Провадження № 2-ві/756/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року місто Київ

Суддя Оболонського районного суду міста Києва Ткач М.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Диби О.В. у цивільній справі №756/10966/25 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

У провадженні судді Оболонського районного суду міста Києва Диби О.В. перебуває цивільна справа за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

22.01.2026 від відповідача Каплунської Н.В. на ім`я голови суду Жежери О.В. надійшла скарга на суддю - заява про відвід судді Диби О.В. від розгляду справи №756/10966/25 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 28.01.2026 визнано необгрунтованою заяву ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передати до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м. Києва для визначення складу суду та розгляду заяви про відвід головуючого судді Диби О.В.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.01.2026 заява про відвід судді у цивільній справі № 756/10966/25 була передана на розгляд судді Ткач М.М.

Як на підставу для відводу головуючого судді Диби О.В. заявник посилається серед іншого, на те, що в ухвалі суду від 16.01.2026 вказано, що суд розглянув заяву про відвід у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, хоча ухвалою суду від 19.08.2025 постановлено розглядати справу з повідомленням (викликом) учасників справи. Окрім того вказано, що у липні 2025 року позивач звернувся до відповідача з позовом, однак, КП «Київтеплоенерго» ніколи не звертався до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, він звернувся до суду, однак суд не є відповідачем. Також, зазначено, що 15.01.2025 від відповідача надійшла заява про відвід головуючого судді Диби О.В., хоча така заява у січні 2025 року не подавалась. Крім того, в ухвалі суду від 16.01.2026 вказано, що протоколом судового засідання від 25.11.2025 було вирішено питання про повернення зустрічної позовної заяви без розгляду, однак, такий протокол судового засідання у матеріалах справи відсутній, оскільки судове засідання не відбулось, суддя до зали суду не заходив, та таке судове засідання було відкладене на 27.01.2026, разом з тим в матеріалах справи міститься протокол судового засідання від 27.11.2025, який є підробкою, оскільки таке судове засідання не відбувалось.

Наведене вище, на думку заявника, виключає об`єктивність та неупередженість судді під час розгляду справи.

Відповідно ч.2 до ст. 40 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (ч.3 ст.40 ЦПК України).

Вирішення питання про відвід суддею, який не входить до складу суду, здійснюється протягом двох робочих днів, але не пізніше призначеного засідання по справі. У разі розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід. Відвід, який надійшов поза межами судового засідання, розглядається судом у порядку письмового провадження (ч. 7 ст.40 ЦПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи. За ініціативою суду питання про відвід судді може вирішуватися у судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неявка учасників справи у судове засідання, в якому вирішується питання про відвід судді, не перешкоджає розгляду судом питання про відвід судді.

Суд не вбачає необхідності повідомляти учасників справи про судове засідання, а тому відповідно до вимог ч. 8 ст. 40 ЦПК України розгляд даної заяви проводиться без повідомлення учасників справи.

Суд, вивчивши заяву про відвід судді, приходить до наступного висновку.

Статтею 36 ЦПК України визначено перелік підстав відводу (самовідводу) судді.

Так, згідно зі ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Відповідно до ч. 3 ст.39 ЦПК України відвід має бути вмотивованим.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Відповідно до статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно практики Європейського суду з прав людини потрібні докази фактичної наявності неупередженості судді для відсторонення його від справи. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

Крім того, неупередженість судді полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Наявність безсторонності суду відповідно до п.1 ст.6 Конвенції повинна визначатись за суб`єктивними та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Об`єктивний критерій безсторонності означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (Рішення ЄСПЛ від 09.11.2006 року в справі «Білуха проти України» (Biluha v. Ukraine), п.49).

Дослідивши обставини, зазначені в заяві про відвід, судом не встановлено існування обставин які свідчили б, що головуючий суддя Диба О.В. прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи та є обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності даного судді. Незгода з процесуальними рішеннями та діями судді, не свідчить про наявність підстав передбачених ст. 36 ЦПК України та не може бути підставою для відводу, у зв`язку з чим заява про відвід головуючого судді не підлягає задоволенню.

У випадку порушення норм процесуального права під час розгляду справи, такі обставини, можуть слугувати підставою для скасування відповідного рішення суду.

Керуючись статтями 36, 39, 40, 260, 261 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Диби О.В. у цивільній справі №756/10966/25 за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя М. М. Ткач