Номер провадження 2/754/1434/26
РІШЕННЯ

Іменем України

06 лютого 2026 року м.Київ

Деснянський районний суд м. Києва у складі головуючого судді Коваленко І.І.

за участю секретаря судового засіданні Гуцул Д.Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 150 741,68 грн,

Стислий виклад позицій сторін

27.10.2025 Позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з Відповідачів солідарно заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 150 741,68 грн станом на 31.07.2025, що складається з наступних категорій:

1.Заборгованість за послуги, спожиті до 01.05.2018:

Централізоване опалення: 2088,19 грн. Інфляційна складова: 427,50 грн. Три відсотки річних: 112,40 грн.

2. Заборгованість за послуги, спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021:

Централізоване опалення: 9503,91 грн. Інфляційна складова: 1777,05 грн. Три відсотки річних: 464,52 грн.

Централізоване постачання гарячої води: 38825,32 грн. Інфляційна складова: 6639,13 грн. Три відсотки річних: 1745,54 грн.

3. Заборгованість за послуги, спожиті з 01.11.2021:

Постачання теплої енергії: 30428,25 грн. Інфляційна складова: 4194,57 грн. Три відсотки річних: 1104,77 грн. Пеня: 1344,13 грн.

Постачання гарячої води: 43197,13 грн. Інфляційна складова: 5657,93 грн. Три відсотки річних: 1469,21 грн. Пеня: 1787,53 грн.

4. Заборгованість за абонентське обслуговування послуг з:

Постачання теплої енергії: 39,89 грн; Постачання гарячої води: 23,65 грн.

Також Позивач просить покласти на Відповідачів судовий збір у сумі 3028,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі, будучи споживачами послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання, що надаються Позивачем за адресою: АДРЕСА_1 , не виконали своїх зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Тому вони, як дієздатні особами, що проживають та/або зареєстровані за вказаною адресою, відповідають солідарно за накопичену заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг.

Позивач у позовній заяві просив розглянути справу за наявними матеріалами справи без участі представника.

Відповідачка, ОСОБА_2 , подала заяву про визнання часткове позов, просила застосувати наслідки спливу строку позовно давності. Відповідачка просила розстрочити виконання рішення. Інший Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався, в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином.

УСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ, ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН ТА ЇХ ОЦІНКА

Відповідно до витягу з територіальної громади м. Києва станом на 05.08.2025 у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , зареєстровані, зокрема, такі повнолітні особи: ОСОБА_1 (з 10.01.1991 року), ОСОБА_2 (з 10.11.1992) (надалі - Споживачі). Також в цій квартирі зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_3 та повнолітня особа - ОСОБА_4 .

Співвласники багатоквартирного будинку, у якому Відповідачі мають зареєстроване місце проживання, не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір.

Позивач у справі надає послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, які належать до житлово-комунальних послуг відповідно до пункту другого частини першої статті 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII (надалі - Закон про ЖКП). Послуга з постачання гарячої води, а в опалювальний період -послуга з постачання теплової енергії для потреб опалення згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових індивідуальних договорів про надання послуги за правилами статей 13 і 14 Закону про ЖКП.

Послуга надається споживачу згідно з умовами типового договору про надання послуги. Зокрема, Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії та Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання гарячої затверджені постановами Кабінету Міністрів України, про що Позивач повідомив на власному веб - сайті https://kte.kmda.gov.ua/ukladannya-dogovoru-z-kp-kyyivteploen/. Ці договори є публічними договорами приєднання.

Зокрема, з 01.05.2018 до 31.10.2021 КП "Київтеплоенерго" було виконавцем послуг з централізованого опалення та з централізованого постачання гарячої води (послуги з ЦО/ЦПГВ), а з 01.11.2021, у зв`язку із зміною законодавства, Позивач є виконавцем послуг постачання теплової енергії та з постачання гарячої води (послуги з ТЕ/ПГВ).

КП "Київтеплоенерго" також є правонаступником ПАТ "Київенерго" щодо права вимоги заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, надані до 01.05.2018 року. Відповідно до умов договору цесії від 11.10.2018 N 602-17, додатку N 1 до цього договору та типового договору про надання послуг, затвердженого постановою КМУ №630, та статті 512 ЦК України КП "Київтеплоенерго" має право вимагати від споживачів у цій справі сплати заборгованості за опалення у сумі 2088,19 грн, що виникла станом на 01.05.2018.

Відповідачі у справі є індивідуальними споживачами, які отримують житлово-комунальну послугу для власних потреб відповідно до умов цих типових договорів (пункт 6 частини першої статті 1 Закону про ЖКП).

Вони, як індивідуальні споживачі, зобов`язані здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором, і не звільняються від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Вона мають обов`язок оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами - не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, тобто у строки, встановлені у пункті 34 договорів (пункт 5 частини другої статті 7, частина перша статті 9 Закону про ЖКП).

При цьому, споживач має право на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг (пункт 6 частини першої статті 7 Закону про ЖКП).

Водночас споживач має право на неоплату вартості послуг з постачання гарячої води у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів за умови надання виконавцю заяви та документального підтвердження (зокрема, довідки з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби (у тому числі отримані в іноземній державі), відбування покарання тощо, іншого документа, що підтверджує право на виїзд з України чи в`їзд в Україну у відповідний період часу) в електронній або паперовій формі відповідно до умов договору; це право не звільняє споживача від зобов`язання відшкодовувати витрати теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) (підпункт 7 пункту 43 Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води, що затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 р. № 1182 (надалі - Правила № 1182).

У такому разі індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором. Інформувати виконавця про тимчасову відсутність в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів (за відсутності приладів обліку); якщо період відсутності споживача та інших осіб перевищує шість місяців, споживач для реалізації права на неоплату вартості послуги у разі її невикористання (за відсутності приладів обліку) у місячний строк з моменту закінчення кожного шестимісячного періоду зобов`язаний надавати виконавцю оновлену заяву з відповідними підтвердними документами в електронній або паперовій формі (підпункти 11, 11-1 пункту 45 Правил № 1182).

У справі, що розглядається, Відповідачі не доводили наявність обставин, з якими Закон встановлює право на неоплату вартості послуг з постачання гарячої води у разі їх невикористання. Не надавали будь-яких доказів, які б підтверджували, що Відповідачі звільнені від виконання обов?язку чи від відповідальності за його виконання.

У контексті житлово-комунальних послуг, Відповідачі, як особи, що зареєстровані за однією адресою, мають солідарний обов`язок, встановлений частиною третьою статті 9 Закону про ЖКП, яка визначає, що дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Солідарний обов`язок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. У разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо (стаття 541, частина перша статті 542 ЦК України).

При цьому, згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Також відповідно до статті 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу.

Отже, у спірних правовідносинах дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі, несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Наявність факту проживання та/або реєстрації особи у житловому приміщенні споживача є підставою для виникнення солідарної відповідальності. У такому разі надавач житлово-комунальних послуг має право вимагати виконання зобов`язання: частково або в повному обсязі від усіх боржників разом; або від будь-кого з них окремо (наприклад, від одного зареєстрованого чи проживаючого). У разі виникнення у споживача заборгованості за спожиту послугу він на вимогу надавача житлово-комунальних послуг має сплатити суму у боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, пені.

Станом на 31.07.2025 у Відповідачів виникла заборгованість за житлово-комунальними послугами становить 150 741,68 грн. Ця сума включає як основну суму заборгованості, так і нараховані 3 % та інфляційні втрати за період з 01.02.2024 - 31.07.2025 та пеню за період 01.02.2024 - 31.07.2025.

Позивач довів порушення Відповідачами свого обов`язку щодо оплати послуги з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, які належать до житлово-комунальних послуг. Відповідачі не надали Суду жодних доказів, які б спростовували або ставили під сумнів обґрунтованість наданого Позивачем розрахунку, доказів, які б підтверджували підстави звільнення від виконання обов`язку чи відповідальності..

Суд перевірив наданий Позивачем розрахунок заборгованості, визнав його обґрунтованим і таким, що підтверджується відповідними первинними документами.

Відповідачка, визнала позов частково.

Відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частини перша, четверта статті 206 ЦПК України).

Суд не встановив, що часткове визнання позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Керуючись принципом змагальності, відповідно до якого кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, та ураховуючи обґрунтованість позовних вимог та відсутність доказів на їх спростування, Суд ухвалює рішення про задоволення позову повністю.

Щодо заяви про застосування строку позовної давності.

Так, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (пункт 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року). Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно (частина перша статті 32 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24 червня 2004 року). Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 9 листопада 2017 року).

Отже, зобов`язання відповідача з оплати наданих послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води виникали щомісячно.

Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630). Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630).

Якщо договором не встановлений інший термін, то з 21 числа кожного місяця, що слідує за розрахунковим, починається період прострочення оплати наданих у попередньому місяці послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, а отже, і перебіг позовної давності щодо відповідного щомісячного платежу, за яким споживач допустив прострочення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі №712/8916/17.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (частина першої статті 257 ЦК України). Для зобов`язань з визначеним строком виконання, як у цьому випадку, перебіг позовної давності починається з наступного дня після закінчення строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Отже, для оплати комунальних послуг строк позовної давності починається з 21 числа місяця, що настає за розрахунковим, оскільки у цей період діяли Правила, які визначали, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630, що діяли на момент спірних правовідносин).

Під час дії карантину позовна давність була продовжена з 02 квітня 2020 року до 30 червня 2023 року з 12.03.2020 по 30.06.2023 (п. 12 Прикінцевих положень ЦК України, пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справа № 903/602/24, провадження № 12-19гс25). В умовах дії воєнного стану строк звернення до суду (позовна давність) було продовжено від початку воєнного стану з 24 лютого 2022 року до 29 січня 2024 року, а після 30 січня 2024 року перебіг такого строку зупинився (п. 19 Прикінцевих положень ЦК України, пункт 95 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справа № 903/602/24, провадження № 12-19гс25).

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в разі якщо позовна давність не спливла станом на 02 квітня 2020 року, то цей строк звернення до суду спочатку було продовжено (до 30 червня 2023 року - на строк дії карантину, а надалі до 29 січня 2024 року - на строк дії воєнного стану), а з 30 січня 2024 року перебіг строку звернення до суду зупинився на строк дії воєнного стану (пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2025 року у справа № 903/602/24, провадження № 12-19гс25).

Водночас надалі Законом України від 14 травня 2025 року №4434-ІХ "Про внесення зміни до розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільного кодексу України щодо поновлення перебігу позовної давності", що набрав законної сили 04.09.2025, виключено пункт 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України відповідно до якого в період дії воєнного стану перебіг позовної давності, визначений ЦК України, зупиняється на строк дії такого стану.

Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення (частина третя статті 263 ЦК України).

З огляду на те, що обчислення строку позовної давності було відновлено 04.09.2025, а позовну заяву подано 27.10.2025, станом на момент звернення до суду після відновлення перебігу строку минуло 53 дні.

Станом на 27.10.2025 строк позовної давності спливав лише за тими вимогами, трирічний строк яких повністю вичерпався ще до запровадження карантинних обмежень (тобто до 12 березня 2020 року). Це заборгованість за січень 2017 року та всі попередні періоди. Також строк позовної давності сплив за вимогами щодо боргу за лютий 2017 року (строк сплив 13.09.2025), березень 2017 року (строк сплив 14.10.2025).

Водночас у справі, що розглядається, борг виник за послуги, що спожиті у січні - травні 2018 року. Оплата за січень 2018 року мала бути здійснена до 20 лютого 2018 року, тому перебіг позовної давності за цими вимогами за загальним правилом мав розпочатися 21.02.2018.

Станом на дату законодавчого зупинення строків (12.03.2020), зумовленого запровадженням карантинних заходів (п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), трирічний строк позовної давності за січень 2018 року тривав 2 роки та 20 днів, отже, його невикористаний залишок становив 345 днів.

Ураховуючи подальше продовження строків на період дії воєнного стану (п. 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України) та відновлення їх обчислення з 04.09.2025, зазначений залишок (345 днів) почав спливати з вказаної дати. Таким чином, строк позовної давності за вимогами щодо заборгованості за січень 2018 року спливає лише 15 серпня 2026 року.

Таким чином, звернення позивача до суду з даним позовом 27.10.2025 відбулося в межах встановленого законом строку, оскільки на момент подання заяви залишок позовної давності навіть за найдавнішим періодом (січень 2018 року) не був вичерпаний.

Щодо клопотання про надання розстрочення виконання рішення Суд виходить з такого.

Відповідачка просить розстрочити виконання рішення на 12 місяців, посилаючись на те, що маює намір добросовісно виконати рішення суду, але не має можливості виконати рішення суду повністю, ураховуючи матеріальний стан. .

Суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, про що зазначає в резолютивній частині рішенні (пункт 2 частини сьомої статті 265, частина перша статті 267 ЦПК України).

Стаття 265 ЦПК України не містить окремо визначені підстави для розстрочення виконання рішення суду, тому застосовуються положення статті 435 цього Кодексу.

Так, підставою для розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (частина третя та четверта статті 435 ЦПК України).

Розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення (частина п`ята статті 435 ЦПК України).

Суд, беручи до уваги обставини платоспроможності відповідачів, соціальний аспект, складну ситуацію в енергетиці та ті, виклики, що постали перед українським суспільством внаслідок повномасштабного вторгнення російської федерації, що призвело до значного погіршення матеріального становища більшості громадян, у тому числі й відповідачів, вирішив розстрочити виконання судового рішення за клопотанням Відповідачки на максимально можливий строк.

При цьому, Суд бере до уваги, що Позивач має повне право на негайне та повне виконання судового рішення. Водночас Суд вважає, що розстрочка виконання стане значним стимулом для Відповідачів добровільно виконати свої зобов`язання, що забезпечить задоволення вимог Позивача без понесення додаткових витрат, пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення. Таке рішення відповідає головному завданню цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими міркуваннями - забезпечити ефективний захист порушених прав та інтересів, мінімізуючи витрати для обох сторін та забезпечуючи розумний строк розгляду справи.

Розподіл судових витрат

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову також покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша, пункт 3 перший частини другої статті 141 ЦПК України).

Суд повністю задовольнив позовні вимоги, тому Позивач має право на відшкодування понесеного ним судового збору в розмірі 3 028 грн.

Цивільне процесуальне законодавство України не передбачає солідарного стягнення судових витрат, тому сума судового збору, сплачена Позивачем, буде стягнута з кожного з Відповідачів порівну як компенсація судових витрат.

Керуючись статтями 4, 13, 19, 76-81, 141, 263-265, 280-282 ЦПК України, Суд -

УХВАЛИВ:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 150 741,68 грн - задовольнити повністю.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 150 741,68 грн, розстрочивши виконання рішення суду терміном на 12 місяців, а саме: на боржників покладається обов`язок здійснити виплати на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" у розмірі 12561,81 грн щомісячно протягом 12 місяців. Кожен платіж повинен бути внесений до 20 дня відповідного календарного місяця, починаючи з березня 2026 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" судовий збір у розмірі 1 514 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" судовий збір у розмірі 1 514 грн.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач (Стягувач) Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (адреса: вул. Площа І. Франка, 5, м. Київ; )

Відповідач (Боржник) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач (Боржник) ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Суд підписує повне рішення без його проголошення. Учасники справи не з`явилися в судове засідання. Позивач заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (частини четверта та п`ята статті 268 ЦПК України) - 6 лютого 2026 року

Суддя Інна КОВАЛЕНКО