Провадження № 2/522/5214/26
УХВАЛА

19 лютого 2026 року суддя Приморського районного суду м. Одеси Чорнуха Ю.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

До Пересипського районного суду м. Одеси надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про розірвання шлюбу.

Ухвалою Пересипського районного суду м. Одеси від 08.01.2026 позовну заяву передано за підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси - за місцем реєстрації позивача.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали позовної заяви передані для розгляду судді Чорнусі Ю.В.

Вирішуючи питання про можливість відкриття провадження у справі, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Приписами ст. 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Згідно з ст. 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Як зазначено у пункті 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у справі "Сокуренко і Стригун проти України" (Заяви N 29458/04 та N 29465/04), зазначив: Суд повторює, що, як було раніше визначено, фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії", що згадувалось раніше, Комісія висловила думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)".

У відповідності до ч.1ст.27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Згідно з відомостями Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради інформація про місце проживання ОСОБА_4 на території м. Одеси відсутня.

Згідно з відомостями ВОМІРМП УПРЕ ГУ ДМС в Одеській області ОСОБА_2 зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться.

Відповідно до ч. 10 ст. 187 ЦПК України якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Суд звертає увагу, що у позовній заяві відсутні відомості про наявність обставин, визначених ч. 2 ст. 28 ЦПК України, які б дозволили визначити альтернативну підсудність справи за зареєстрованим місцем проживання позивача. У матеріалах справи також відсутні докази наявності зазначених обставин.

Таким чином, матеріали позовної ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про розірвання шлюбу помилково направлені до Приморського районного суду м. Одеси за зареєстрованим місцем проживання позивача, .

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦПК України судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Велика Палата Верховного Суду (постанова від 26.08.2019 у справі № 855/364/19, провадження № 11-871ав19) виклала правову позицію, згідно з якою, якщо суд першої інстанції помилково чи неправильно направив до суду тієї самої інстанції справу, яка за предметом спору, суб`єктним складом учасників, характером спірних правовідносин відноситься до його підсудності, а суд, якому була направлена справа (позовна заява), повернув її назад як направлену внаслідок порушення правил підсудності, то рішення суду, який повернув справу адресанту, не може розцінюватися як ознака спору щодо підсудності чи порушення заборони про передавання справ, встановленої статтею 32 ЦПК України.

Врахвоуючи викладене, суд дійшов до висновку про помилкове направлення Пересипським районним судом м. Одеси матеріалів позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про розірвання шлюбу до Приморського районного суду м. Одеси із порушенням правил підсудності та вважає за доцільне повернути матеріали цивільної справи до Пересипського районного суду м. Одеси.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 27, 31, 32, 187, 258-261, 352-355, 368 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Вважати помилково направленими до Приморського районного суду м. Одеси матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про розірвання шлюбу.

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) про розірвання шлюбу передати (повернути) за підсудністю (територіальною юрисдикцією) до Пересипського районного суду м. Одеси.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя Юлія ЧОРНУХА