Номер провадження № 2/521/864/26
18 лютого 2026 року м. Одеса
Хаджибейський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Поліщук І.О,
за участю секретаря Коржеван В.А.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у судове засідання в приміщенні Хаджибейського районного суду міста Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімпл Мані» про захист прав споживачів ,
У серпні 2025 року до Хаджибейського районного суду міста Одеси звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімпл Мані» про захист прав споживачів, в якому просить визнати недійсними п. 2.7, п. 4.5, п. 4.6 Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Сімпл Мані» та визнати виконаним у повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 за Договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 року.
Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 20.12.2021 року між ОСОБА_1 (далі Позивач), та ТОВ «Сімпл Мані» (далі Відповідач), укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 (далі Договір).
Відповідачем у договорі про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 порушені права Позивача, зокрема в порушення приписів частини третьої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року №1734-VIII (далі Закон №1734-VIII) текст кредитного договору було надруковано надміру дрібним шрифтом, що ускладнило його прочитання, до того ж співробітниками Відповідача було обумовлено на словах більш сприятливі умови позики та не обумовлено всі фактичні умови за Договором, що були прописані, а відтак Позивач не зміг ознайомитися з його умовами, які вважав незаконними та несправедливими. Зокрема пункти Договору 2.7., 4.5. та 4.6. Зокрема, положення п. 2.7 Договору, якими встановлені проценти за перший день користування кредитом у розмірі 25% відсотків від суми кредиту за один день, що становить 25% х 365 днів = 9125% річних від суми кредиту, у розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", є вочевидь несправедливою умовою договору, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг відповідача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно високої суми компенсації.
Окрім того, відповідно до додатку «№1 Графік платежів до Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту №SM-05048585 від 20.12.2021р.» де у графі 18 « Загальна вартість кредиту, грн» не існує графи «загальні витрати за споживчим кредитом», яка виражається у грошовому виразі та є обов`язковою для розрахунку загальної вартості кредиту, що ставить під сумнів додержання вимог Національної Комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг.
Позивач вважає, що розрахунок загальної вартості кредиту для споживача за договором про споживчий кредит здійснено з порушенням, відповідно розмір реальної річної процентної ставки розраховано з порушеннями вимог Методики, що напряму впливає на загальну суму зобов`язання.
А також вважає, що факт укладення та зазначення в тексті договору про надання споживчого кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 про обізнаність та погодження позивача з усіма умовами договору, не спростовує протиправність відповідних положень договору про надання кредиту та їх несправедливість щодо зобов`язань Позивача. Укладаючи договір про надання кредиту Позивач вважав, що отримає кошти в розмірі 55 000,00 грн під 0,001% (відповідно до п. 2.6. Договору) річних та саме на дану суму кредиту будуть нараховуватись відсотки, тому і щомісячно сплачував кошти на його погашення. Оскільки положення п. 4.5 та 4.6 Договору базуються на положеннях п. 2.7 Договору, є похідними від нього, то і положення пунктів 4.5 і 4.6 Договору також порушують права Позивача як споживача.
Саме тому Позивач вважає, що зобов`язання за Договором виконане у повному обсязі та для захисту порушених прав змушена звернутись до суду.
Разом із позовною заявою позивачем було подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою від 27 серпня 2025 року Хаджибейського районного суду міста Одеси відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Копія позовної заяви з додатками направлена відповідачу позивачем при зверненні до суду в системі «Електронний суд» у порядку виконання вимог абзацу 2 частини першої статті 177 ЦПК України.
У встановлений судом строк відповідачем Товариство з обмеженою відповідальністю «Сімпл Мані» відзив на позов не було подано.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення.
Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи.
Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно.
Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані позивачем докази, заслухавши представника позивача, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.
Судом встановлено, що 20.12.2021 року між ОСОБА_1 (далі Позивач), та ТОВ «Сімпл Мані» (далі Відповідач), укладено договір про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 (далі Договір), за умовами якого кредитодавець зобов`язується надати кошти у позику на умовах фінансового кредиту позичальнику, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених Договором, що підтверджується долученим до позовної заяви договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 з додатками.
У відповідності до умов Договору:
- п.1.1 кредитодавець зобов`язується надати кошти у позику на умовах фінансового кредиту позичальнику, а позичальк зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі, порядку та на умовах, визначених договором.
- п.1.2. підписанням даного договору позичальник підтверджує своє волевиявлення та бажання отримати кредит та уповноважує кредитодавця здійснити перерахування згідно з заявою-дорученням.
- п. 2.1 сума кредиту за договором становить 55 000,00 грн;
- п. 2.2 загальна сума страхового платежу та вартості пакету юридичних послуг з використанням комп`ютерної програми становить 0,00 грн. за укладеним договором Добровільного страхування життя; 0,00грн. інші Договори добровільного страхування; 0,00грн. за укладеним (підписаним) договором Ліцензійним сертифікатом;
- п. 2.3 проценти за перший день користування кредитом та платежі, зазначені у п. 2.2 цього договору (у разі укладання/підписання Клієнтом Ліцензійного сертифікату, Договорів страхування, передбачених п.п. 2.2.1, п.п. 2.2.2 та п.п. 2.2.3.), розподіляється на кількість платежів, які Позичальник повинен сплачувати щомісячно, рівними частинами;
- п. 2.4. платежі, визначені п. 2.2, п. 2.3, та сума кредиту, вказана в п. 2.1, - формують загальну суму кредиту за Договором, яка становить 68 750,00 грн;
- п. 2.6 річний процент (річна відсоткова ставка) становить - 0.001% річних, обчислюється від залишку заборгованості по кредиту, починаючи з другого дня користування кредитом (включно) до кінця строку, на який надається кредит за Договором, та встановлюється у розмірі, що відповідає періоду часу один рік, але нараховується щомісячно.
- п. 2.7 проценти за перший день користування кредитом складаються з 25,00 % в день, що обчислюються від суми наданого кредиту за договором, вказаної в п. 2.1 цього Договору. Проценти за перший день користування кредитом нараховуються одноразово та включаються до загальної суми кредиту, що зазначена у п. 2.4 цього Договору. Сплата процентів за перший день користування кредитом здійснюється Позичальником авансом в день отримання кредиту. Для сплати цих процентів на вказану суму Кредитодавець надає Позичальнику кредит. При цьому з метою оплати зазначених процентів, Позичальник доручає Кредитодавцю в момент такого надання утримати суму зазначених процентів з суми кредиту, що підлягає наданню Позичальнику відповідно до цього пункту договору. Тобто на рахунок/платіжну картку Позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням суми зазначених процентів за перший день користування кредитом;
- п. 2.8 щомісячний процент 4,30% обчислюється від загальної суми наданого кредиту за Договором та нараховується щомісячно;
- п. 3.1 кредит надається строком на 36 фактичних місяців. Дата повернення кредиту 20.12.2024 року, включно (дата по графіку " )
- п. 3.2 кредитодавець зобов?язується надати Позичальнику кредит в строк до 23.12.2021 року включно.
- п. 4.1. річний процент нараховується на залишок заборгованості по кредиту, починаючи з другого дня користування кредитом (включно) до кінця строку, на який надається кредит за договором, враховуючи п. 3.2. цього договору, та нараховується авансом на початку кожного місяця користування кредитом.
- п. 4.2. річний процент є фіксованою та незмінною величиною протягом усього строку дії цього договору, якщо інше не узгоджено письмово між сторонами.
- п. 4.4. договору сторони домовились, що погашення кредиту, річних та щомісячних процентів здійснюватиметься згідно графіку платежів, що є додатком № 1 до цього договору.
- п. 4.5 орієнтовна загальна вартість кредиту за весь строк користування кредитом становить 188 926,06 грн. та орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 124,14 %;
- п. 4.6 Проценти за перший день користування кредитом розраховується Кредитодавцем в момент видачі кредиту, враховуючи п. 3.2. цього Договору.
- п. 4.7 щомісячний процент нараховується один раз на місяць, починаючи з дати видачі кредиту, враховуючи п.3.2 цього Договору, на загальну суму кредиту за календарний місяць та нараховується авансом на початку кожного місяця користування кредитом.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. (стаття 628 ЦК України).
Статті 6 та 627 ЦК України визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).
Загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері визначає Закон України «Про споживче кредитування».
Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» станом на дату укладення кредитного договору містить положення про те, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним.
Виходячи з мети законодавчого захисту прав споживача як більш вразливої та незахищеної сторони у договорі (в якому одна сторона є фахівець, а інша - ні), закон має на меті захистити право споживача бути обізнаним з умовами договору, що укладається, на зрозумілій для нього мові, коротко і прозоро, без прихованих невигідних для нього наслідків та умов, з метою уникнення ситуації, коли для належного розуміння договору та його умов споживач мав би детально аналізувати об`ємний матеріал, і з метою уникнення викривлення дійсного волевиявлення позичальника-споживача. Дані вимоги закону не мали на меті надати споживачу формальні підстави для подальшого визнання укладеного договору недійсним. Споживач (позичальник) не звільнений від обов`язку бути добросовісним при укладенні договору, що означає повне з`ясування позичальником умов договору (тобто умов, на яких йому кредитор видасть кредитні кошти, і які наслідки він матиме для себе) до підписання договору і відповідно до отримання позичальником на підставі підписаного договору кредитних коштів, а не навпаки.
Для цілей обчислення реальної річної процентної ставки визначаються загальні витрати за споживчим кредитом, що врегулювано в частині другій статті 8 Закону України «Про споживче кредитування».
Згідно зі статтею 19 Закону України «Про споживче кредитування». у разі недостатності суми здійсненого платежу для виконання зобов`язання за договором про споживчий кредит у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості: 1) у першу чергу сплачуються прострочена до повернення сума кредиту та прострочені проценти за користування кредитом; 2) у другу чергу сплачуються сума кредиту та проценти за користування кредитом; 3) у третю чергу сплачуються неустойка та інші платежі відповідно до договору про споживчий кредит.
Методика розрахунку загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договорами про споживчий кредит встановлена Правилами розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит, затвердженими постановою Правління НБУ від 08 червня 2017 року № 49(далі - Правила).
Згідно з пунктом 5 Правил банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.
Згідно вимог ст. 6 ЦК України сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які неврегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України визначено, що Договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.
Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.
Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак останні у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акту законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.
Тому сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 ЦК України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини першої вказаної статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням.
Аналогічні висновки Велика Палати Верховного Суду сформулювала у постанові від 13 липня 2022 року у справі №363/1834/17 (пункти 22-25).
Суд вважає, що положення п. 2.7 Договору, якими встановлені проценти за перший день користування кредитом у розмірі 25% відсотків від суми кредиту за один день, що становить 25% х 365 днів = 9125% річних від суми кредиту, у розумінні ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", є вочевидь несправедливою умовою договору, суперечить принципам розумності та добросовісності, є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на шкоду позичальника, як споживача послуг відповідача, оскільки встановлює вимогу щодо сплати непропорційно високої суми компенсації.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що п. 2.7 Договору № SM-05048585 від 20.12.2021,укладеного між ОСОБА_1 (далі Позивач), та ТОВ «Сімпл Мані» (далі Відповідач), слід визнати незаконним і недійсним.
Оскільки положення п. 4.5 та 4.6 Договору базуються на положеннях п. 2.7 Договору, який визнається судом недійсним, і є похідними від нього, то і положення пунктів 4.5 і 4.6 Договору також слід визнати недійсними.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем виконані у повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 за Договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 року.
За правилами статей12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
З урахуванням наведеного та на підставі належним чином оцінених доказів, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .
Крім того, з відповідача на користь держави, згідно вимоги ст.141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в сумі 1211,20 грн. за подання позовної вимоги про захист прав споживачів, від сплати якої позивач звільнений.
Відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 549, 1049, 1054 ЦК України, ст. 61 Конституції України, суд -
Визнати п. 2.7, п. 4.5, п. 4.6 Договору про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 року, укладеного між ОСОБА_1 та ТОВ «Сімпл Мані», - недійсними.
Визнати виконаним у повному обсязі зобов`язання ОСОБА_1 за Договором про надання коштів у позику на умовах фінансового кредиту № SM-05048585 від 20.12.2021 року.
Стягнути з ТОВ «Сімпл Мані» на користь держави судові витрати в загальному розмірі 1211,20 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення складено 18.02.2026 року.
Суддя: І.О. Поліщук