ПОСТАНОВА

Іменем України

12 лютого 2026 року м. Кропивницький

справа № 384/107/25

провадження № 22-ц/4809/419/26

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді Єгорової С. М., суддів: Карпенка О. Л., Чельник О. І.,

секретар судового засідання Діманова Н. І.,

учасники справи:

позивач перший заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області),

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури Нестерової Олени Вікторівни на рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2025 року у складі головуючого судді Галицького В. В.

УСТАНОВИВ:

Короткий зміст позову, відзиву на позов, відповіді на відзив та рішення суду першої інстанції.

У березні 2025 року Перший заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області А. Клюкін звернувся з позовом в інтересах держави в особі Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до ОСОБА_1 , в якому просив стягнути з відповідача шкоду, заподіяну державі кримінальним правопорушенням в розмірі 111 325, 46 грн

В обґрунтування позову зазначено, що Голованівською окружною прокуратурою в ході реалізації конституційної функції представництва інтересів держави в суді, опрацьовано матеріали кримінального провадження №0001170 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.246 КК України. Вивченням вказаних матеріалів встановлено, що ОСОБА_1 діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 1, 4, 39 Лісового кодексу України, ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», п. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16 травня 2007 року, у період з 04 вересня 2018 року по 12 вересня 2019 року, перебуваючи у полезахисній лісовій смузі, розташованій за межами с.Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, а саме: поблизу автодороги сполученням с.Бузникувате - с.Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, вирішив здійснити незаконну порубку дерев породи «Дуб звичайний».

Згідно висновку судової інженерно-екологічної експертизи №1394/19-27 від 03 жовтня 2019 року розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 7 (семи) сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», до припинення їх росту у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, біля автодороги сполученням с. Бузникувате - с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, становить 111 325, 46 грн.

Викладені обставини підтверджуються матеріалами кримінального провадження №0000170, відомості про яке 14 вересня 2018 року внесені до ЄРДР за ч. 1 ст. 246 КК України.

07 квітня 2020 року у вказаному кримінальному провадженні затверджено обвинувальний акт, який направлено до Голованівського районного суду для розгляду по суті.

В ході судового розгляду захисник Мосінзова Р.В. заявив клопотання про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 1 ст 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Ухвалою Голованівського районного суду від 02 жовтня 2023 року у справі № 384/173/20 ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 246 КК України, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження №0000170 від 14 вересня 2018 року - закрито; цивільний позов прокурора в інтересах держави у особі Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - залишено без розгляду.

Разом з тим, позивач зазначає, що на даний час шкода, завдана навколишньому природному середовищу кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_1 не відшкодована.

Вказує, що згідно вимог ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_1 до цього часу у добровільному порядку не сплатив збитки, заподіяні навколишньому природному середовищу, а Вільшанська селищна рада Голованівського району та Державна екологічна інспекція Придніпровського округу будучи органами, які наділені повноваженнями на звернення до суду про стягнення завданих навколишньому природному середовищу збитків, самостійно таких заходів не вжили, з метою захисту інтересів держави, з позовом про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу кримінальним правопорушенням, звернувся прокурор.

Відповідач подав відзив на позов, в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог. В обґрунтування зазначив, що позивач не надав належних доказів на підтвердження своїх позовних вимог, які вказують на заподіяння ним майнової шкоди. Звернув увагу, що в ухвалі Голованівського районного суду від 02 жовтня 2023 року не вказано, що він погодився з висунутим відносно нього обвинуваченням або визнав свою вину. Крім того, вказав, що висновок судової інженерно-екологічної експертизи від 03 жовтня 2019 року, яким встановлено розмір завданих збитків у сумі 111 325,46 грн, і на який посилається позивач, є недопустимим доказом (а.с.116-117).

Перший заступник керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області А. Клюкін подав відповідь на відзив. Вказав, що звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності не є реабілітуючою підставою, а тому в разі її звільнення потерпілий не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди в порядку цивільного (господарського) судочинства (а.с.129-131).

Рішенням Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2025 року відмовлено в задоволенні позову першого заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивач не надав доказів в обґрунтування своїх вимог. Суд зазначив, що заявляючи клопотання про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження відповідач так само не визнавав своєї провини у інкримінованому кримінальному правопорушенні. В ухвалі Голованівського районного суду від 02 жовтня 2023 року не вказано, що обвинувачений ОСОБА_1 погодився з обвинуваченням або визнав вину.

Крім того, місцевий суд зазначив, що висновок судової інженерно-екологічної експертизи від 03 жовтня 2019 року №3194/19-27, яким встановлений розмір завданих збитків в сумі 111325,46 грн, і на який, як на підтвердження своїх вимог посилається позивач, є недопустимим доказом.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

Заступник керівника Кіровоградської обласної прокуратури Нестерова Олена Вікторівна подала до апеляційного суду апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2025 року та ухвалення нового про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування зазначено, що суд першої інстанції погодився із доводами відповідача щодо необхідності застосування доктрини «плодів отруєного дерева» через те, що визнав недопустимим доказом протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_2 від 14 вересня 2019 року.З даним висновком суду не можна погодитися, виходячи із наступного.Перш за все судом першої інстанції в ході розгляду справи №384/107/25 взагалі не досліджувався безпосередньо ні протокол слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_2 , ні зазначена у рішенні суду фототаблиця до зазначеного протоколу.

Крім того, в оскаржуваному рішенні суд констатував, що слідчий експеримент було проведено зі свідком ОСОБА_2 з грубим порушенням вимог кримінального-процесуального законодавства, у тому числі через відсутність понятих. При цьому ні свідок ОСОБА_2 ні особи, зазначені як поняті під час проведення слідчого експерименту, в ході розгляду справи щодо обставин проведення відповідної слідчої дії судом не допитувалися. Акцентує увагу, що в ухвалі Голованівського районного суду від 02 жовтня 2023 року у справі №384/173/20 також відсутні будь-які відомості щодо встановлених судом порушень процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000170.

Позивач наголошує, що причинно-наслідковий зв`язок між діяннями осіб та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправних, неправомірних діянь цих осіб. Саме відповідач, в порушення вимог ЛК України та Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», без передбаченого законом дозволу на проведення порубки дерев, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи шкідливі наслідки, здійснив незаконну, самовільну вирубку дерев, чим завдав шкоди державі.

За викладених обставин, вважає, що ухвала Голованівського районного суду від 02 жовтня 2023 року в справі №384/173/20 закриття кримінального провадження, що набрала законної сили, за приписами ч. 6 ст. 82 ЦПК України, обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно яких ухвалено ухвалу, та є преюдиційною.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Відзиву на апеляційну скаргу відповідачем не подано, що згідно вимог ч. 3 ст. 360 ЦПК України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Участь учасників справи в суді апеляційної інстанції.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив проводити судове засідання, призначене на 10 годину 12 лютого 2026 року без його участі. Крім того, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши пояснення представника позивача прокурора Мороза В.С., вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про задоволення позовних вимог.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

14 вересня 2018 року за заявою ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170 внесено відомості про те, що на території Бузникуватської сільської ради біля земельної ділянки, яка перебуває в оренді ФОП « ОСОБА_3 » здійснюється незаконна порубка дерев в лісосмузі. На думку заявника порубку здійснює ОСОБА_1 (а.с.14).

07 квітня 2020 року начальником Вільшанського відділу Новоукраїнської місцевої прокуратури Чорнобривцем Д.В. затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000170 від 14 вересня 2018 року відносно ОСОБА_1 , за частиною 1 статті 246, частиною 1 статті 364 Кримінального кодексу України (а.с.68-76).

Позивачем до позовної заяви долучено протоколи огляду місця події від 14 вересня 2018 року, 15 вересня 2018 року, 19 жовтня 2018 року (а.с.15-51).

Ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2023 року у справі №384/173/20, задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_1 ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000170, дані про яке внесені до ЄРДР 14 вересня 2018 року, відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.364 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від кримінальної відповідальності. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.364 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України. Закрито кримінальне провадження №0000170, дані про яке внесені до ЄРДР 14 вересня 2018 року, відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.364 КК України в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності. Цивільний позов прокурора заявлений в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Кіровоградській області, про відшкодування майнової шкоди, завданої державі внаслідок кримінального правопорушення залишено без розгляду.

У вказаній ухвалі судом встановлено, що ОСОБА_1 працюючи на посаді голови Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, будучи службовою особою, що обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, вчинив незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду та зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам за наступних обставин.

Так, ОСОБА_1 діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 1, 4, 39 Лісового кодексу України, ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», п. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007, у період з 04.09.2018 по 12.09.2018, перебуваючи у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, а саме: поблизу автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, вирішив здійснити незаконну порубку дерев породи «Дуб звичайний».

Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 , діючи умисно з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що згідно вимог п.п. 2,3 Порядку спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком, залучив до виконання свого злочинного плану необізнаних у його протиправних діях ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яких повідомив про наявність дозвільних документів на порубку дерев.

У подальшому, ОСОБА_1 , за допомогою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які не були обізнаними у злочинних намірах ОСОБА_1 , у період з 12 по 14 вересня 2018 року, не маючи лісорубного квитка на здійснення лісорубних робіт, перебуваючи у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, а саме: поблизу автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили, здійснили незаконну вирубку дерев породи «Дуб звичайний» до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від кореня в кількості 7 штук діаметром дерева (у корі) біля шийки кореня 47 см., 60 см., 61 см., 63 см., 70 см., 72 см., зокрема ОСОБА_1 , за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили, здійснював спилювання стовбурів дерев від кореня, а ОСОБА_2 за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили, очищення стовбурів від гілок, а також розпилу стовбурів на частини для зручного транспортування, у тому числі метрівки.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_1 надав усну вказівку ОСОБА_5 на транспортування за допомогою трактора належного останньому марки «ЮМЗ-6», державний реєстраційний номер якого в ході досудового розслідування не встановлено, вивезти зазначені стовбури дерев, у тому числі метрівки до домоволодіння належного ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до домоволодіння матері ОСОБА_1 . ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на територію адміністративної будівлі Бузникуватського сільського будинку культури Вільшанського району, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а частину спиляної деревини для власних потреб до домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 та домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно, до висновку судової інженерно-екологічної експертизи №1394/19-27 від 03.10.2019 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 7 (семи) сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», до припинення їх росту у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, біля автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, становить 111 325 грн. 46 коп.

Згідно п. 1 п. б ч.1 ст.33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до віддання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів.

ОСОБА_1 перебуваючи на посаді голови Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, відповідно до ст. 141 Конституції України, п. 1 примітки до ст. 364, ч. 3 ст. 18 КК України, п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції», ст.ст. 12, 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є представником органу місцевого самоврядування, службовою особою, що постійно виконує організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції.

Голова Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області Мосінзов Р.В. діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, переслідуючи мету наживи, діючи у власних інтересах та інтересах третіх осіб, всупереч інтересам служби та покладених на нього службових обов`язків, в порушення вимог ст.ст. 1, 4, 39 Лісового кодексу України, ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», п. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007, п. 1 п. б ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», у період з 04.09.2018 по 12.09.2018, перебуваючи у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, а саме: поблизу автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, вирішив здійснити незаконну порубку дерев породи «Дуб звичайний».

Реалізуючи свій злочинний намір, голова Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області ОСОБА_1 , використовуючи своє службове становище, всупереч інтересам служби, діючи умисно з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що згідно вимог п.п. 2,3 Порядку спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком, залучив до виконання свого злочинного плану необізнаних у його протиправних діях ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яких повідомив про наявність дозвільних документів на порубку дерев.

У подальшому, ОСОБА_1 , за допомогою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які не були обізнаними у злочинних намірах ОСОБА_1 , у період з 12 по 14 вересня 2018 року, не маючи лісорубного квитка на здійснення лісорубних робіт, перебуваючи у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, а саме: поблизу автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили здійснили незаконну вирубку дерев породи «Дуб звичайний» до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від кореня в кількості 7 штук діаметром дерева (у корі) біля шийки кореня 47 см., 60 см., 61 см., 63 см., 70 см., 72 см., зокрема ОСОБА_1 , за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили, здійснював спилювання стовбурів дерев від кореня, а ОСОБА_2 за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили, очищення стовбурів від гілок, а також розпил стовбурів на частини, у тому числі метрівки для зручного транспортування.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру, ОСОБА_1 надав усну вказівку ОСОБА_5 на транспортування за допомогою трактора належного останньому марки «ЮМЗ-6», державний реєстраційний номер якого в ході досудового розслідування не встановлено, вивезли зазначені стовбури дерев, метрівки до домоволодіння належного ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до домоволодіння матері ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на територію адміністративної будівлі Бузникуватського сільського будинку культури Вільшанського району, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а частину спиляної деревини для власних потреб до домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 та домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи №1394/19-27 від 03.10.2019 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 7 (семи) сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», до припинення їх росту у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, біля автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, становить 111 325 грн. 46 коп.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_1 ОСОБА_4 заявив клопотання про закриття кримінального провадження №0000170, дані про які внесені до ЄРДР 14.09.2018, відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.364 КК України, у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення його від кримінальної відповідальності.

Обвинувачений клопотання захисника підтримав, вказав, що наслідки закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності йому відомі.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Так, відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_1 обвинувачується в тому, що в період з 04.09.2018 по 12.09.2018 вчинив незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду (ч.1 ст.246 КК України) та зловживання службовим становищем (ч.1 ст.364 КК України).

Станом на 02.10.2023 з дня вчинення інкримінованих ОСОБА_1 кримінальних правопорушень минуло більше п`яти років.

Суд вважав, що наявні підстави для застосування до обвинуваченого ОСОБА_1 норми п.3 ч.1 ст.49 КК України, зокрема можливості звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із тим, що з дня вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.246 та ч.1 ст.364 КК України минуло п`ять років» (а.с.77-85).

Відповідно до висновку судової інженерно-екологічної експертизи №1394/19-27 від 03.10.2019 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 7 (семи) сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», до припинення їх росту у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, біля автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, становить 111 325 грн 46 коп (а.с.53-65).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Відповідно до статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Кожний громадянин має право користуватися природними об`єктами права власності народу відповідно до закону.

Згідно зі статтею 16 Конституції України забезпечення екологічної безпеки і підтримання екологічної рівноваги на території України, подолання наслідків Чорнобильської катастрофи - катастрофи планетарного масштабу, збереження генофонду Українського народу є обов`язком держави.

У відповідності зі статтею 66 Конституції України кожен зобов`язаний не заподіювати шкоду природі, культурній спадщині, відшкодовувати завдані ним збитки.

Статтею 1 ЛК України встановлено, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах.

Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи (стаття 7 ЛК України).

Згідно з частиною другою статті 24 ЛК України збитки, завдані внаслідок порушення прав власників лісів, лісокористувачів та громадян, підлягають відшкодуванню в повному обсязі відповідно до закону.

Пунктом 1 частини першої статті 105 ЛК України передбачено, що порушення лісового законодавства тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників.

Статтею 107 ЛК України встановлено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

За змістом статей 68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Загальні положення про цивільно-правову відповідальність за завдання позадоговірної шкоди визначено у статті 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. У свою чергу відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто діє презумпція вини завдавача шкоди.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2023 року у справі №384/173/20, задоволено клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_1 ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № 0000170, дані про яке внесені до ЄРДР 14 вересня 2018 року, відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.364 КК України у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності та звільнення від кримінальної відповідальності. Звільнено ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.364 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України. Закрито кримінальне провадження №0000170, дані про яке внесені до ЄРДР 14 вересня 2018 року, відносно ОСОБА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст.246, ч.1 ст.364 КК України в зв`язку із закінченням строку давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Позивач, обґрунтовуючи підстави свого звернення з даним позовом, зазначав, що ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2023 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 246 КК України, на підставі п.3 ч.1 ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, кримінальне провадження закрито, а цивільний позов прокурора залишено без розгляду. Водночас, шкода, завдана навколишньому середовищу кримінальним правопорушенням, вчиненим ОСОБА_1 не відшкодована, зазначав, що підстави звільнення відповідача від кримінальної відповідальності є нереабілітуючими.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції керувався тим, що позивач не надав доказів в обґрунтування своїх вимог. Суд зазначив, що заявляючи клопотання про звільнення відповідача від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності і закриття кримінального провадження відповідач так само не визнавав своєї провини у інкримінованому кримінальному правопорушенні. В ухвалі Голованівського районного суду від 02 жовтня 2023 року не вказано, що обвинувачений ОСОБА_1 погодився з висунутим відносно нього обвинуваченням або визнав вину.

Колегія суддів не погоджується із такими висновками місцевого суду з огляду на таке.

Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Так, ключовим у цьому питанні є закриття кримінального провадження з одночасним звільненням особи від кримінальної відповідальності, а не просто закриття кримінального провадження.

Статтею 284 КПК України передбачено вичерпний перелік підстав для закриття кримінального провадження.

Вони, в свою чергу, класифікуються за декількома критеріями. Всі підстави закриття кримінального провадження поділяються на реабілітуючі та нереабілітуючі. Реабілітуючими є ті підстави, що пов`язані з констатацією факту того, що підозрюваний/обвинувачений не вчинив злочин. Реабілітуючими є обставини, за якими особа визнається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, відновлюється її репутація, гідність, права На противагу цьому нереабілітуючими є ті, що позитивно вирішують питання про вчинення особою злочину. До реабілітуючих належать лише три підстави: встановлено відсутність події кримінального правопорушення; встановлено відсутність у діянні складу кримінального правопорушення; не встановлено достатніх доказів для доведення винуватості особи в суді та вичерпано можливості їх отримати. Відповідно, всі інші підстави є нереабілітуючими і передбачають констатацію факту вчинення особою кримінального правопорушення.

Разом з тим, ухвалою Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2023 року у справі №384/173/20 не було встановлено невинуватість відповідача у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, а звільнено його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності відповідно до положень ст. 49 КК України. Дана ухвала суду набрала законної сили 13 жовтня 2023 року, відповідачем у встановленому законом порядку не оскаржувалась.

В ухвалі Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2023 року у справі №384/173/20 зазначено, що ОСОБА_1 в судовому засіданні клопотання захисника підтримав, вказав, що наслідки закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності йому відомі.

Так, з матеріалів кримінального провадження, а також ухвали Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2023 року у справі №384/173/20 установлено, що ОСОБА_1 працюючи на посаді голови Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, будучи службовою особою, що обіймає посаду, пов`язану з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, вчинив незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, що заподіяло істотну шкоду та зловживання службовим становищем, тобто умисне, з метою одержання будь-якої неправомірної вигоди для самого себе та іншої фізичної особи використання службовою особою службового становища всупереч інтересам служби, що завдало істотної шкоди охоронюваним законом державним інтересам за наступних обставин. ОСОБА_1 діючи умисно, в порушення вимог ст.ст. 1, 4, 39 Лісового кодексу України, ст. 60 Закону України «Про охорону природного навколишнього середовища», п. 7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 733 від 16.05.2007, у період з 04.09.2018 по 12.09.2018, перебуваючи у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, а саме: поблизу автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, вирішив здійснити незаконну порубку дерев породи «Дуб звичайний».Реалізуючи свій злочинний намір, ОСОБА_1 , діючи умисно з корисливих мотивів та в інтересах третіх осіб, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, достовірно знаючи, що згідно вимог п.п. 2,3 Порядку спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 «Про врегулювання питань щодо спеціального використання лісових ресурсів», використання лісових ресурсів проводиться за спеціальним дозволом - лісорубним квитком, залучив до виконання свого злочинного плану необізнаних у його протиправних діях ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , яких повідомив про наявність дозвільних документів на порубку дерев. У подальшому, ОСОБА_1 , за допомогою ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , які не були обізнаними у злочинних намірах ОСОБА_1 , у період з 12 по 14 вересня 2018 року, не маючи лісорубного квитка на здійснення лісорубних робіт, перебуваючи у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, а саме: поблизу автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили, здійснили незаконну вирубку дерев породи «Дуб звичайний» до ступеня припинення росту, відділивши стовбур дерев від кореня в кількості 7 штук діаметром дерева (у корі) біля шийки кореня 47 см., 60 см., 61 см., 63 см., 70 см., 72 см., зокрема ОСОБА_1 , за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили, здійснював спилювання стовбурів дерев від кореня, а ОСОБА_2 за допомогою невстановленої під час досудового розслідування бензопили, очищення стовбурів від гілок, а також розпилу стовбурів на частини для зручного транспортування, у тому числі метрівки. Продовжуючи реалізацію свого злочинного наміру ОСОБА_1 надав усну вказівку ОСОБА_5 на транспортування за допомогою трактора належного останньому марки «ЮМЗ-6», державний реєстраційний номер якого в ході досудового розслідування не встановлено, вивезти зазначені стовбури дерев, у тому числі метрівки до домоволодіння належного ОСОБА_1 , розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , до домоволодіння матері ОСОБА_1 . ОСОБА_6 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на територію адміністративної будівлі Бузникуватського сільського будинку культури Вільшанського району, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , а частину спиляної деревини для власних потреб до домоволодіння ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 та домоволодіння ОСОБА_8 , розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно, до висновку судової інженерно-екологічної експертизи №1394/19-27 від 03.10.2019 розмір шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки 7 (семи) сироростучих дерев породи «Дуб звичайний», до припинення їх росту у полезахисній лісовій смузі, розташованої за межами с. Бузникувате Вільшанського району Кіровоградської області, біля автодороги сполученням с. Бузникувате с. Вівсяники Вільшанського району, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:000:2418; :02:000:0305; :02:000:0304 та знаходиться на території Бузникуватської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, становить 111 325 грн 46 коп.

Отже, вищевказані обставини, подія, а також особа, яка була причетна до кримінального провадження, були встановлені.

Відповідач погодився на закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав та не спростував наявності своєї вини відповідача у заподіянні шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції всупереч вимогам ч. 6 ст. 82 ЦПК України не зважав на обов`язковість ухвали Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2023 року у справі №384/173/20 щодо неправомірних дій відповідача, безпідставно вдався до дослідження і оцінки наявних у кримінальному провадженні доказів, та дійшов помилкового висновку про недоведеність обставин та підстав, на які посилався прокурор в обгрунтування позовних вимог щодо відшкодування відповідачем спричиненої ним шкоди навколишньому природному середовищу у розмірі 111 325, 46 грн.

Протиправна поведінка ОСОБА_1 , його вина та причинний зв`язок між протиправною поведінкою та настанням наслідків у виді збитків є доведеними.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Колегія суддів зауважує, що кримінальне провадження у справі про притягнення відповідача до кримінальної відповідальності закрито у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 284 КПК України із застосуванням ст. 49 КК України, а не у зв`язку із відсутністю події і складу кримінального правопорушення, що також не звільняє відповідача від цивільно-правової відповідальності за завдання ним шкоди навколишньому середовищу, враховуючи надані позивачем докази.

Щодо застосування судом доктрини «плодів отруйного дерева» та визнання недопустимим доказом протоколу слідчого експерименту, а також висновку судової інженерно-екологічної експертизи від 03 жовтня 2019 року, варто зазначити, що такі твердження є помилковими, оскільки в ухвалі Голованівського районного суду Кіровоградської області від 02 жовтня 2023 року відсутні відомості щодо встановлення обставин, зазначених судом та стороною відповідача у відзиві на позовну заяву, зокрема щодо недопустимості доказів, на що посилався місцевий суд відмовляючи у задоволенні позову.

Посилання суду на висновки Верховного Суду у справі №712/8174/23 від 18 лютого 2025 року є помилковими, оскільки обставини цієї справи не є релевантними обставинам справи, яка розглядалась Верховним Судом.

За викладених обставин, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги, про те, що протиправними діями відповідача було заподіяно шкоду навколишньому природному середовищу держави у розмірі 111 325, 46 грн, яка з огляду на вищевикладені норми закону підлягає відшкодуванню відповідачем.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції таким, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з допущенням порушення норм матеріального та процесуального права. Тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

За змістом частини 13 статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на ухвалення апеляційним судом нового рішення на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у зв`язку із розглядом справи судом першої інстанції та - у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в загальному розмірі 7 570 грн.

Керуючись ст. 367, 368, 371, 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу заступника керівника Кіровоградської обласної прокуратури Нестерової Олени Вікторівни задовольнити.

Рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 22 жовтня 2025 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги першого заступника керівника Голованівської окружної прокуратури Кіровоградської області в інтересах держави в особі Вільшанської селищної ради Голованівського району Кіровоградської області, Державної екологічної інспекції Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська області) до ОСОБА_1 про стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Вільшанської селищної ради Голованівського району шкоду, заподіяну державі кримінальним правопорушенням у розмірі 111 325, 46 грн.

Стягнути із ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір за подання позовної заяви та апеляційної скарги в загальному розмірі 7 570 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена 23.02.2026.

Головуючий С. М. Єгорова

Судді О. Л. Карпенко

О. І. Чельник