Справа № 127/7621/25
Провадження № 22-ц/801/173/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції Жмудь О. О.
Доповідач:Міхасішин І. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 рокуСправа № 127/7621/25м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ: головуючого: Міхасішина І.В.,

суддів: Матківської М.В., Стадника І.М.

з участю секретаря судового засідання: Кахно О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниця цивільну справу № 127/7621/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів на утримання дитини,

за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року, ухвалене у складі судді Жмудя О. О., -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , за участі третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Служба у справах дітей Вінницької міської ради про визначення місця проживання дитини та припинення стягнення аліментів на утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що ОСОБА_1 перебував у фактичних шлюбних відносинах із відповідачем ОСОБА_2 . Від таких відносин у сторін народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак, відносини між позивачем та відповідачем не склались, та сторони почали проживати окремо. За судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 25.03.2019 у цивільній справі №127/6649/19, з ОСОБА_1 , стягується на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , у розмірі 1/4 частки його доходу. Позивач в повному обсязі виконує свої аліментні зобов`язання за вище зазначеним судовим наказом, а тому заборгованість зі сплати аліментів у ОСОБА_1 відсутня. З 21.10.2021 неповнолітня дитина проживала із батьком ОСОБА_1 у місті Вінниця. 30.10.2021 ОСОБА_2 забрала доньку ОСОБА_3 до себе додому з оголошених ОСОБА_1 мотивів спільного проведення часу, однак наступного дня ОСОБА_2 не повернула доньку до місця її постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Протягом близько двох місяців відповідач ігнорувала намагання ОСОБА_1 у спілкуванні з донькою, блокувала мобільні контакти останнього та перешкоджала батькові бачитись з донькою. З 30.10.2021 до лютого 2022 року неповнолітня дитина сторін проживала разом із матір`ю у місті Києві, в послідуючому останні виїхали на тимчасове проживання до Польщі, а згодом до Португалії. Протягом цього часу, позивач неодноразово звертався до Служби у справах дітей Вінницької міської ради з метою визначити ОСОБА_2 способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, ОСОБА_3 , із зазначенням того, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки. Крім того, позивач здійснював звернення Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації. Також, позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів та повідомляв, що ОСОБА_2 не дає бачитись останньому із донькою ОСОБА_3 . Протягом цього часу, позивач намагався дійти згоди із ОСОБА_2 з приводу спілкування, із донькою та участі останнього у її вихованні, здійснював телефонні дзвінки, які відхилялись відповідачем, надсилав повідомлення через додаток «Telegram», «WhatsApp» однак всі намагання позивача у спілкуванні з донькою були проігноровані відповідачем. Відповідач дозволяла позивачу лише періодично спілкуватись із донькою ОСОБА_3 засобами зв`язку «WhatsАpp». Позивач не мав можливості особисто бачитись із донькою у зв`язку з тим, що у період часу з лютого 2022 року до 18.12.2024 року відповідач не поверталась на територію України разом із донькою, а позивач, будучи військовозобов`язаним, не мав можливості перетнути державний кордон України.

10.12.2024 ОСОБА_3 повернулася разом із матір`ю на територію України у м. Вінниця. 22.12.2024 позивач зустрівся зі свою донькою ОСОБА_3 після чого останнім було виявлено, що дитина знаходиться у недоглянутому та занедбаному стані, а саме ОСОБА_4 просила їжі, розповідала про те, що матір не давала їй їсти, вдома їжі не було. Дитина повернулась з гнійним запаленням вух, хворобами зубів та синехії (зрощення статевих губ, що доставляло їй постійний дискомфорт та біль). ОСОБА_4 знаходилась в емоційно неврівноваженому стані, постійно плакала, просила не відпускати її до матері.

Крім того, 04.01.2025 неповнолітня дитина сторін ОСОБА_3 почала розповідати позивачу про речі, які свідчать про психологічне, фізичне та сексуальне насильство з боку матері ОСОБА_2 та її співмешканців. ОСОБА_3 розповідала, що намагалась вчинити суїцид, а саме «вбити себе ножем». У зв`язку з чим, ОСОБА_1 разом із ОСОБА_3 звернувся до лікаря-психолога ОСОБА_5 , яка здійснила психологічне обстеження. По результатам індивідуальної психорекційної роботи встановлено фіксацію на психотравмуючих подіях, які відбулись під час спільного проживання разом із матір`ю в Португалії та ознаки насилля (психологічного, фізичного, сексуального характеру) з боку матері та її співмешканців.

Психологічне насилля проявлялось, в гучному крикові, грубому та образливому поводженні, критиці, обзиваннях, висміюваннях, приниженнях та погрозах. Фізичне насилля проявлялося в штовханнях, ударах та ляпасах, після яких залишалися гематоми. Сексуальне насильство проявлялось в розбещені - залучені до спостереження за статевим актом, перегляду порнографічних відео.

Згідно консультаційного висновку КНП «Вінницька обласна клінічна психоневрологічна лікарня ім. акад. О.Д. Ющенка Вінницької обласної ради» №56 від 06.03.2025, у ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діагностовано F43.2 Розлад пристосованих реакцій у вигляді емоційних порушень, підвищеної тривожності, розладів поведінки.

Наразі, неповнолітня дитина сторін проживає разом із позивачем, навчається у 1-A класі ТОВ «Приватний дитиноцентралізований заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «ХАБ СКУЛ». Неповнолітня дитина сторін прихильно ставиться до свого батька, виявляє до нього повагу та любов. Таким чином, позивач ОСОБА_1 створив усі належні умови для гармонійного розвитку, існування та комфортного проживання його доньки ОСОБА_3 . Позивач 18.09.2021 уклав шлюб з ОСОБА_6 , та мають спільну дитину ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_8 прихильно ставиться до дружини свого батька, останні проводять разом спільний час та організовують дозвілля. Таким чином, позивач є сімейною людиною зі сталими соціальними зв`язками, що дає змогу останньому забезпечити своїй дитині належне виховання, яке сприятиме встановленню у останньої поваги до сім`ї та родини.

Наразі, між позивачем та відповідачем існує спір щодо визначення місця проживання неповнолітньої дитини сторін, оскільки позивач наполягає на тому, аби остання проживала разом в ним, а відповідач проти цього заперечує, та наполягає на тому, аби дитина проживала разом з нею.

Крім того позивач просить припинити стягнення з нього аліментів на утримання дитини, оскільки на даний час спільна дитина проживає з ним та знаходиться на його повному матеріальному утриманні, а отже змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року позовні вимоги задоволено.

Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою реєстрації батька: АДРЕСА_1 .

Припинено стягнення аліментів з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, що стягуються з ОСОБА_1 на підставі судового наказу виданого Вінницьким міським судом Вінницької області від 25.03.2019 року у цивільній справі №127/6649/19, з дати набрання рішенням законної сили.

Судові витрати залишено за позивачем.

Не погодившись із таким рішенням, представник відповідача ОСОБА_2 - адвокат Мишковська Тетяна Миколаївна подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині визначення місця проживання дитини та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. В іншій частині рішення Вінницького міського суду Вінницької області залишити без змін.

22 грудня 2025 року на адресу Вінницького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника позивача адвоката Вдовцової А.Д, в якому зазначено, що рішення суду в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованими, просила залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позивач ОСОБА_1 та його представник - адвокат Вдовцова А.Д. в судовому засіданні заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, просили суд залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена завчасно та належним чином.

16 лютого 2026 року на адресу суду надійшла заява від представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Мишковської Т.М. надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з її хворобою.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі N 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатньої наявності у справі матеріалів для її розгляду, заслухавши думку учасників справи, які прийняли участь в судовому засіданні, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності інших учасників.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги на рішення суду, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Згідно з статтею 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зазначені ОСОБА_1 і ОСОБА_2 (а.с. 21,т. 1).

Вінницьким міським судом Вінницької області 25.03.2019 видано судовий наказ, яким стягується з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 , аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.03.2019 і до досягнення повноліття (а.с 22, т. 1).

Третій відділ ДВС у м. Вінниці ЦМУМЮ (м. Київ) надав наступну інформацію: боржником ОСОБА_9 сплачуються аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі частки доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 06.03.2019. Станом на 01.01.2025 заборгованість по аліментах відсутня (а.с. 23, т. 1).

ОСОБА_1 звертався до Служби у справах дітей Вінницької міської ради, Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної ради в місті Києві, з заявою про неналежне виконання матір`ю ОСОБА_2 батьківських обов`язків та про необхідність визначити їй способи участі у вихованні та спілкуванні з дитиною (а.с. 28- 31, т. 1).

ОСОБА_1 також звертався до поліції з заявою щодо перешкоджання ОСОБА_2 бачить з дочкою ОСОБА_11 (а.с. 32-34, т. 1).

Відповідно до консультаційного висновку лікаря оториноларинголога від 19.12.2024 ОСОБА_3 поставлено діагноз: гострий поствірусний риносинусит. Двобічний сектеторний середній отит. Гіпертрофія носоглоткового мигдалика (а.с. 36, т. 1).

02.01.2025 ОСОБА_8 була оглянута лікарем центру сучасної педіатрії «Evidence». На прийомі дитина була з бабусею. Звернулись зі скаргами на затримку сечовипускання, страх пити воду та мати сечовипускання, часті позиви до сечовипускання. Виділення з лівого вуха, болі у вухах, закладеність носу, хропіння носом (а.с. 37, т. 1).

03.01.2025 ОСОБА_1 була оглянута дитячим гінекологом, який поставив їй діагноз Q52.5 Зрощення статевих губ. (а.с. 38, т. 1).

З виписки з амбулаторної медичної картки пацієнтки ОСОБА_3 від 08.01.2025, наданої ТОВ «Вінінтермед-Технік» вбачається, ОСОБА_3 проведено цифрову ортопантограму і загальний огляд. Відмічається період змінного прикусу. Молочні зуби лікуванню не підлягають. (а.с. 39, т. 1).

В матеріалах справи також міститься висновок психолога щодо ОСОБА_12 від 15.01.2025. За результатами обстеження та психокорекційної роботи діагностовано: - багаторівнева травматизація внаслідок психологічного, фізичного та сексуального насильства з боку матері; - посттравматичний стресовий розлад; - панічний розлад та виражені соматичні симптоми тривоги; - генералізований тривожний розлад; - розлад сепераційної тривоги; - невластиві віку знання про сексуальні стосунки; - порушення довіри до світу; - екстрапунітівна агресія; - порушення сну з кошарами сновидіннями та криком крізь сон; - порушення апетиту; - невротичні прояви (обгризання нігтів, розчухування тіла руками); - схильність до суїцидальних дій (а.с. 40-51, т. 1).

Судом оглянуто відео докази, які містяться на компакт-диску. Зміст цих відеозаписів свідчить про неналежний догляд та обстановку, в яких проживає дитина (розкидані речі), а також про неприйнятну поведінку матері, яка виражається у вживанні нецензурної лексики та розпиванні спиртних напоїв.

Згідно довідки від 08.01.2025 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані та постійно проживають ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_6 , син ОСОБА_7 , донька ОСОБА_3 , батьки ОСОБА_13 , ОСОБА_14 (а.с.53, т. 1).

ОСОБА_3 навчається в 1-А класі ТОВ «Приватний дитиноцентровий заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «ХАБ СКУЛ», що підтверджується довідкою №01-13/14 від 15.01.2025 (а.с. 54, т. 1).

ТОВ «Приватний дитиноцентровий заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів «ХАБ СКУЛ» надано характеристику ОСОБА_3 №01-13/101 від 14.03.2025, з якої слідує, що ОСОБА_4 зарекомендувала себе як старанна, дисциплінована, працелюбна учениця, навчальні досягнення високого і достатнього рівня. До виконання громадських доручень ставиться сумлінно. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Безпосередньо участь у житті і вихованні ОСОБА_10 бере батько ОСОБА_1 , відвідує батьківські збори, які проводить класний керівник, підтримує тісний зв`язок з учителем щодо навчання дитини, цікавиться її успіхами та стосунками в колективі (а.с. 85, т. 1).

Довідкою про проходження попереднього, періодичного та позачергового психіатричних оглядів, у тому числі на предмет вживання психоактивних речовин №2622 від 14.01.2025 підтверджується відсутність у ОСОБА_1 протипоказань для виконання опіки (а.с. 55, т. 1).

Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця за 2024 рік, відносно ОСОБА_1 , вбачається, що обсяг доходу за звітний період становить 1853665,45 грн (а.с. 56-57, т. 1).

18.09.2021 ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з ОСОБА_15 , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 58, т. 1).

У шлюбі народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 (а.с. 59, т. 1).

З листа ВРУП ГУНП у Вінницькій області слідує, що відомості які можуть свідчити про вчинення ОСОБА_2 кримінального правопорушення у ВРУП ГУНП у Вінницькій області відсутні. Разом з тим 6 січня 2025 року на телефон екстреного виклику поліції «102» надійшло звернення від ОСОБА_2 , з приводу непорозуміння із ОСОБА_1 щодо визначення місця проживання їх доньки ОСОБА_3 . У зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення вищезазначене звернення розглянуте у відповідності до вимог ЗУ «про звернення громадян» за №159 від 06.01.2025 (а.с. 86, т. 1).

27.03.2025 психологом ОСОБА_5 за результатами психокорекційної та психотерапетичної роботи з ОСОБА_3 складено висновок психолога, в якої діагностовано: - багаторівнева травматизація внаслідок психологічного, фізичного та сексуального насильства з боку матері; - посттравматичний стресовий розлад; - фізіологічна, емоційна і соціальна депривація в минулому; - генералізований тривожний розлад; - розлад сепераційної тривоги; - порушення прив`язаності; - невластиві віку знання про сексуальні стосунки; - порушення базової довіри до світу; - екстрапунітівна агресія; - викривлені уявлення про себе, низька самооцінка; - деструктивні уявлення про стосунки між чоловіками і жінками; - порушення сну; - порушення апетиту; - невротичні прояви (обгризання нігтів, розчухування тіла руками); - суїцидальні дії та думки в минулому (а.с. 40-51, т. 1).

06.01.2025 ОСОБА_16 уклала з Педро Мануел ОСОБА_17 строковий договір оренди житла, а саме квартири АДРЕСА_3 . Договір оренди на один рік, з 06.01.2025 і буде продовжуватися на рівні наступні періоди за умови відсутності заперечень. Договір надано мовою оригіналу, а також його нотаріального посвідчений переклад (а.с. 101-104, т.1).

15.01.2025 ОСОБА_16 уклала з ЛІНКС АДВКАНТС КОМПОЗІТС, Лда уклали безстроковий трудовий договір. Договір діє з 15 січня 2025 року, його укладено на невизначений термін. В договорі прописані посадові обов`язки ОСОБА_2 , оплата праці, місце роботи, режим роботи, та інші умови. Договір надано мовою оригіналу, а також його нотаріального посвідчений переклад (а.с.105-107, т. 1).

ОСОБА_2 пройшла профілактичний наркологічний огляд, що підтверджується сертифікатом серії 10ААЗ №097553 від 08.01.2025, яким встановлено, що наркологічні протипоказання до виконання не виявлено, на обліку не перебуває (а.с. 107 зворот, т. 1).

ОСОБА_2 також пройшла обов`язковий попередній та періодичний психіатричний огляд, що підтверджується медичною довідкою серії 2ААМ №0365244 від 01.06.2021 (довідка дійсна до 01.06.2026), якою встановлено, що ОСОБА_2 на обліку не перебувала, за медичною допомогою не зверталась, психіатричні протипоказання до провадження відсутні (а.с. 108, т. 1).

Окружним судом Порту від 05.06.2023 визначено місце проживання дитини ОСОБА_18 за місцем проживання матері Документи надано мовою оригіналу, а також нотаріального посвідчений переклад (а.с.108 (зворот) -112, т. 1).

25.04.2025 ОСОБА_2 звернулась з письмовим зверненням до ОСОБА_1 , в якому зазначила, що ОСОБА_19 проживала з нею на території Португалії з початку війни в Україні протягом трьох років. Після приїзду до Вінниці в кінці 2024 року вона передала ОСОБА_20 до родини батька, та вимушена виїхати за кордон. Проти проживання доньки з батьком не заперечує. Натомість просить надати можливість підтримувати зв`язок з донькою за допомогою телефонного та інтернет зв`язку і таким чином брати участь у її вихованні. При цьому, оскільки ОСОБА_4 на даний час проживає разом з батьком та бабусею по лінії батька, ОСОБА_2 хоче приймати участь в утриманні дитини та її потреб шляхом перерахування коштів (аліментів) на картковий рахунок батька (а.с. 114, т. 1).

08.01.2025 інспектором з ювенальної поліції прийнято пояснення в ОСОБА_2 , відповідно до яких остання повідомила, що ІНФОРМАЦІЯ_6 віддала доньку ОСОБА_20 її батькові на новорічні свята. Донька побула в них до ІНФОРМАЦІЯ_7 та на даний час доньку їй не віддають. ОСОБА_2 має намір повернутися до Португалії без доньки. Доньку хоче залишити на виховання рідному батькові ОСОБА_1 . Однак вимагає щоб ОСОБА_21 надав можливість спілкуватися з донькою по телефону, а також надавав дозвіл бачитись доньці з батьками ОСОБА_2 (а.с. 143, т. 1).

Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз проведено експертне психологічне дослідження ОСОБА_3 , про що 29.05.2025 складено експерта №880/25-21. Експертом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3 має наступні індивідуально-психологічні особливості. Активність, кмітливість, допитливість, адаптивність, відчуття справедливості, емоційна лабільність, емоційна реактивність. (із можливими проявами вербальної агресії), підвищена тривожність, залежність від «безпечної» авторитетної особи, якою виступає батько та острах залишитися без нього. Притаманні прояви інтровертованості, готовності до захисту, амбівалентна самооцінка, яка коливається у бік адекватної при взаємодії з батьком та у бік низької при взаємодії з матір`ю. Актуальна сімейна ситуація, індивідуально-психологічні особливості батька ОСОБА_1 особливості його виховної поведінки визначаються найвищим рівнем прийняття дитини та гармонійним стилем виховної поведінки. Стиль виховання вміщує всі найкращі риси i якості, присутні в інших стилях. Сім`я, у якій проживає дитина, сприймається нею як безпечне середовище, де вона відчуває підтримку, розуміння, доброту, увагу до себе та гарне ставлення. Взаємодія з рідною матір`ю для дитини неприємною. Дитина уникає та не бажає присутності біологічної матері у своєму житті. Стиль виховання батька сприяє формуванню гармонійної особистості дитини, правильному психосоціальному розвитку дитини, формуванню у неї належного образу чоловіка та батька, а також правильних уявлень про модель сімейних і подружніх відносин (а.с.156-177, т. 1).

Надаючи оцінку позовним вимогам в контексті обставин спірних правовідносин суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 статті 3 ЦК України).

Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі статтею 141 СК мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 161 СК якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства»).

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Статтею 161 СК передбачено, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

У постанові Верховного Суду від 14.02.2019 у справі № 377/128/18 суд дійшов висновку, що тлумачення частини першої статті 161 СК свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку.

При визначенні місця проживання дитини судами необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору.

Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах.

За обставинами спірних правовідносин судом встановлено, що малолітня ОСОБА_4 проживає разом з батьком, який належним чином дбає про виховання та умови проживання дитини. Будь-яких обставин чи доказів того, що подальше визначення місця проживання дитини з батьком не відповідатиме інтересам дитини судом не встановлено.

У свою чергу відповідач не заявляла вимог чи будь-якої ініціативи стосовно того, щоб визначити місце проживання її доньки з нею, оскільки погоджується з тим, щоб дитина проживала саме з батьком.

Суд першої інстанції правильно звернув увагу, що відповідач, як мати дитини, не позбавлена прав та можливостей здійснення представництва та захисту законних прав та інтересів своєю доньки, як і не обмежена у праві брати участь у вихованні дитини. У випадку, якщо виникнуть обставини, які свідчитимуть, що перебування дитини за попереднім місцем проживання разом з батьком створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров`я або обставини змінилися так, що подальше проживання дитини з батьком суперечитиме інтересам дитини, то відповідач не обмежений у праві звернутись до суду з позовом до батька дитини про зміну місця проживання дитини шляхом визначення місця проживання дитини з матір`ю.

Відповідно до ч. 5, 6 ст. 19 СК орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Служба у справах дітей Вінницької міської 13.05.2025 надала суду висновок №01/00/011/30578 про недоцільність визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 . З висновку вбачається що на засіданні комісії мати дитини ОСОБА_2 зазначила, що донька ОСОБА_22 бажання проживати з батьком, ОСОБА_1 , у зв`язку з чим вона не заперечує проти такого рішення. Відповідно до акту обстеження умов проживання, складеного 05.05.2025 працівниками служби у справах дітей Вінницької міської ради, дитина ОСОБА_8 проживає разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де створені належні умови для виховання, проживання та навчання дитини ОСОБА_12 .

Згідно з актом оцінки потреб сім`ї, складеним Вінницьким міським центром соціальних служб від 24.04.2025, в сім`ї батька ОСОБА_1 ознаки та чинники, що спричиняють складні життєві обставини, відсутні. Оскільки мати ОСОБА_2 , перебуває за межами України, працівники служби у справах дітей Вінницької міської ради та фахівці із соціальної роботи не мали можливості обстежити умови їх проживання у місті Вінниці та провести оцінку потреб сім`ї для встановлення спроможності матері виконувати обов`язки з виховання та догляду за дитиною відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи пояснення матері ОСОБА_2 та батька ОСОБА_1 з`ясовано, що спір між матір`ю та батьком щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3 відсутній.

Враховуючи вищевикладене, оскільки спір між батьками щодо місця проживання відсутній, орган опіки і піклування Вінницької міської ради вважає за недоцільне визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 .

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В даному випадку суд першої інстанції вірно не погодився з висновком органу опіки та піклування щодо недоцільності визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_10 з батьком, оскільки такий висновок ґрунтується виключно на припущенні про відсутність між батьками спору, що не відповідає обставинам спірних правовідносин.

За таких обставин, виходячи із найкращих інтересів малолітньої ОСОБА_10 , враховуючи вік дитини, обставини та умови життя дитини, беручи до уваги право дитини на гармонійний розвиток і належне виховання, а також дотримуючись балансу між інтересами дитини, правами та обов`язками батьків, враховуючи, що батьки не змогли самостійно дійти згоди щодо вирішення питань про визначення місця проживання дитини, то суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що на даному етапі життя малолітньої ОСОБА_10 визначення її місця проживання із батьком буде відповідати найкращим інтересам дитини та сприятиме реалізації правової визначеності у стосунках сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду стосовно встановлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував, що, в свою чергу, не дає підстав для висновку про неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, а тому відповідно до положень ст. 375 ЦПК України апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до п. п. «в» п. 4 ч. 1 ст. 382 ЦПК України, ст. 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати, понесені скаржником, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції необхідно віднести за його рахунок.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Мишковської Тетяни Миколаївни залишити без задоволення.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2025 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий: І.В. Міхасішин

Судді: М.В. Матківська

І.М. Стадник