ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 688/4314/23

провадження № 61-4478св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Синельникова Є. В.,

суддів: Осіяна О. М. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю., Ступак О. В., Шиповича В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ;

відповідач - Грицівська селищна рада Шепетівського району Хмельницької області;

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Підопригори Романа Борисовича на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2025 року у складі колегії суддів: Костенка А. М., Спірідонової Т. В., Янчук Т. О.

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Грицівської селищної ради Шепетівського району Хмельницької області (далі - Грицівська селищна рада) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 він отримав у власність: земельну ділянку площею 2,2846 га, земельне угіддя рілля, кадастровий номер :04:001:0190, розташовану на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 975240, виданого Шепетівською районною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року; земельну ділянку площею 2,2846 га, земельне угіддя рілля, кадастровий номер :04:001:0191, розташовану на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 975241, виданого Шепетівською районною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року; земельну ділянку загальною площею 2,2846 га, земельне угіддя рілля, кадастровий номер :04:001:0192, розташовану на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала синові ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 975242, виданого Шепетівською районною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року.

Після оформлення спадкових прав позивач виявив розбіжності у розмірах земельних ділянок у витягах з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та в сертифікатах на земельну частку (пай), що належали спадкодавцю, а саме: серій ХМ № 0130623, ХМ № 0130624, ХМ № 1300625, у яких площа земельних часток (паїв) становить 3,1 умовних кадастрових гектарів, а в державних актах про право власності на землю ЯГ № 975240, ЯГ № 975241, ЯГ № 975242 площа земельних ділянок зазначена 2,2846 га, тобто різниця становить 0,8151 га.

При цьому, до складу кожної земельної частки (паю), яка перебувала в колективній власності Селянської спілки «Мрія» (далі - СС «Мрія»), крім угідь ріллі, відносилися також кормові угіддя (сіножаті, пасовища, багаторічні насадження), розподіл яких методом жеребкування проводився пізніше.

Оскільки спадкодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за життя оформили тільки по одній земельній ділянці (пай), кожний відповідно до їх сертифікатів, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва у складі угідь рілля, то інша земельна ділянка у складі кормових угідь розміром 0,8151 умовних кадастрових гектарів залишилася не витребуваною.

Позивач вказував, що він звертався до Грицівської селищної ради із заявою про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок на підставі сертифікатів на право на земельну частку (пай) серій ХМ № 0130623, ХМ № 0130624, ХМ № 1300625, однак рішенням Грицівської селищної ради від 29 серпня 2022 року № 10 його заяву залишено без задоволення через відсутність документів, що підтверджують право на таку ділянку. На повторне його звернення отримав аналогічну відповідь селищної ради.

10 лютого 2023 року державний нотаріус Шепетівської районної державної нотаріальної контори Хмельницької області Оскаєва Л. В. видала йому свідоцтво про право на спадщину на земельні часки (паї) згідно сертифікатів на право на земельну частку (пай) ХМ № 0130623, ХМ № 0130624, ХМ № 1300625.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просив:

- визнати протиправною бездіяльність Грицівської селищної ради щодо залишення без розгляду по суті його звернень щодо складання протоколу розподілу земельних часток (паїв) сільськогосподарських угідь сіножаті, відповідно до сертифікатів на земельну частку (пай) серій ХМ № 0130623, ХМ № 0130624, ХМ № 1300625 в межах території колишньої Великошкарівської сільської ради відповідно до організації земельних часток (паїв);

- зобов`язати Грицівську селищну раду скласти протокол розподілу земельних часток (паїв) сільськогосподарських угідь сіножаті, відповідно до сертифікатів на земельну частку (пай) серій ХМ № 0130623, ХМ № 0130624, ХМ № 1300625 в межах території колишньої Великошкарівської сільської ради відповідно до організації території земельних часток (паїв) та затвердити вказаний протокол селищною радою.

Короткий зміст судових рішень

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року у складі судді Стаднічук Н. Л. позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов`язано Грицівську селищну раду здійснити розподіл нерозподілених земельних часток (паїв) за сертифікатами про право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0130623, серії ХМ № 0130624, серії ХМ № 0130625, що належали ОСОБА_2 . В задоволенні іншої частини позову відмовлено. Стягнуто з Грицівської селищної ради на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 3 220,80 грн.

Рішення місцевого суду мотивоване тим, що позивач є спадкоємцем після смерті ОСОБА_2 , яка за життя отримала право на земельні частки (пай) відповідно до сертифікатів серій ХМ № 0130623, ХМ № 0130624, ХМ № 1300625 площею 3,11 умовних кадастрових гектарів кожна, 06 липня 2007 року взяла участь у розподілі угідь рілля та отримала у власність земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0190, :04:001:0191, :04:001:0192 площею 2,2846 га кожна, у розподілі паїв сіножатей 03 січня 2008 року участі не брала.

Відтак позивач як спадкоємець після смерті ОСОБА_2 має право на розподіл нерозподіленої земельної частки (паю), належної останній, та виділення її в натурі (на місцевості).

Враховуючи, що на неодноразові звернення позивача відповідач не здійснив розподілу нерозподіленої земельної частки (паю), належних ОСОБА_2 відповідно до сертифікатів серії ХМ № 0130623, серії ХМ № 0130624, серії ХМ № 0130625, суд дійшов висновку про те, що належним способом захисту прав позивача є вимога про зобов`язання відповідача здійснити розподіл нерозподілених земельних часток (паїв) за сертифікатами про право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0130623, серії ХМ № 0130624, серії ХМ № 0130625, оскільки такий спосіб захисту передбачений чинним законодавством та забезпечить відновлення його прав.

В іншій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_2 за життя 06 липня 2007 року взяла участь у розподілі угідь рілля та взамін сертифікатів отримала у власність земельні ділянки з кадастровими номерами :04:001:0190, :04:001:0191, :04:001:0192 площею 2,2846 га кожна, а тому вказані сертифікати втратили чинність та не увійшли до складу спадщини.

Відтак, пред`явлення позивачем вимоги про визнання протиправною бездіяльності Грицівської селищної ради щодо залишення без розгляду по суті його звернень щодо складання протоколу розподілу земельних часток (паїв) сільськогосподарських угідь сіножаті, відповідно до сертифікатів на земельну частку (пай) серій ХМ № 0130623, ХМ № 0130624, ХМ № 1300625 в межах території колишньої Великошкарівської сільської ради відповідно до організації території земельних часток (паїв) не є ефективним для відновлення його права, що є самостійною підставою для відмови в позові в цій частині.

Судом апеляційної інстанції справа розглядалася неодноразово.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 17 червня 2024 року апеляційну скаргу Грицівської селищної ради задоволено. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року в частині задоволення позовних вимог, а також в частині вирішення питання про розподіл судового збору скасовано та ухвалено в цих частинах нове судове рішення. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання скласти протокол розподілу земельних часток (паїв) відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Грицівської селищної ради 4 831,20 грн судового збору.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 не оскаржується, тому в цій частині не переглядається апеляційним судом відповідно до статті 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

В цій справі спір виник з приводу розподілу земельних часток (паїв) СС «Мрія», однак суд першої інстанції не залучив до участі у справі усіх власників земельних часток (паїв) СС «Мрія», що мають право на земельну частку (пай), не роз`яснив належним чином позивачу його права, зокрема щодо залучення до участі у справі як співвідповідачів інших власників земельних часток (паїв), та не вирішив цього питання в порядку, передбаченому статтею 51 ЦПК України, не роз`яснив позивачу про наслідки вчинення або невчинення цих процесуальних дій, не сприяв здійсненню прав учасників процесу.

Оскільки на стадії апеляційного провадження суд апеляційної інстанції позбавлений можливості залучити до участі в справі як співвідповідачів інших осіб, а правильно вирішити спір без участі усіх власників земельних часток (паїв) неможливо, то колегія суддів апеляційного суду вважала, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Постановою Верховного Суду від 18 грудня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Постанову Хмельницького апеляційного суду від 17 червня 2024 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до Грицівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, колегія суддів Верховного Суду виходила з того, що статтею 14-1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV (далі - Закон № 899-IV), яка діє з 01 січня 2019 року, встановлено новий порядок використання та розпорядження землями, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства та визначено організацію розподілу земель, що залишилися у колективній власності, яку здійснюють виключно сільські, селищні, міські ради на території якої такі землі розташовані.

Відповідно до пункту 21 розділу Х «Перехідні положення» Земельного кодексу України (далі - ЗК України), який є чинним з 01 січня 2019 року, з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні» землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Тобто, вказаним законодавством оновлено та конкретизовано порядок використання земель зазначеної категорії та, відповідно, єдиною підставою для виділення таких земельних ділянок в натурі (на місцевості) після 01 січня 2019 року є рішення територіальної громади (в особі відповідної сільської, селищної, міської ради).

За наведених обставин апеляційний суд дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову у зв`язку з незалученням до участі у справі в якості відповідачів усіх власників земельних часток (паїв) СС «Мрія», що мають право на земельну частку (пай).

Останньою постановою Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2025 року апеляційну скаргу Грицівської селищної ради задоволено. Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 березня 2024 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_1 до Грицівської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що на час набуття позивачем в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2 та на час вирішення судами спору в цій справі права ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на земельну частку (пай), підтверджені сертифікатами земельну частку (пай) серії ХМ № 0130623, серії ХМ № 0130624, серії ХМ № 0130625, були припинені, оскільки замість цих сертифікатів були видані державні акти про право приватної власності на землю, а отримання державного акта на право власності на земельну ділянку проводиться тільки в обмін на сертифікат.

За таких обставин, посилаючись на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 511/1398/19, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що позивач має право на земельну частку (пай) згідно з указаними вище сертифікатами.

Крім того, апеляційний суд звернув увагу на те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі сертифікатів отримали земельні ділянки 09 грудня 2008 року, а розподіл сіножатей проводився 03 січня 2008 року, тобто до отримання ними державних актів на право власності на земельні ділянки і вказані особи мали можливість реалізувати свої права, якщо вважали, що їм надані земельні ділянки в натурі на місцевості меншої площі, ніж їм належить.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

06 квітня 2025 року представник ОСОБА_1 - адвокат Підопригора Р. Б. подав до Верховного Суду через підсистему Електронний суд касаційну скаргу на постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2025 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтована тим, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування положень статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» та пункту 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України у подібних правовідносинах.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 травня 2025 року відкрито касаційне провадження в цій справі та витребувано її матеріали з Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

19 травня 2025 року справа № 688/4314/23 надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2026 року справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Підопригори Р. Б. мотивована тим, що твердження суду апеляційної інстанції про відсутність підстав вважати, що позивач має право на земельну частку (пай) згідно з сертифікатами про право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0130623, серії ХМ № 0130624, серії ХМ № 0130625, оскільки замість цих сертифікатів були видані державні акти про право приватної власності на землю, суперечить положенням статті 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», пункту 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди). Вказане свідчить про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права.

Крім того, в Єдиному державному реєстрі судових рішень відсутні судові рішення з висновками Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, тобто чи припиняє дію сертифікат на земельну частку (пай), якщо даний сертифікат передбачає можливість набуття двох земельних ділянок з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища), однак сертифікат обміняно на державний акт на право власності на земельну ділянку зі складом сільськогосподарських угідь рілля. А також, чи можлива в подальшому реалізація права набуття земельної ділянки сільськогосподарських угідь сіножаті, в порядку спадкування, при обміні сертифіката на земельну частку (пай) на державний акт на право власності на земельну ділянку зі складом сільськогосподарських угідь рілля, у випадку, якщо другий державний акт на право власності на земельну ділянку - сіножать не видавався.

В оскаржуваному судовому рішенні апеляційний суд послався на правову позицію, викладену в постанові Верховного Суду від 10 травня 2023 року у справі № 511/1398/19, в якій не йдеться про можливість отримання двох земельних ділянок з різним складом сільськогосподарських угідь (рілля, багаторічні насадження, сінокоси або пасовища) в межах одного сертифіката на земельну частку (пай). Тобто обставини, викладені у вказаній постанові, не є подібними до обставин даної справи.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У травні 2025 року представник Грицівської селищної ради - Поліщук М. А. подала до Верховного Суду відзив на касаційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, зазначивши про його законність і обґрунтованість та безпідставність доводів скарги.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

За життя ОСОБА_2 отримала сертифікат про право на:

- земельну частку (пай) серії ХМ № 01300624 у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Мрія», розміром 3,1 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі;

- земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Мрія» селища Гриців Шепетівського району Хмельницької області розміром 3,1 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) в порядку спадкування після ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 квітня 2006 року, який належав померлому на підставі сертифіката на земельну частку (пай) серії ХМ № 0130623, виданого Шепетівською районною державною адміністрацією 25 грудня 1996 року.

Крім того, син ОСОБА_2 - ОСОБА_3 за життя отримав сертифікат про право на земельну частку (пай) серії ХМ № 01300625 у землі, яка перебуває у колективній власності СС «Мрія», розміром 3,1 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі.

На підставі даних сертифікатів на земельну частку пай ОСОБА_2 було виділено в натурі на місцевості земельні ділянки і вона отримала у власність:

- земельну ділянку загальною площею 2,2846 га, кадастровий номер :04:001:0190, що розташована на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 975240, виданого Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року;

- земельну ділянку загальною площею 2,2846 га, кадастровий номер :04:001:0191, що розташована на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала спадкодавцеві на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №975241, виданого Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року.

На підставі сертифіката на земельну частку пай ОСОБА_3 також було виділено в натурі на місцевості земельну ділянку загальною площею 2,2846 га, кадастровий номер :04:001:0192, що розташована на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, та Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 975242.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину після його смерті прийняла ОСОБА_2 та стала власником земельної ділянки загальною площею 2,2846 га, кадастровий номер :04:001:0192, що розташована на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла.

Згідно зі свідоцтвами про право на спадщину за заповітом від 09 листопада 2020 року ОСОБА_1 отримав в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 :

- земельну ділянку загальною площею 2,2846 га, кадастровий номер :04:001:0190, що розташована на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 975240, виданого Шепетівською районною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року;

- земельну ділянку загальною площею 2,2846 га, кадастровий номер :04:001:0191, що розташована на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 975241, виданого Шепетівською районною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року;

- земельну ділянку загальною площею 2,2846 га, кадастровий номер :04:001:0192, що розташована на території Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якого за законом була його матір ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 975242, виданого Шепетівською районною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року.

10 лютого 2023 року ОСОБА_1 було видано свідоцтво про право на спадщину, за яким спадщина складається з:

- права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства СС «Мрія» смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області розміром 3,1 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0130624, виданого Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 25 грудня 1996 року;

- права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства СС «Мрія» смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області розміром 3,1 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Шепетівською районною державною нотаріальною конторою Хмельницької області 20 квітня 2006 року за реєстровим № 953 та сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0130623, виданого Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 25 грудня 1996 року;

- права на земельну частку (пай), що перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства СС «Мрія» смт. Гриців Шепетівського району Хмельницької області розміром 3,1 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало ОСОБА_3 який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0130625, виданого Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 25 грудня 1996 року, спадкоємцем за законом якого була його мати ОСОБА_2 , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав.

Згідно з витягом з протоколу від 19 травня 2007 року № 2 загальних зборів власників сертифікатів СС «Мрія», які мають право на земельну частку (пай) на території Грицівської та Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області, затвердженого головами Грицівської селищної ради та Великошкарівської сільської ради, загальні збори вирішили затвердити розрахунок розмірів та вартості земельних часток (паїв), а саме площа сільськогосподарських земель, що передаються у приватну власність - 2 819,28 га, в тому числі рілля - 2 472,22 га, покращені сіножаті - 347,06 га; вартість 1 га угідь становить: рілля - 11 781,79 грн, покращені сіножаті - 2 545,80 грн; кількість земельних часток (паїв) - 838 чоловік; вартість земельної частки (паю) 31 551,46 грн, з врахуванням коефіцієнта індексації - 2,551; розмір земельної частки (паю) у умовних кадастрових гектарах становить 2,96 га; на полях Грицівської селищної ради земельні частки (паї) надати однією ділянкою; на полях Великошкарівської сільської ради земельні частки (паї) надати однією ділянкою, а малопродуктивні сільськогосподарські угіддя, що підлягають консервації, перевести в поліпшені сіножаті і надати другою земельною ділянкою; визнати проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) таким, що відповідає вимогам діючого законодавства та нормативним актам; провести розподіл запроектованих земельних ділянок методом жеребкування.

У листі від 15 грудня 2022 року Головне управління Держгеокадастру у Хмельницькій області повідомило, що відповідно до протоколу розподілу земельних часток (паїв), які входять до складу технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку земель колективної власності КСП «Мрія» Грицівської селищної ради, Великошкарівської сільської ради Шепетівського району Хмельницької області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 06 липня 2007 року взяли участь у розподілі угідь рілля. В результаті жеребкування ОСОБА_2 отримала земельні ділянки: відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серіі ХМ № 0130623 ділянку № 836, серії ХМ № 0130624 ділянку № 835, ОСОБА_3 відповідно до сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХМ № 0130625 ділянку № 837, та отримали у власність земельні ділянки (угіддя рілля), кадастрові номери :04:001:0190, :04:001:0191, :04:001:0192. Згідно технічної документації, враховуючи побажання власників сертифікатів на полях Великошкарівської сільської ради земельні ділянки (паї) угіддя рілля надано однією ділянкою, сіножаті другою ділянкою. Розподілу підлягало 337,11 га сіножатей (номера ділянок сінокіс 940-1454). Відповідно до протоколу розподілу земельних часток (паїв) розподіл сіножатей був проведений 03 січня 2008 року, участь у жеребкуванні прийняло НОМЕР_1 членів СС «Мрія».

Рішенням Грицівської селищної ради від 29 серпня 2022 року № 10 відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні його заяви про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі орієнтовною площею 0,7 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують право на таку ділянку.

Листом від 31 січня 2023 року Грицівська селищна рада відмовила ОСОБА_1 у проведенні розподілу земельних ділянок угідь сіножатей між власниками земельних часток (паїв), оскільки ОСОБА_2 за життя замінила сертифікати на державні акти, внаслідок чого сертифікати, за якими має бути проведено розподіл, є недійсними у зв`язку з їх заміною на державні акти.

Листом Грицівської селищної ради від 10 березня 2023 року ОСОБА_1 відмовлено у проведенні розподілу земельних ділянок угідь сіножатей між власниками земельних часток (паїв), оскільки розподіл за сертифікатом на земельну частку (пай), що належав ОСОБА_2 , уже проводився.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

За змістом пункту 1 частини першої статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Підопригори Р. Б. не підлягає задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до частин першої, другої статті 400 ЦПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення апеляційного суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відповідно до частини першої статті 3 ЗК України земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Статтею 14 Конституції України встановлено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Указом Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 встановлено право на приватизацію земель шляхом передачі у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, трудові колективи яких виявили бажання одержати землю у власність.

На підтвердження такого права кожному члену підприємства, кооперативу, товариства видається сертифікат на право приватної власності на земельну частку (пай) із зазначенням у ньому розміру частки (паю) в умовних кадастрових гектарах, а також у вартісному виразі.

Право на земельну частку (пай) може бути об`єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави.

Відповідно до статті 2 Закону № 899-IV сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією є основним документом, що підтверджує право на земельну частку (пай), документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Отже, земельна частка (пай) є правом на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель.

Визначення конкретної земельної ділянки, що виділяється в натурі (на місцевості) власнику земельної частки (паю), проводиться відповідною сільською, селищною, міською радою за місцем розташування земельних ділянок на зборах власників земельних часток (паїв) згідно з проектом землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв).

Розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства проводиться за згодою не менш як двох третин власників земельних часток (паїв), а за її відсутності - шляхом жеребкування.

Результат розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) у межах одного сільськогосподарського підприємства оформляється відповідним протоколом, що підписується власниками земельних часток (паїв), які взяли участь у їх розподілі, та затверджується відповідною сільською, селищною, міською радою. До протоколу про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) додаються проект землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв), список осіб, які взяли участь у їх розподілі.

Протокол про розподіл земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв), затверджений відповідною сільською, селищною, міською радою, є підставою для прийняття рішення щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) та державної реєстрації права власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв).

Матеріали щодо розподілу земельних ділянок між власниками земельних часток (паїв) зберігаються у відповідній сільській, селищній, міській раді за місцем проживання більшості власників земельних часток (паїв) та у Державному фонді документації із землеустрою та оцінки земель (стаття 9 Закону № 899-IV).

Нерозподіленою земельною ділянкою є земельна ділянка, яка відповідно до проекту землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв) увійшла до площі земель, що підлягають розподілу, але відповідно до протоколу про розподіл земельних ділянок не була виділена власнику земельної частки (паю).

Невитребуваною є земельна частка (пай), на яку не отримано документа, що посвідчує право на неї, або земельна частка (пай), право на яку посвідчено відповідно до законодавства, але яка не була виділена в натурі (на місцевості) (стаття 13 Закону № 899-IV).

В пункті 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України визначено, що сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією, вважається правовстановлюючим документом при реалізації власником такого сертифікату права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У статті 1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (частина перша статті 1223 ЦК України).

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу, тобто згідно визначеної законом черговості спадкоємців (частина друга 1223 ЦК України).

Статтею 1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

У пункті 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України).

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (частина перша статті 5 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У справі, яка переглядається, апеляційним судом було встановлено, що замість сертифікатів на право на земельну частку (пай) серій ХМ № 0130623, ХМ № 0130624, серії ХМ № 01300625 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали державні акти на право власності на землю, виданні Шепетівською районною державною адміністрацією Хмельницької області 09 грудня 2008 року.

За таких обставин, враховуючи положення пункту 17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив з того, що зазначені сертифікати на право на земельну частку (пай) втратили чинність ще за життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , тому відсутні підстави вважати, що позивач має право на земельну частку (пай) згідно з указаними вище сертифікатами.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, апеляційний суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Зі змісту підстави оскарження судових рішень у справі, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, вбачається, що вона спрямована на формування єдиної правозастосовчої практики шляхом висловлення Верховним Судом висновків щодо питань застосування тих чи інших норм права, які регулюють певну категорію правовідносин та підлягають застосуванню судами під час вирішення спору.

Таким чином, у разі подання касаційної скарги на підставі вказаної норми, крім встановлення відсутності висновку Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, обов`язковому дослідженню підлягає також питання необхідності застосування таких правових норм для вирішення спору з огляду на встановлені фактичні обставини справи.

Вказані правові висновки викладено в постанові Верховного Суду від 18 березня 2021 року у справі № 461/2321/20 (провадження № 61-16181св20).

У справі, яка переглядається, проаналізувавши зміст оскаржуваного судового рішення, Верховний Суд дійшов висновку, що при вирішенні спору по суті апеляційним судом було ухвалено судове рішення відповідно до встановлених ним обставин на підставі поданих сторонами доказів.

Тому заявлена в касаційній скарзі підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 389 ЦПК України, є необґрунтованою.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні апеляційного суду, питання обґрунтованості висновків цього суду, Верховний Суд виходить з того, що у справі, яка переглядається, було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанції.

Відповідно до статті 410 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо рішення, переглянуте в передбачених статтею 400 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення апеляційного суду - без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Підопригори Романа Борисовича залишити без задоволення.

Постанову Хмельницького апеляційного суду від 05 березня 2025 рокузалишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Є. В. Синельников

Судді: О. М. Осіян

Н. Ю. Сакара

О. В. Ступак

В. В. Шипович