Справа № 302/1044/25
Провадження № 2/302/156/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

05 лютого 2026 року селище Міжгір`я

Міжгірський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Повідайчика О.І., розглянувши заочно за правилами спрощеного позовного провадження в залі судових засідань цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

29 липня 2025 до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ», позивач) до ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором, який обґрунтований таким.

10 серпня 2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» (далі ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА», кредитодавець 1/ позикодавець 1) та ОСОБА_1 , було укладено кредитний договір № 8171300, а 28 березня 2025 року між позикодавцем 1 і позивачем було укладено договір факторингу №28032025, відповідно до якого останнє набуло право вимоги до відповідача в сумі 38437,51,00 грн, з яких: 22 500,0 грн сума основного боргу, 34687,51 грн сума заборгованості за процентами та 11250 сума заборгованості за пенею, штрафами.

Обґрунтовуючи позов зазначеними обставинами, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просило стягнути з відповідача суми заборгованості за вказаними кредитними договорами (договором позики).

Також позивач просить стягнути з відповідача на свою користь судові витрати у розмірі 3 028,00 грн за сплату ним судового збору при пред`явленні позову до суду.

Ухвалою суду від 04.08.2025 відкрито провадження у справі й постановлено проводити її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Оскільки позивач просив розглядати справу без його участі й не заперечив проти ухвалення заочного рішення, а відповідач не подав відзиву на позов і не висловив заперечень проти ухвалення заочного рішення суд постановив провести заочний розгляд справи. 29 вересня 2025 року суд постановив заочне рішення, яким задовольнив позов частково.

06 січня 2026 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про скасування заочного судового рішення від 29 вересня 2025 року.

Ухвалою Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 січня 2026 року заочне рішення від 29 вересня 2025 року було скасовано та призначено справу до розгляду на 05 лютого 2026 року з повідомленням сторін.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив проводити розгляд справи без його участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник позивача адвокат Кривка П.П. подав суду клопотання про розгляд справи без участі відповідача та його представника, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. З клопотання слідує, що сторона відповідача з врахуванням п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» частково визнає пред`явлений позов.

Оскільки сторони, будучи своєчасно повідомленими про час і місце судового розгляду, в судове засідання не з`явились, при цьому не заперечують проти заочного розгляду справи, суд на підставі ст. 280 ЦПК України постановив провести заочний розгляд справи.

Повно та всебічно розглянувши надані позивачем документи та матеріали на обґрунтування заявлених ним вимог, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються заявлені позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Правовідносини сторін регламентуються наведеними нижче нормами діючого законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Згідно зі статтею 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.

Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.

При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (вебсайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Без отримання листа на адресу електронної пошти та смс-повідомлення, без здійснення входу на сайт товариства за допомогою логіна особистого кабінету і пароля особистого кабінету кредитний договір між кредитодавцем та позичальником в електронній формі укласти не видається за можливе.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

В абзаці другому частини другої статті 639 ЦК України визначено, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, можна дійти висновку, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму.

Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Обов`язок позичальника повернути позику (кредит), у відповідності до умов договору, виникає тільки після і внаслідок виконання позикодавцем свого обов`язку видати (переказати) позичальнику відповідні грошові кошти позику.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст.1055 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.

За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), як визначено статтею 1077 ЦК України, одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до положень ст.1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт.

Згідно ст.1081 ЦК України, клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Грошова вимога, право якої відступається, є дійсною, якщо клієнт має право відступити право грошової вимоги і в момент відступлення цієї вимоги йому не були відомі обставини, внаслідок яких боржник має право не виконувати вимогу. Клієнт не відповідає за невиконання або неналежне виконання боржником грошової вимоги, право якої відступається і яка пред`явлена до виконання фактором, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Згідно ч.1 ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

За правилом статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Тобто за наведеним загальним правилом до нового кредитора переходять усі права, які належали первісному кредиторові у зобов`язанні, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір факторингу є підставою для сингулярного правонаступництва, в силу якого не відбувається припинення попереднього кредитного зобов`язання. У такому разі відбувається зміна суб`єктного складу - на стороні кредитора - у правовідношенні, тобто цивільні правовідносини існують безперервно, не припиняючись, відбувається лише заміна одного з їх учасників. Отже, у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками.

Таким чином, у разі відступлення права вимоги новий кредитор замінює собою особу у всіх правах, що існували на момент здійснення відступлення і не припинилися внаслідок такої заміни кредитора у зобов`язанні.

Пунктом 4.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 передбачено, що первинні документи мають бути складені під час здійснення операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення в паперовій та/або в електронній формі.

Пунктом 4.10. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 передбачено, що первинні документи складаються на паперових носіях або в електронній формі та мають містити такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства (банку), що склало документ; зміст та обсяг операції (короткий зміст операції та підстава для її здійснення), одиницю її виміру; посади осіб, відповідальних за здійснення операції і правильність її оформлення; особистий підпис (електронний цифровий підпис) та інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції.

Пунктом 5.3. Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року №254 передбачено, що Банки обов`язково мають складати на паперових та/або електронних носіях, зокрема, такі регістри як особові рахунки та виписки з них.

Доказами надання кредиту (видачі/перерахування кредитних коштів) можуть бути будь-які документи, з яких можна встановити факт господарської операції, а саме: первинні бухгалтерські документи (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, виписки по рахунку та інше) чи будь-які інші прямих доказів існування цієї обставини загалом.

Згідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» та п. 2.1.1 Постанови НБУ «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України» від 30.12.1998 № 566, лише первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій та складені під час здійснення господарської операції - є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Відповідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис».

Відповідно до вимог ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч.1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч.2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

З огляду на положення ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд установив такі фактичні обставини справи й на підставі наведених норм правового регулювання дійшов таких висновків.

В обґрунтування позову ТОВ «ФК «ЄАПБ» посилався на те, що 10 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» і ОСОБА_1 було укладено договір №8171300 про надання споживчого кредиту (далі кредитний договір №8171300) (а.с.6-15).

Відповідно до п. 1.1. Договору він укладений за допомогою інформаційно-комунікаційної системи ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» через веб-сайт або мобільний за стосунок «CreditPlus» доступ до яких відповідач міг отримати після ідентифікації. Згідно з положеннями п. 1.2. кредитодавець 3 надає позичальниці кредит у гривні, натомість остання зобов`язана одержати та повернути кошти кредиту, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, передбачені договором. Відповідно до пунктів 1.3 і 1.4. договору сума кредиту складає 12500,00 грн, строк кредиту 360 днів. Періодичність платежів зі сплати процентів кожні 15 днів, детальні терміни (дати) повернення кредиту та сплати процентів визначені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту.

Пунктами 1.5, 1.5.1 та 1.5.2. кредитного договору №8171300 установлено фіксовану процентну ставку. Стандартна процентна ставка становить 1,50% в день та застосовується в межах строку кредиту, вказаного в п. 1.4. Договору (360 днів). Знижена процентна ставка 1,395% в день застосовується за таких умов. Якщо споживач до 25.08.2024 або протягом трьох календарних днів, що слідують за цією датою сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, споживач, як учасник програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити споживач за стандартною процентною ставкою до вказаної дати, буде перераховано за зниженою процентною ставкою.

Відповідно до пунктів 1.7., 1.7.1 і 1.7.2. кредитного договору №8130391 денна процентна ставка складає за стандартною ставкою за весь строк користування крндитом 1,50% в день, а за стандартною процентною ставкою з урахуванням періоду застосування зниженої процентної ставки 1,50% в день.

Пунктом 2.1. кредитного договору №8171300 встановлено, що кошти кредиту надаються товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування на поточний рахунок споживача, уключаючи використання реквізитів платіжної картки № НОМЕР_1 .

Довідкою Товариства з обмеженою відповідальністю "Пейтек" (PayTech) від 31.03.2025 №20250331-6.1 (а.с. 26) підтверджується виконання умов кредитного договору кредитодавцем, а саме - факт транзакції № 49244184 на суму 12 500,00 грн (дванядцять тисяч п`ятсот гривень 00 коп.) 10.08.2024 о 06:42 год згідно з умовами договору з ТОВ "Авентус Україна" на картку № НОМЕР_1 .

Пунктами 6.4., 6.4.1 та 6.4.2. кредитного договору №8130391 регламентовано, що у випадку невиконання та/або неналежного виконання споживачем зобов`язань щодо повернення суми кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом споживач зобов`язаний сплатити товариству штраф у розмірі 1125,00 грн на 4 день такого невиконання та/або неналежного виконання й у розмірі 250,00 грн, починаючи з 5 дня за кожен день такого невиконання та/або неналежного виконання.

Відповідач ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором С9616 паспорт споживчого кредиту (а.с. 17-19) й таблицю обчислення загальної вартості кредиту.

15 серпня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» і ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Договору №8171300 про надання споживчого кредиту від 10.08.2024 року., відповідно до якої сторонидомовилися збільшити суму кредиту на 10000 грн, в зв`язку з чим погодили внести наступні зміни до Договору: відповідно до пункту 1.3 договору сума кредиту складає 22500,00 грн.. Очислення денної ставки, орієнтовної річноїставки, загальних витрат орієнтовної загальної вартості кредиту базується на припущені, що Договір залишається дійсним протягом погодженого строку, Товариство та Споживавиконають свої обов`язки на умовах та у строки, визначені Договором, а всі вищезазначені показники, в тому числі строк кредиту для визначення денної ставки, обраховуються змоменту укладення Договору до закінчення погодженого строку кредиту.

15.08.2024 відповідач ознайомився і підписав одноразовим ідентифікатором ZS2202 паспорт споживчого кредиту (а.с. 24-25) й таблицю обчислення загальної вартості кредиту.

Довідкою ТОВ «Авентус Україна» «iPay.ua» від 14.04.2025 №2523_03 (а.с. 27) підтверджується виконання умов кредитного договору кредитодавцем, а саме - факт транзакції в системі «iPay.ua» - 481232035 на суму 10000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) 15.08.2024 о 03:07 год згідно з умовами договору з ТОВ "Авентус Україна" на картку № НОМЕР_1 .

28 березня 2025 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» (фактор) та ТОВ «Авентус Україна» (клієнт) було укладено договір факторингу № 28032025 (а.с. 21-23). З вказаного договору та акту прийому передачі реєстру боржників від 28 березня 2025 року (а.с. 24) та витягу з реєстру боржників № 1 від 28 березня 2025 року (а.с. 26) слідує, що ТОВ «Авентус Україна» передало ТОВ «ФК ЄАПБ» право вимоги до ОСОБА_1 за договором позики №8130391 загальної суми заборгованості 68437,51 грн, з якої: 22500,00 грн основний борг, 18000 грн відсотки, 5000,00 грн пеня й штрафи.

Відтак суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 22 500 грн.

Щодо вимог про стягнення процентів за кредитним договором суд враховує, що відповідно до довідки від 27.05.2025 ОСОБА_1 перебуває на військовій службі з 24.04.2022 по теперішній час.

Відповідно до частини 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля, а також крім кредитних договорів щодо придбання та встановлення фотоелектричних модулів та/або вітрових електроустановок разом із гібридними інверторами та установками зберігання енергії, проценти за якими можуть бути погашені чи компенсовані за рахунок третіх осіб або держави.

З огляду на те, що відповідач перебуває на військовій службі у Збройних Силах України, він має право на визначені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» пільги, гарантії та компенсації, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», зокрема, на звільнення від обов`язку сплачувати проценти за користування кредитом, штрафні санкції та пеню за невиконання зобов`язань за кредитним договором. Окрім цього суд зауважує, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві й перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Враховуючи зазначені приписи законодавства суд доходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за нарахованими процентами в сумі 34 687,51 грн.

В частині вимог щодо стягнення з відповідача заборгованості за пенею та штрафами в сумі 11250,00 грн суд зауважує, що відповідно до п. 18 розділу «Прикінцеві й перехідні положення» ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установлено, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем). Відтак вимоги в частині стягнення заборгованості за пенею та штрафами не грунтуються на вимогам закону, а тому задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №8171300 від 28.07.2024 у розмірі 22 500,00 грн (двадцять дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.). З наведених мотивів і міркувань суд уважає, що в задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суми 34687,51 грн. суми заборгованості за відсотками та 11250,00 грн заборгованості за пенею, штрафами належить відмовити.

Згідно з приписами ст. 141 ЦПК України, з врахуванням часткового задоволення позову (32,88%) з відповідача на користь позивача слід стягнути на часткове відшкодування витрат із сплати судового збору суму 995,61 грн.

Керуючись ст. 12, 13, 76, 81, 133, 137, 141, 259, 263-265, 268, 280-282 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (; місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032) суму заборгованості 22 500,00 грн (двадцять дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп), яка складається з основного боргу в сумі 22 500,00 грн (двадцять дві тисячі п`ятсот гривень 00 коп.).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" (; місцезнаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032) 995,61 грн (дев`ятсот девяносто п`ять гривень 61 коп.) на часткове відшкодування понесених судових витрат зі сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Закарпатського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його отримання.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначеного строку не подано апеляційну скаргу або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення суду складено 05.02.2026.

Головуючий суддя О. І. Повідайчик