній як на час пред`явлення позову, так і на час ухвалення судом судового рішення за умови, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 вересня 2021 року в справі №638/3792/20.

Таким чином, для закриття провадження у справі після його порушення суд повинен виявити обставину відсутності предмету спору- об`єкту спірного правовідношення з приводу якого виник спір, певної матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення.

При цьому, суд враховує, що відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а в свою чергу відсутність предмета судового розгляду тягне за собою припинення провадження у справі. Тобто за відсутності спору сторін щодо відповідних прав та обов`язків і відсутності з боку жодної із сторін дій, які свідчать про наявність між ними неврегульованих спірних питань, маються підстави для закриття провадження у справі на підставі пункту 2 частини 1 статті 255 ЦПК України, а саме у разі відсутності предмета спору.

Частиною першою статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до частини другої статті 255 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що предметом спору у справі є недійсність договору найму (оренди) житлової квартири від 12 березня 2025 року, укладеного між ОСОБА_2 , в інтересах якого діяла ОСОБА_4 , та ОСОБА_3 .

Відповідач ОСОБА_2 в обґрунтування доводів поданого клопотання посилається на угоду про дострокове розірвання договору оренди житлового будинку від 12 березня 2025 року, укладену 11 червня 2025 року між ним та ОСОБА_3 .

Статтею 236 ЦК України визначено, що нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, законодавець встановлює, що наявність підстав для визнання правочину недійсним має визначатися судом на момент його вчинення. І відповідно до статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

За таких обставин, оскільки предметом спору у справі є недійсність договору і такий договір визнається недійсним з моменту вчинення, укладення сторонами додаткової угоди про припинення такого договору не може розцінюватися як підстава для припинення провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. Розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення до суду з позовом про визнання такого договору недійсним. Так само не перешкоджає поданню відповідного позову закінчення строку (терміну) дії оспорюваного правочину до моменту подання позову.

Вказаний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 905/1227/17 ( провадження № 12-112гс18), в якій вона відступила від висновку щодо застосування норми права в подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленій постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року у справі № 918/144/15 (провадження № 3-1143гс15), оскільки розірвання сторонами договору, виконаного повністю або частково, не позбавляє сторони права на звернення в майбутньому з позовом про визнання такого договору недійсним.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено позовні вимоги до відповідачів та позивач не відмовився від позову, а в матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що між сторонами не залишилося неврегульованих питань і між ними відсутній предмет спору, то і відсутні передбачені пунктом 2 частини першої статті 255 ЦПК України підстави для закриття провадження у справі.

Тому за вказаних обставин клопотання відповідача про закриття провадження у справі задоволенню не підлягає.

Відповідно до частини першої статті 189 ЦПК України завданнями підготовчого провадження є: остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; вирішення відводів; визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

У підготовчому засіданні за відсутності учасників справи визначено предмет спору та характер спірних правовідносин, склад учасників судового процесу, визначено обставини справи, які підлягають встановленню.

Встановлено, що спір між сторонами до судового розгляду не врегульований, підстав для закриття провадження у справі немає, підстав для відкладення підготовчого засідання немає.

Наявних у справі доказів достатньо для судового розгляду справи по суті.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення до судового розгляду справи по суті.

Керуючись статтями 197-200 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_2 про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини першої статті 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору відмовити.

Закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду у відкритому судовому засіданні, яке відбудеться 17 лютого 2026 року о 12 годині 00 хвилин в залі №1 Славутицького міського суду Київської області за адресою: Київська область, Вишгородський район, м. Славутич, Деснянський квартал, будинок 3- А.

У судове засідання викликати учасників справи.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України за веб-адресою: http://court.gov.ua/fair/sud1023.

Копію ухвали направити учасникам справи до відома.

Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає і набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала підписана 03 лютого 2026 року.

Суддя Н. С. Бабич