Провадження № 2/752/3769/26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 лютого 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі: головуючого судді Плахотнюк К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

у серпні 2025 року КП «Київтеплоенерго» звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що КП «Київтеплоенерго» з 01 травня 2018 року по 31 жовтня 2021 року є виконавцем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. З 01 листопада 2021 року, у зв`язку із змінами в законодавстві, КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води. Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630. У сфері надання послуг правовідносини з ТЕ/ПГВ регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VШ, постановою КМУ № 1182 від 11 грудня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води», а також постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року № 1182» Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії». За змістом даних нормативних актів послуги за надані послуги надаються споживачеві згідно з договорами, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, такий договір є договором приєднання. На виконання вимог Закону КП «Київтеплоенерго» на підставі типових договорів, підготовлено та опубліковано/оприлюднено: Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085). Щодо договору про надання послуг з ТЕ/ПГВ, відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року у разі, якщо співвласники будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір, з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, який є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб- сайті органу місцевого самоврядування або веб-сайті виконавця послуги, співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. На виконання вимог закону на офіційному веб-сайті підприємства були оприлюднені індивідуальні типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води. Свідченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем. Будинок за адресою: АДРЕСА_1 в цiлому під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання. Як наслідок, квартира АДРЕСА_2 за зазначеною адресою під`єднана до внутрішньо-будинкової системи тепло- та водопостачання, а отже, відповідач є споживачем послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 споживачем послуг з TE/ПГB. Відповідач від послуг з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 від послуг з ТЕ/ПГB, у встановленому чинним законодавством порядку, не відмовився (не відключився). Отже, виникнення цивільних прав та обов`язків, між позивачем та відповідачем підтверджується діями сторін, а саме: позивач щомісячно надає відповідачу послуги з ЦО/ЦПГВ, а з 01.11.2021 послуг з ТЕ/ПГВ, надсилає відповідачу платіжні документи (рахунки) на оплату таких послуг, а відповідач споживає надані послуги та зобов`язаний оплатити їх вартість. Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги, в результаті чого, утворилася заборгованість, яка за період з 01.08.2018 року по 30.06.2025 року складає 84 925, 69 грн., з яких: за період з 01.05.2018-31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення - 21 962, 80 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 17 879, 16 грн.; за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії - 33 173, 74 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води - 9 836, 97 грн.

Крім того, відповідно до вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року та Закону України» Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» споживачі послуг зобов`язані були сплачувати внески за обслуговування вузлів комерційного обліку відповідних послуг. А відповідно до ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 плата виконавцю за індивідуальним договором про надання послуги з ТЕ/ПГВ включає в себе також й плату за абонентське обслуговування. Таким чином, у відповідача також існує заборгованість зі сплати внесків за обслуговування вузлів комерційного обліку до 31.10.2021 з централізованого опалення у розмірі 10, 15 грн., з централізованого постачання гарячої води - 0, 00 грн., за період з 01.11.2021 з послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 279, 12 грн. та з послуг з постачання гарячої води у розмірі 783, 75 грн.

Також, позивач, на підставі договору про відступлення права вимоги (цесії) від 11.10.2018 року № 602-18, укладеного між ПАТ «Київенерго» та КП «Київтеплоенерго», набув право вимоги до відповідача з оплати спожитих до 01.05.2018 року послуг з централізованого опалення у розмірі 19 437, 55 грн. та з централізованого постачання гарячої води у розмірі 6 297, 20 грн.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на користь КП «Київтеплоенерго»:

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 437, 55 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 3 207, 21 грн., 3 % річних у розмірі 776, 48 грн.;

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6 297, 20 грн.;

- інфляційну складову боргу в розмірі 1 039, 04 грн., 3 % річних у розмірі 251, 51 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21 962, 80 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 3 623, 86 грн., 3 % річних у розмірі 877, 28 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 879, 16 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 2 950, 05 грн., 3% річних у розмірі 714, 26 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 33 173, 74 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 4 276, 51 грн., 3% річних у розмірі 1 010, 07 грн., пеню у розмірі 1 228, 94 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 9 836, 97 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 1 277, 62 грн., 3 % річних у розмірі 300, 17 грн., пеню у розмірі 365, 20 грн.;

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 279, 12 грн.;

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 783, 75 грн.;

- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 10, 15 грн.;

- заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0, 00 грн.;

- судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3 028, 00 грн.

Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 14 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 59-60). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву.

Відповідач повідомлявся належним чином про розгляд справи в спрощеному провадженні, без повідомлення сторін за адресою, зазначеною в позовній заяві, яка є адресою місця реєстрації відповідача, що підтверджується Витягом з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих/знятих з реєстрації осіб у житловому приміщенні за адресою - АДРЕСА_1 ). Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано відзиву на позовну заяву.

Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України.

Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до правил ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10 квітня 2018 року № 591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам, у зв`язку із чим КП «Київтеплоенерго» здійснює з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води.

З 01 листопада 2021 року КП «Київтеплоенерго» є виконавцем послуг з постачання теплової енергії та з постачання гарячої води.

Факт надання відповідачу житлово-комунальних послуг, які споживалися у процесі експлуатації та використання квартири за адресою - АДРЕСА_1 , підтверджується матеріалами справи, а саме: довідкою про обсяг споживання послуги з постачання теплової енергії/послуги з постачання гарячої води за показниками КВОТЕ (а.с. 26); корінцями нарядів (а.с. 27-39).

Відповідно до інформації з Витягу з Реєстру територіальної громади м. Києва про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за зазначеною адресою з 29 червня 1999 року (а.с. 58).

Вказана квартира під`єднана до внутрішньо-будинкової системи теплопостачання та постачання гарячої води, а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води.

Проте, відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, в результаті чого утворилась заборгованість, яка за період з 01.08.2018 року по 30.06.2025 року складає 84 925, 69 грн., з яких: за період з 01.05.2018-31.10.2021 заборгованість за послуги з централізованого опалення - 21 962, 80 грн., заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води - 17 879, 16 грн.; за період з 01.11.2021 заборгованість за послуги з постачання теплової енергії - 33 173, 74 грн., заборгованість за послуги з постачання гарячої води - 9 836, 97 грн.; до 01.05.2018 з оплати послуг з централізованого опалення у розмірі 19 437, 55 грн., з централізованого постачання гарячої води - 6 297, 20 грн.

Відповідач, не надавши відзиву на позов, розрахунку, наданого позивачем, не спростовував.

Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та Законом України «Про житлово - комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VШ.

Крім того, правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води регулюються також Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630.

Правовідносини з постачання теплової енергії та постачання гарячої води регулюються постановою КМУ № 1182 від 11 грудня 2019 року «Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуг з постачання гарячої води», а також постановою КМУ № 830 від 21 серпня 2019 року № 1182 «Про затвердження Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуг з постачання теплової енергії».

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ( на момент виникнення спірних правовідносин у редакції Закону України № 1875-IV від 24 червня 2004 року) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно.

Таким чином, відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону, споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

За змістом ст. 29 Закону, надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року.

Відповідно до пункту 8 Правил послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на підставі типового договору.

На виконання вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року на підставі типового договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, підготовлено та опубліковано договір в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року №34 (5085), який відповідає змісту типового договору і є договором приєднання і який може бути укладений шляхом приєднання до нього відповідача, як споживача.

Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VШ, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону.

Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Позивач зазначає, що на виконання вимог закону на офіційному веб-сайті підприємства були оприлюднені індивідуальні типові договори про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води.

Свідченням повного і беззастережного акцепту (прийняття) умов договору є факт отримання послуг споживачем.

При зверненні до суду позивач зазначив також, що будинок за адресою - АДРЕСА_1 , під`єднаний до мереж тепло- та водопостачання, як і квартира АДРЕСА_2 , а отже відповідач є споживачем послуг з централізованого постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - споживачем послуг з ТЕ/ПГВ.

Зазначає, що відповідач від зазначених послуг у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався).

Відповідно до ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.

У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.

За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства.

Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність.

Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України, договір про надання комунальних послуг є публічним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник.

Як зазначено вище, позивач на підставі ліцензії № 591 від 10 квітня 2018 року є виробником і постачальником теплової енергії споживачам і з 01 травня 2018 року надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а з 01 листопада 2021 року - послуги з ТЕ/ПГВ.

Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення відповідача від оплати послуг в повному обсязі.

Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі № 6-2951цс15, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом.

В порушення вимог закону відповідач плату за надані послуги не вносив, що призвело до виникнення заборгованості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.

Враховуючи, що відповідач не вносив плату за надані житлово-комунальні послуги в повному обсязі, що призвело до виникнення заборгованості, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а розрахунок належних до сплати сум, - доведеним.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог.

Натомість, відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої в постанові в справі № 219/1704/17 від 13 травня 2020 року, яка, з точки зору ч. 4 ст. 263 ЦПК України, має враховуватися судом, у контексті дотримання принципу змагальності сторін, у процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони.

Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відтак, з відповідача на користь КП «Київтеплоенерго» підлягає стягненню:

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого опалення у розмірі 19 437, 55 грн.;

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6 297, 20 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого опалення у розмірі 21 962, 80 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 по 31.10.2021 послуги централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 879, 16 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання теплової енергії у розмірі 33 173, 74 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 послуги з постачання гарячої води у розмірі 9 836, 97 грн.

Згідно статті 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 88 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18.07.2006).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги споживач зобов`язаний сплатити пеню в розмірі, встановленому в договорі, але не вище 0,01 відсотка суми боргу за кожен день прострочення. Загальний розмір сплаченої пені не може перевищувати 100 відсотків загальної суми боргу. Нарахування пені починається з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку внесення плати за житлово-комунальні послуги.

Так, оскільки суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача заборгованості до 01.05.2018 за централізоване опалення у розмірі 19 437, 55 грн., з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6 297, 20 грн., за період з 01.05.2018 по 31.10.2021 за послуги за централізоване опалення у розмірі 21 962, 80 грн., з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 879, 16 грн., з 01.11.2021 за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 33 173, 74 грн., та за постачання гарячої води у розмірі 9 836, 97 грн., то відповідно стягненню також підлягають інфляційна складова боргу у розмірі 3 207, 21 грн., 3% річних у розмірі 776, 48 грн.; інфляційна складова боргу в розмірі 1 039, 04 грн., 3% річних у розмірі 251, 51 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 3 623, 86 грн., 3% річних у розмірі 877, 28 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 2 950, 05 грн., 3% річних у розмірі 714, 26 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 4 276, 51 грн., 3% річних у розмірі 1 010, 07 грн., пеня у розмірі 1 228, 94 грн.; інфляційна складова боргу у розмірі 1 277, 62 грн., 3% річних у розмірі 300, 17 грн., пеня у розмірі 365, 20 грн.

Перевіривши нарахування позивача щодо індексу інфляції, 3 % річних та пені щодо стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та спожиті послуги з постачання теплової енергії на суму заборгованості, суд приходить до висновку про правомірність застосування та задоволення позовних вимог у цій частині у повному обсязі.

Також, до стягнення з відповідача належить заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 279, 12 грн.; із плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 783, 75 грн.; з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 10, 15 грн.; за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0, 00 грн.

Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем доводи та обґрунтування позову в ході розгляду справи належними та допустимими доказами не спростовані, суд вважає, що позов про стягнення заборгованості є обґрунтованим та доведеним, у зв`язку з чим, підлягає задоволенню.

У порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3 028, 00 грн.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 205, 256, 257, 261, 267, 509, 525, 633, 639 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 4, 5, 12, 13, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

позовні вимоги Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго»:

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого опалення у розмірі 19 437, 55 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 3 207, 21 грн., 3 % річних у розмірі 776, 48 грн.;

- заборгованість за спожиті до 01.05.2018 року послуги з централізованого гарячого водопостачання у розмірі 6 297, 20 грн.;

- інфляційну складову боргу в розмірі 1 039, 04 грн., 3 % річних у розмірі 251, 51 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого опалення у розмірі 21 962, 80 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 3 623, 86 грн., 3 % річних у розмірі 877, 28 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.05.2018 року по 31.10.2021 року послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 17 879, 16 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 2 950, 05 грн., 3% річних у розмірі 714, 26 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання теплової енергії у розмірі 33 173, 74 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 4 276, 51 грн., 3% річних у розмірі 1 010, 07 грн., пеню у розмірі 1 228, 94 грн.;

- заборгованість за спожиті з 01.11.2021 року послуги з постачання гарячої води у розмірі 9 836, 97 грн.;

- інфляційну складову боргу у розмірі 1 277, 62 грн., 3 % річних у розмірі 300, 17 грн., пеню у розмірі 365, 20 грн.;

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання теплової енергії у розмірі 1 279, 12 грн.;

- заборгованість з плати за абонентське обслуговування послуг з постачання гарячої води у розмірі 783, 75 грн.;

- заборгованість з обслуговування вузла комерційного обліку централізованого опалення у розмірі 10, 15 грн.;

- заборгованість за обслуговування вузла комерційного обліку постачання гарячої води у розмірі 0, 00 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 028, 00 (три тисячі двадцять вісім гривень 00 копійок).

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Київського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго, , юридична адреса: пл. І. Франка, буд. 5, м. Київ, 01001.

Відповідач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 .

Суддя К.Г. Плахотнюк