Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2-п/711/22/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Скляренко В.М.

при секретарі Півень С.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Черкаси заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2026 року у справі №711/11507/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в:

05.01.2026р. судом ухвалено заочне рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, яким суд задовольнив позов та ухвалив стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №08.12.2022-100001819 від 08.12.2022р. в загальній сумі 19 080 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., а всього 21 502,40 грн.

04.02.2026р. відповідач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2026р. у справі №711/11507/25 та скасувати заочне рішення суду від 05.01.2026р.

В обґрунтування таких вимог в заяві зазначено, що він (відповідач) не з`явився в судове засідання з розгляду справи так, як не був повідомлений належним чином, позовну заяву з додатками до неї не отримував, а тому і відзив на позовну заяву не подавав, оскільки він, як на момент розгляду справи, так і на даний час проходить службу у Збройних Силах України. Повне заочне рішення йому не було вручене в день його проголошення, копію такого рішення він отримав лише 26.01.2026р., а тому звертається із клопотанням про поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд.

Також зазначає, що ознайомившись із повним текстом заочного рішення та матеріалами цивільної справи, вважає, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім, недостатньо підтверджений первинними бухгалтерськими документами та не перевірений судом критично, з урахуванням заперечень відповідача. Тому, звертається до суду із заявою про перегляд заочного рішення, оскільки бажає скористатися своїм правом надавати суду докази, клопотання, заяви та пояснення.

За таких підстав, просить поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2026. у справі №711/11507/25 та скасувати заочне рішення суду від 05.01.2026р., а справу призначити до розгляду у порядку спрощеного провадження.

Від ТзОВ «Споживчий центр» письмових заперечень на заяву про перегляд заочного рішення на адресу суду не находило.

В судове засідання сторони (представники сторін) не з`явилися, хоча про день, час та місце розгляду заяви про перегляд заочного рішення були повідомлені в установленому законом порядку.

Суд, дослідивши зміст заяви про перегляд заочного рішення суду, перевіривши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Згідно зі ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відповідно до ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається із матеріалів справи заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси у справі №711/11507/25 було ухвалене 05.01.2026р. Даним рішенням задоволено позовні вимоги позивача, стягнуто із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором №08.12.2022-100001819 від 08.12.2022р. в загальній сумі 19 080 грн. та судовий збір в розмірі 2 422,40 грн., а всього 21 502,40 грн.

Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем до суду подано 04.01.2026р., тобто у строк, визначений 284 ЦПК України (тридцять днів з моменту проголошення судового рішення). Тому, відповідно, поновлювати строк, який не є пропущеним, підстав немає.

Надаючи оцінку доводам заяви відповідача про перегляд заочного рішення суду по суті суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: залишити заяву без задоволення; скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

Згідно ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто зі змісту ст. 288 ЦПК України випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, не подав відзиву на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

В той же час, аналіз змісту ч. 1 ст. 288 ЦПК України свідчить, що обов`язковою підставою для скасування заочного рішення є наявність доказів, на які посилається відповідач, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. Істотне значення для правильного вирішення справи докази мають тоді, коли з їх урахуванням суд міг би прийняти інше рішення по суті справи або суттєво інакше його мотивувати.

Подібне тлумачення процесуальних норм обумовлене змістом засад змагальності цивільного судочинства, що полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків дії принципу змагальності у цивільному процесі.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У постанові від 22.09.2021р. у справі № 463/3724/18 Верховний Суд зробив висновок про те, що формування змісту та обсягу позовних вимог є диспозитивним правом позивача. Кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів.

Також Верховний Суд неодноразово наголошував на необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона і заперечує інша. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №910/14452/20, від 25.06.2020 у справі №924/233/18, від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

За обставинами справи судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про день, час та місце розгляду справи. Судова повістка про виклик відповідача до суду на 05.01.2026р. надсилалися відповідачу на адресу: АДРЕСА_1 , яка є зареєстрованим місцем проживання відповідача, однак таке рекомендоване відправлення повернулося на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» /а.с. 42/.

Суд враховує, що відповідач з поважних причин не з`явився до суду, оскільки фактично не отримував повістки про виклик до суду в зв`язку з проходженням служби у Збройних силах України, а відтак був обмежений у праві висловити суду свої заперечення проти позовних вимог з поважних причин.

Натомість у заяві про перегляд заочного рішення відповідач єдиною підставою для скасування заочного рішення зазначає те, що наданий позивачем розрахунок заборгованості є одностороннім, недостатньо підтверджений первинними документами та не перевіреним судом критично. В той же час, будь-яких доказів, якими обґрунтовуються заперечення відповідача проти позовних вимог до заяви про перегляд заочного рішення суду не додано і на них відсутнє посилання у заяві відповідача. Окрім того, посилаючись односторонність наданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім не надано суду своїх розрахунків (контрозрахунків) на спростування доводів позивача.

В цьому контексті, суд звертає увагу, що будь-яке судове рішення ґрунтується на встановлених судом обставинах спірних правовідносин, які суд встановлює на підставі доказів, наданих учасниками справи. Сутність процедури перегляду судом свого рішення, ухваленого в заочному порядку, полягає у переоцінці судом обставин спірних правовідносин з урахуванням доказів, які наявні у відповідача і які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення, але мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що судом при ухваленні заочного рішення були оцінені всі докази, які надані позивачем, в тому числі і квитанція АТ КБ «Приватбанк» від 08.12.2022р., про перерахування 08.12.2022р. коштів у розмірі 9 000 грн. на картку № НОМЕР_1 (яка зазначена в договорі №08.12.2022-100001819 від 08.12.2022р., як електронний платіжний засіб для перерахування коштів позичальнику за даним договором), - призначення платежу за договором №08.12.2022-100001819 від 08.12.2022р. /а.с. 17/.

Окрім того, судом був перевірений розрахунок заборгованості, наведений позивачем, згідно якого заборгованість відповідача за кредитом складає 9 000 грн., а заборгованість за процентами за період з 08.12.2022р. по 18.01.2023р. 10 080 грн. Такий розрахунок відповідає умовам, укладеного між сторонами договору. Проценти нараховані в межах дії такого договору (за 42 дні) та за процентною ставкою, передбаченою договором, а саме: за 14 днів користування кредитом за процентною ставкою 2% за один день користування кредитом на суму 2 520 грн.; за 28 днів користування кредитом за процентною ставкою 3% за один день користування кредитом на суму 7 560 грн., що разом складає 10 080 грн. /а.с. 7/. Відповідачем такі розрахунки, у спосіб передбачений законом, не спростовані.

Щодо наданої відповідачем копії військового квитка, з якого вбачається, що він з 22.01.2025р. перебуває на військовій службі призваний у Збройні Сили України, то зазначений факт не впливає на спірні правовідносини, оскільки предметом спору в даній справі було грошове зобов`язання відповідача, яке складається із заборгованості, що обчислена за користування кредитними коштами протягом періоду часу з 08.12.2022р. по 18.01.2023р.

Таким чином, в даному випадку, відповідачем до заяви про перегляд заочного рішення суду від 05.01.2025р. не додано жодних доказів, які можуть вплинути на результат вирішення спору між сторонами по суті. В той же час, ухвалюючи заочне рішення від 05.01.2026р. судом надано оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам та встановленим на підставі таких доказів обставинам спірних правовідносин.

В цьому контексті, слід зауважити, що неналежна оцінка судом обставин справи не може бути підставою для перегляду заочного рішення, оскільки така оцінка здійснюється за внутрішнім переконанням суду, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Неповне з`ясування судом обставин справи, на підставі вже досліджених судом доказів, або неправильне застосування норм матеріального права є підставою для скасування або зміни рішення суду в апеляційному порядку, а не для перегляду заочного рішення суду.

З огляду на те, що суду не надано доказів, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, то підстави для задоволення заяви відповідача та скасування заочного рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 287, 288 ЦПК України, -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.01.2026 року у справі №711/11507/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики - залишити без задоволення.

Ухвала оремо від рішення суду окремому оскарженню не підлягає.

Роз`яснити відповідачу про право на оскарження заочного рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.

Повний текст ухвали складений 19 лютого 2026року.

Головуючий: В.М. Скляренко