Справа № 178/1173/25
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и
11 лютого 2026 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді: Берелет В.В.,
секретаря: Янченко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел.Кринички цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Дніпро» про відшкодування моральної шкоди, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом та просить стягнути з ПрАТ «Завод металоконструкцій Укрсталь Дніпро» на його користь 400000 грн. моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності, без відрахування з вказаної суми податку з доходів фізичних осіб та військового збору.
В обґрунтування заявлених вимог, позивач зазначив, що 13 лютого 2007 року його було прийнято на роботу електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 5 розряду до ремонтно-механізованого цеху ЗАТ «Дніпропетровський завод металевих конструкцій імені Бабушкіна». 14 лютого 2007 року позивач отримав виробничу травму, а саме: забій грудного та поперекового відділів хребта, забій голови. Відповідно до Акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, причиною виникнення нещасного випадку є допуск до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці. В результаті втрати професійної працездатності внаслідок травми позивач постійно відчуває біль у голові, загальну слабкість, зміну ритму пульсу, швидко втомлюється, порушення сну, емоційну лабільність, оніміння правого пальця, зниження чутливості усієї правої половини тіла. Внаслідок отриманої травми не може поратися по господарству та вести звичайний спосіб життя, який існував до травми. Також позивач вказав, що вимушений постійно лікуватись та приймати знеболюючі ліки, що позбавляє його можливості вести повноцінний с посіб життя.
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи сповіщений в установленому законом порядку.
Оскільки сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів.
Перевіривши матеріали справи, надавши оцінку доказам, суд вважає, що позовні вимоги задоволеними бути не можуть, з огляду на наступне.
Судом встановлено, що 13 лютого 2007 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу електромонтером з ремонту та обслуговування електрообладнання 5 розряду до ремонтно-механізованого цеху ЗАТ «Дніпропетровський завод металевих конструкцій імені Бабушкіна», що підтверджується копією трудової книжки серії НОМЕР_1 .
14 лютого 2007 року позивач отримав виробничу травму, а саме: забій грудного та поперекового відділів хребта, забій голови. Відповідно до Акту № 1 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, причиною виникнення нещасного випадку є допуск до роботи без навчання та перевірки знань з охорони праці.
Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією серії 12 ААВ № 792811, ОСОБА_1 має другу групу інвалідності.
Згідно наявних в матеріалах справи копії судових рішень, вбачається, що ОСОБА_1 звертався до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з відповідною позовною заявою про визнання поважною причин пропуску строку на подачу позову, поновлення строку на подачу позову, зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року по справі № 205/6822/14-ц, ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог було відмовлено. Ухвалою суду апеляційної інстанції від 08 жовтня 2015 року, вищезазначене рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська залишено без змін. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 квітня 2016 року, вищезазначені судові рішення скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.
Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 06 вересня 2016 року ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Дніпропетровський завод металоконструкцій ім. І.В. Бабушкіна» про зміну формулювання причин звільнення, дати звільнення, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди, відмовлено повністю. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року, вищезазначене рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено. Ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 12 червня 2017 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 листопада 2016 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 82 ЦПК України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Статтею 23 ЦК України визначено розмежування моральної шкоди та порядок її відшкодування.

Згідно ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Принцип добросовісності це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Складовими цього принципу в цивільному судочинстві є:

- заборона зловживання процесуальними правами (пункт 11 частини 3 статті 2, частина перша статті 44 ЦПК України);

- вимога добросовісного виконання процесуальних обов`язків (частина 3 статті 27 ЦПК України (в редакції 2004 року), частина перша статті 44 ЦПК України);

- процесуальний естопель або доктрина заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium);

- заборона чинити інші протиправні перешкоди у здійсненні правосуддя (введення суду в оману, використання втрачених процесуальних можливостей).

Основною ознакою зловживання процесуальними правами є відсутність наміру вирішити реально існуючий цивільний спір, або забезпечити захист свого реально порушеного права, або намір перешкодити законним діям інших осіб шляхом звернення до суду та створення штучного судового спору, або використання судового спору як способу не виконувати вимоги законодавства щодо здійснення визначених ним дій. Окрема думка судді Сімоненко В.М. щодо постанови ВС від 02 жовтня 2019 року у справі № 750/3021/18 (провадження № 61-371св19).

При зловживанні процесуальними правами суд має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання, позов чи застосувати інші заходи процесуального примусу. Натомість правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові, Постанова ВС від 03 червня 2020 року у справі № 318/89/18 (провадження № 61-128св19).

Згідно наявних в матеріалах справи попередніх судових рішень, судом вбачається, що під час розгляду справи в судах першої, апеляційної та касаційної інстанціях, ОСОБА_1 не надав належних доказів спричинення йому моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння йому саме відповідачем моральних страждань. Наявність умов, чизначених у ст. ст. 1166, 1167 ЦК України є підставою для ухвалення рішення про відшкодування моральної шкоди. Також, судом встановлено, що ОСОБА_1 звільнений з підприємства ще в 2007 році, протягом його звільнення та отримання ним довідки МСЕК щодо ступеня професійної працездатності, пройшло 15 років. Крім того, ОСОБА_1 після звільнення з підприємства, працював ще на інших підприємствах, що позбавляє суду можливості дійти висновку, що трудове каліцтво було отримано ним саме на підприємстві відповідача, з якого він має на меті стягнути моральну шкоду. У зв`язку з чим, при вказаних позивачем обставинах та обґрунтуваннях, відсутні правові підстави для стягнення з відповідача моральної шкоди у загальному розмірі, оціненому позивачем в розмірі 400000 грн. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги задоволеними бути не можуть.

Керуючись ст. ст. 259, 263-265, 280, 282, 353 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Завод металоконструкцій Укрсталь Дніпро» про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Криничанський районний суд шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: В. В. Берелет

р