Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 935/2038/25
Провадження № 2/935/130/26
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2026 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді Василенка Р.О., за участю секретаря судового засідання Криворучко Я.В., за участю позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вище вказаною позовною заявою, у якій просить суд визнати ОСОБА_2 біологічним батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обгрунтування своїх вимог зазначає, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 познайомились в липні 2021 року та почали зустрічатись, а ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син - ОСОБА_3 . Проте при реєстрації народження сина запис про батька був зроблений зі слів матері, тобто відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, в якій зазначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Той факт, що ОСОБА_3 є сином ОСОБА_2 підтверджують спільні фотокартки, на яких вони разом, також для підтвердження вказаного факту буде заявлено клопотання про виклик свідків. Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області, актовий запис №212, матір`ю дитини записана - ОСОБА_1 , батько ОСОБА_4 . Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №6 від 22.08.2022 р., відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України. Відповідач відмовляється добровільно, в позасудовому порядку, подавати заяву про реєстрацію його як батька, позивачка змушена звертатися до органу до державної реєстрації актів цивільного стану, через що суду з позовом про визнання батьківства. Також просить суд стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 аліменти у розмірі 14 всіх видів заробітку/доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, в ході розгляду справи зазначила, що клопотання про допит свідка не підтримує, також від клопотання про призначення у справі судової медичної молекулярно-генетичної експертизи відмовляється, інші заяви чи клопотання відсутні.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті суду, відповідно до телефонограми складеної працівником суду від 15.12.2025 відповідач повідомив, що обізнаний про розгляд даної справи, але не може прибути в судове засідання оскільки проходить службу в ЗСУ і на даний час проходить лікування, а тому суд розглянув справу без участі відповідача.

Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до такого висновку.

Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого Коростишівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Житомирському районі Житомирської області, актовий запис №212, матір`ю дитини записана - ОСОБА_1 , батько ОСОБА_4 .

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України №6 від 22.08.2022 р., відомості про батька записані відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.

Також позивачем надані копії фотокарток у кількості 6 штук, зі зображенням дитини та чоловіка, які містять підписи ОСОБА_5 та ОСОБА_6 2022.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона, повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст. 77 ЦПК України).

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст.78 ЦПК України).

Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 Сімейного Кодексу України (далі СК України) сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини

Статтею 121 СК України встановлено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров`я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до статті 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства.

Згідно ч. 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

У пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.06.2006 р. № 3 роз`яснюється, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це.

Походження дитини встановлюється судом з урахуванням усіх обставин. При цьому можуть застосовуватися будь-які засоби доказування, передбачені цивільним процесуальним законодавством: пояснення сторін та третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази, висновок експерта. В основу рішення суду не можуть бути покладені лише докази, отримані з порушенням закону, які не мають юридичної сили.

Доказами походження дитини від певної особи можуть бути будь-які фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, визнання особою батьківства, а також інші обставини, що засвідчують походження дитини від певної особи. Спільне проживання та ведення спільного господарства може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо).

Батьківство може бути визнано особою як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Вказані обставини та інші обставини, що стосуються справи, можуть бути підтверджені поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків, письмовими доказами, речовими доказами і висновками експертів. Зокрема, доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (рішення у справі «Калачова проти російської федерації» № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 р. у справі № 591/6441/14-ц, зроблено наступний висновок. Щодо предмету доказування у даній категорії справі, то СК України будь-яких особливостей не визначає. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Для встановлення батьківства правове значення мають фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері і батька дитини, ведення ними спільного господарства до народження дитини або спільне її виховання чи утримання, а також докази, що підтверджують визнання особою батьківства.

Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Для з`ясування факту батьківства необхідним є застосування спеціальних знань, зокрема призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи.

Таким чином, висновок судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи має важливе значення в процесі дослідження факту батьківства, який необхідно оцінювати з урахуванням положень частин другої, третьої статті 89 ЦПК України, згідно з якими жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

В ході розгляду справи, позивач ОСОБА_1 зазначила, що клопотання про призначення судово-біологічної (судово-генетичної) експертизи та виклик свідків не пдітримує.

Крім того, позивачем в даному випадку не надано суду інших доказів для на підтвердження батьківства, а наявність лише фотокарток не може бути достатнім доказом доведення батьківства.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом.

З урахуванням вищевказаного, аналізуючи матеріали справи суд доходить висновку про відсутність належних та допустимих доказів для встановлення батьківства, а тому в задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку чим похідні позовні вимоги про внесення змін до актового запису № 212 про народження ОСОБА_3 та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини також не пілягають задоволенню.

Відповідно до ст.141 ЦПК України в разі відмови в задоволенні позовних вимог судові витрати не підлягають стягненню.

Керуючись ст.ст.5,121,125,126,128,129Сімейного КодексуУкраїни, ст. ст. 4, 5, 76, 77, 79, 80, 83, 95, 141, 223, 247, 259, 263-265, 268, 273, 280, 353 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства, стягнення аліментів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Повний текст судового рішення складено 02.02.2026

Суддя Роман ВАСИЛЕНКО