Справа № 752/1271/26
Провадження №: 2-о/752/178/26
УХВАЛА

про повернення заяви

20.02.2026 суддя Голосіївського районного суду міста Києва Кирильчук І. А., перевіривши матеріали заяви ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , заінтересована особа - Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

16 січня 2026 року системою «Електронний суд» до Голосіївського районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , заінтересована особа - Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначену заяву передано на розгляд головуючому судді Кирильчук І. А.

Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 19 січня 2026 року заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , залишено без руху та надано заявникові строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня отримання ухвали.

Недоліками заяви про встановлення факту, що має юридичне значення було те, що заявнику необхідно надати докази на підтвердження факту її родинних відносин з померлим.

Частиною одинадцятою статті 272 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 272 ЦПК України днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу ухвала від 19 січня 2026 року доставлена до електронного кабінету представника заявника - ОСОБА_2 28 січня 2026 року, про що свідчить довідка суду про доставку електронного документу, що міститься в матеріалах справи.

Крім того, ухвала від 19 січня 2026 року була своєчасно внесена до Єдиного державного реєстру судових рішень, а тому сторона заявника у вільному доступі мала можливість ознайомитись з її змістом.

Таким чином, суд вважає, що заявник був повідомлений належним чином про залишення її заяви без руху.

Станом на 20 лютого 2026 року, з урахуванням достатнього строку, встановленого судом для надходження до суду поштової кореспонденції у разі направлення заявником на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху документів засобами поштового зв`язку, а також через систему «Електронний суд» - недоліки заявник не усунула, ухвалу суду не виконала, з будь-якими клопотаннями до суду не зверталася.

Відповідно до частини дев`ятою статті 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Тобто, виходячи зі змісту вищенаведених положень ЦПК України, дотримання вимог процесуального законодавства України при пред`явленні заяви до суду є імперативним правилом, в тому числі і для суду.

Прецедентна практика Європейського Суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Із цього приводу прецедентними є рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого Королівства» від 28 жовтня 1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Таким чином, в кожному випадку заявник при зверненні до суду із заявою повинен, як дотримуватися норм процесуального законодавства, так і очікувати, що ці норми застосовуються.

Відповідно до вимог частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

У зв`язку з тим, що заявником недоліки, зазначені в ухвалі суду від 19 січня 2026 року не усунуто, суд приходить до висновку, що заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Водночас, суд роз`яснює заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись статтями 10, 185, 258-260, 261, 353 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , заінтересована особа - Голосіївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану в місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про встановлення факту смерті, - вважати не поданою та повернути суб`єкту звернення.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, з урахуванням викладеного в даній ухвалі.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, якщо інше не передбачено Цивільним процесуальним кодексом України. Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України та в строки встановлені статтею 354 ЦПК України.

Ухвала складена 20 лютого 2026 року.

Суддя І. А. Кирильчук