РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 562/3148/25

Провадження № 22-ц/4815/503/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: суддя Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника - адвоката Дмитренко Ірини Богданівни, що діє в інтересах ОСОБА_1 на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на період навчання,

в с т а н о в и в:

22 вересня 2025 року ОСОБА_2 (надалі позивач) звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 (надалі відповідач) про стягнення аліментів на період навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у шлюбі, від якого мають повнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час навчається на денній формі навчання в Рівненському державному гуманітарному університеті строком до 30 червня 2029 року. Зазначає, що вона не має матеріальної можливості утримувати повнолітню доньку самостійно, оскільки її заробітна плата є незначною. У зв`язку з навчанням їх донька витрачає кошти на харчування, одяг, проїзд та навчання, а тому потребує матеріальної допомоги батька, який офіційно працевлаштований і має можливість надавати донці допомогу.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просила стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дочкою двадцяти трьох років. Допустити негайне виконання судового рішення та судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2025 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 частини зі всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно, починаючи стягнення з 22.09.2025 року і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1211 грн. 20 коп.

Рішення у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі представник відповідача адвокат Дмитренко І.Б., що діє в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, про часткове задоволення позову, стягнути аліменти у розмірі 1/15 частки усіх видів доходу платника аліментів.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при ухваленні рішення суд врахував лише те, що відповідач офіційно працевлаштований, а тому має можливість сплачувати аліменти. Вказує, що судом враховано майновий стан платника аліментів, перебування на його утриманні інших осіб.

Однак, несення військової служби в умовах воєнного стану суттєво обмежує відповідача у можливості користуватися багатьма речами, які постійно доступні на територіях, де не ведуться бойові дії, що тягне за собою додаткові витрати на забезпечення базових потреб.

Також, просить апеляційний суд врахувати, суттєві проблеми зі здоров`ям, що підтверджує довідками МРТ і консультаціями лікарів.

Позивачка у відзиві на апеляційну скаргу заперечила доводи викладені апелянтом, зазначено, що рішення місцевого суду є законним та обґрунтованим, тому просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити рішення без змін.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 26.09.2007 року, виданим Квасилівською селищною радою Рівненського району Рівненської області.

Згідно довідки за №191/48-29, виданої 09.09.2025 року Рівненським державним гуманітарним університетом, ОСОБА_3 є студенткою першого курсу філологічного факультету спеціальності "014. Середня освіта. Англійська мова та література", зарахована наказом №384-С від 11.08.2025 року, термін навчання з 01.09.2025 року по 30.06.2029 року, форма навчання денна (а.с. 13).

Відповідно до довідки Здовбицької сільської рад Рівненського району Рівненської області від 16 вересня 2025 року разом з позивачем зареєстровані її донька ОСОБА_3 та малолітній син ОСОБА_4 .

Згідно довідки про доходи, виданої Здовбицьким ліцеєм позивачка працює медичною сестрою та її заробітна плата за шість місяців 2025 року складала 75 453 грн. 90 коп.

Відповідач ОСОБА_1 є військовослужбовцем за контрактом осіб офіцерського складу Державної прикордонної служби України з 29 липня 2003 року по цей час. З 25 липня 2025 року проходить військову службу в НОМЕР_2 прикордонному загоні НОМЕР_3 на посаді заступника начальника загону начальника штабу та отримує регулярний дохід, який за 2025 рік (з січня по вересень) склав 85 7260,79 грн. (72 5828,26 грн. + 97 238,98 грн. + 34 193,55 грн.), що стверджується довідками ВЧ НОМЕР_4 від 06.10.2025, від 04.10.2025 та НОМЕР_5 від 06.10.2025.

Згідно рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 20 березня 2024 року у справі №296/834/24 з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 стягуються аліменти на утримання дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі по 1/5 частки на кожну дитину з усіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачем до матеріалів справи долучено договір оренди житлового об`єкта від 30.09.2025, згідно якого ОСОБА_1 орендує житло за адресою: м. Суми загальною площею 60,5 кв.м., орендна плата становить 15 000 грн., термін дії договору один рік; видаткову накладну від 02.10.2025 щодо придбання ОСОБА_1 генератора та мобільної електростанції на загальну суму 65 000 грн.

Також позивачем на обґрунтування своїх вимог до матеріалів справи долучено копії фіскальних чеків про купівлю медичних препаратів, продуктів харчування та предметів одягу.

Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За нормами ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Аналіз зазначеної норми дає підстави дійти до висновку, що обоє батьків зобов`язані утримувати своїх дітей, якщо останні продовжують навчання, у разі можливості надавати таку допомогу, і така допомога може надаватись як у твердій грошовій сумі так і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

Згідно з вимогами ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_8 не заперечує щодо необхідності з сторони відповідача сплачувати аліменти на утримання його дочки, яка продовжує навчання, проте просить зменшити їх розмір до 1/15 частки від його заробітку.

Тож стягнення із батьків аліментів на утримання повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, є одним із механізмів забезпечення реалізації особою права на освіту, який узгоджується із соціальною спрямованістю держави та моральними засадами суспільства.

Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Так, Верховний Суд у постанові від 17 квітня 2019 року у справі № 644/3610/16 (провадження № 61-12782св18) дійшов висновку про те, що Сімейним Кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків, брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Також при визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Колегія суддів вважає встановленим той факт, що у зв`язку з навчанням ОСОБА_3 потребує матеріальної допомоги, яку мають надавати як матір, так і батько.

Так, при визначенні розміру аліментів, необхідно врахувати матеріальне становище платника аліментів, а також те, що обов`язок утримання дитини на належному рівні законодавцем покладається у рівному обсязі на батьків.

Стягуючи з відповідача аліменти на утримання його повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/8 усіх видів його заробітку (доходу), судом першої інстанції враховано матеріальне становище ОСОБА_1 , його сімейний стан, а саме те, що останній має на утриманні двох неповнолітніх доньок на яких з його доходу проводяться відрахування у розмірі 1/5 частки на кожну дитину з усіх доходів (заробітку), а також специфіку військової служби та пов`язані із цим витрати відповідача для організації свого побуту. При вирішенні справи, судом першої інстанції враховано всі обставини справи, а тому позов задоволено частково.

Посилання відповідача на те, що дитина користується пільгами як дитина учасника бойових дій, не є підставою для зменшення розміру аліментів та не покриває повного обсягу витрат на дитину, а є формою державної соціальної підтримки, що передбачена Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

За відсутності домовленості між сторонами про розмір та порядок сплати аліментів, права дитини можуть бути захищені судовим рішенням про стягнення аліментів.

Ураховуючи викладене, підстав для скасування ухваленого у справі судового рішення та задоволення поданої апеляційної скарги, виходячи з меж її доводів, апеляційний суд не вбачає, оскільки ці доводи правильності зробленого судом першої інстанції висновку не спростовують та є повторенням відзиву на позов.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 25 листопада 2025 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.