РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 569/24004/24

Провадження № 22-ц/4815/303/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Шимківа С.С.,

суддів: Боймиструка С.В., Гордійчук С.О.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ФОП ОСОБА_2 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року (ухвалене у складі судді Галінської В.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ФОП ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів.

Позов обґрунтовував тим, що у липні 2024 року, з метою придбання батарей, він звернувся до компанії MARSPRODUCT, контактною особою якої був ОСОБА_3 , з яким в усній формі він уклав договір поставки батарей для автономного живлення у кількості 5 збірок по 10 кВт кожна, ціна договору 4700 євро.

17 липня 2024 року йому через мобільний додаток Viber менеджер з продажу компанії надіслав повідомлення, в якому було вказано реквізити для передоплати за товар у сумі 10000 грн.

За вказаними реквізитами на належний ФОП ОСОБА_2 рахунок, відкритий в АТ КБ "ПриватБанк", ним було здійснено грошовий переказ у розмірі 10000 грн з призначенням платежу оплата за товар, що підтверджується платіжною інструкцією АТ КБ "ПриватБанк" № 0.0..1 від 17 липня 2024 року.

24 липня 2024 року через мобільний додаток Viber, менеджер ОСОБА_3 йому повідомив про необхідність провести оплату за батареї у розмірі 4700 євро, що було здійснено ним того ж дня.

24 липня 2024 року він отримав у відділенні нової пошти № 1 у м. Борисполі посилку № НОМЕР_1 з батареями, згідно попередньої домовленості.

Вказував, що він не перебував у жодних правовідносинах з ФОП ОСОБА_2 , отже вона безпідставно отримала грошову суму у розмірі 10000 грн, яка підлягає поверненню на підставі ч. 2 ст. 1212 ЦК України.

Просив суд стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь безпідставно набуті кошти у розмірі 10000 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів - задоволено.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти у розмірі 10000 (десять тисяч) гривень та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач набув кошти без достатньої на те правової підстави, перераховані грошові кошти являються безпідставно отриманими відповідачем. Доказів на спростування доводів позивача він не надав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду, ФОП ОСОБА_2 оскаржила його в апеляційному порядку.

У поданій апеляційній скарзі зазначає, що позивач обрав не правильний спосіб захисту своїх прав, оскільки між сторонами виникли договірні відносини, а кошти, які позивач просить стягнути набуті відповідачем за наявності правової підстави, а саме є передоплатою за товар, що унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України.

У випадку якщо позивач вважає, що зобов`язання були не виконані належним чином, то повинен був звернутись з позовом до суду про виконання умов договору. Однак вимог позивача повернути передоплату у зв`язку з не виконанням умов договору не надходило.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що у липні 2024 року позивач звернувся до компанії MARSPRODUCT (https://mars.prom.ua), з метою придбання батарей для автономного живлення та в усній формі між ними було укладено відповідний договір.

Як вбачається із долученого позивачем до позовної заяви скриншоту листування у мобільному додатку Viber між позивачем та компанією MARSPRODUCT, 17.07.2024 року менеджер компанії Антон надіслав позивачу повідомлення із реквізитами для здійснення передплати за товар у розмірі 10 000 грн, які підлягали зарахуванню на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_2 (а.с. 9).

Копією платіжної інструкції № 0.0..1 від 17.07.2024 року підтверджується сплата позивачем 10 000 грн на зазначений у відповідному повідомленні менеджера компанії MARSPRODUCT рахунок (а.с. 10).

Вважаючи, що перераховані на рахунок ФОП ОСОБА_2 10000 грн є безпідставно набутим майном, позивач звернувся до суду з позовом про їх стягнення на підставі ч. 1 ст. 1212 ЦК України.

Згідно із частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем було здійснено зарахування коштів на рахунок ФОП ОСОБА_2 у сумі 10 000 грн як передоплату за товар батареї для автономного живлення.

Як зазначено позивачем у позовній заяві, вказаний товар за договором ним отримано 24.07.2024 року.

Оскільки кошти у розмірі 10 000 грн було внесено позивачем на рахунок відповідача як передоплату за отриманий ним товар, вказані кошти набуті відповідачем за наявності відповідної правової підстави, їх не може бути витребувано відповідно до положень статті 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень частини першої статті 1212 ЦК України.

Згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, чого в цьому спорі позивачем не доведено.

Вказане відповідає правовій позиції Верховного Суду, що висловлена у постанові Великої Палати від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17 (провадження12-125гс18).

Отже, позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів не підлягає до задоволення.

Ураховуючи те, що судом першої інстанції неповно з`ясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволення позову.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів не підлягає до задоволення, з позивача підлягає до стягнення на користь ФОП ОСОБА_2 судовий збір, сплачений нею за розгляд справи судом апеляційної інстанції, у розмірі 1816 грн 80 коп. Судові витрати за розгляд справи судом першої інстанції підлягають залишенню за позивачем.

На підставі ст. 1212 ЦК України, керуючись ст.ст. 367, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, Рівненський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 жовтня 2025 року скасувати.

У задоволені позову ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих коштів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ФОП ОСОБА_2 1816 грн 80 коп. судовий збір за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3ст. 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач Шимків С.С.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.