ГОРОДИЩЕНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 691/1576/25
провадження № 2/691/444/26
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

16 лютого 2026 рокум. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області під головуванням судді Синиці Л. П., за участю секретаря судового засідання Харук Л. Ю., розглянувши заяву позивача в цивільній справі за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2025 року ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" звернулося до Городищенського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за Договором про надання коштів у кредит № 71868298 укладеного 12.06.2025 року з ТОВ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ", яка складає 14 541,29 грн, та суми сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн, витрат понесених на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

25.11.2025 в справі відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

26.12.2025 на адресу суду надійшло клопотання відповідача ОСОБА_1 про долучення до матеріалів справи скріншоти квитанцій про оплату заборгованості за договором кредиту № 71868298 від 12.06.2025 року.

27.11.2025, 19.12.2025, 14.01.2025 від представника позивача надходили заяви про розгляд справи у відсутності представника позивача, із зазначенням того, що на поштову/електронну адресу позивача відзив на позовну заяву отримано не було. Позивач не заперечує проти постановлення заочного рішення у даній справі.

19.01.2026 від представника позивача ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" Гедзь О. В. надійшла заява про закриття провадження. Повідомляють, що у відповідача відсутня заборгованість за кредитним договором, яку сплачено після подання позивачем позовної заяви до суду. Враховуючи наведені обставини, представник позивача просив суд закрити провадження в цивільній справі № 691/1576/25 за позовом ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, з підстав відсутності предмету спору. Стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

Відповідно до статті 223, частини 2 статті 247 ЦПК України суд розглядає справу за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Розглянувши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що провадження у справі слід закрити, виходячи з наступних підстав.

Відсутність предмету спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Відтак, суд приходить до висновку, що відсутні правові підстави для вирішення судом вищевказаного спору, оскільки такого спору на даний час немає.

Згідно частини 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Підстави для закриття провадження у справі визначені у статті 255 ЦПК України.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду цивільної справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Пунктом 2 частини 1 статті 255 ЦПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Якщо предмет спору став відсутній після відкриття провадження у справі, то залежно від обставин, що призвели до зникнення такого предмета, та стадії цивільного процесу, на якій він припинив своє існування, сторони мають цілий ряд передбачених законом процесуальних можливостей припинити подальший розгляд справи, зокрема шляхом залишення позову без розгляду, відмови від позову або від поданих апеляційних чи касаційних скарг, визнання позову відповідачем, укладення мирової угоди тощо.

Аналогічного висновку дійшов ВС у постановах від 15.11.2023 року у справі № 522/3680/22, від 31.07.2023 року у справі №335/8285/22.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 49 ЦПК України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Як вбачається із заяви про закриття провадження у справі, сплата заборгованості за кредитним договором відбулася після відкриття провадження, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору. При цьому, суд вважає, що заява представника позивача про закриття провадження у справі фактично є заявою про відмову позивача від позову у зв`язку з погашенням боргу відповідачем.

З практики ЄСПЛ випливає, що у цивільному процесуальному законодавстві діє принцип "jura novit curia" ("суд знає закони"), який полягає в тому, що: 1) суд знає право; 2) суд самостійно здійснює пошук правових норм щодо спору безвідносно до посилання сторін; 3) суд самостійно застосовує право до фактичних обставин спору (da mihi factum, dabo tibi jus).

Обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін, виходячи із фактів, встановлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору, покладено саме на суд, що є складовою класичного принципу "jura novit curia". Тобто суд, з`ясувавши під час розгляду справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну їх правову кваліфікацію та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 08.06.2021 року по справі №662/397/15-ц.

Таким чином, враховуючи те, що погашення заборгованості відповідачем позивачу було здійснено після відкриття провадження у справі, що унеможливлює закриття провадження у справі через відсутність предмета спору, а заяву представника позивача про закриття провадження у справі суд розцінює як заяву про відмову від позову у зв`язку із погашенням заборгованості за кредитним договором, тому, з урахуванням класичного принципу "jura novit curia", суд вважає за можливе задовольнити заяву позивача про закриття провадження у справі, проте із застосуванням положень п. 4 ч. 1 ст. 255 ЦПК України.

Відповідно до пункту 4 частини 1, частини 2 статті 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Ураховуючи викладене, та те, що підстав для не прийняття заяви про відмову від позовних вимог судом не встановлено, суд дійшов висновку, що провадження підлягає закриттю у зв`язку із відмовою представника позивача від позову, а не з підстав відсутності спору.

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат.

За приписами частин 1, 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Представник позивача просить стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,4 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

Згідно частини 1 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до частини 3 статті 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

З урахуванням вимог частини 1 статті 142 ЦПК України та пункту 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", беручи до уваги, що при зверненні до суду позивачем на користь держави сплачено 2422,40 грн судового збору, тому йому слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме 1211,20 грн. Решта судового збору, а саме 1211,20 грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з огляду на положення частини 3 статті 143 ЦПК України.

Позивачем надано докази, які підтверджують понесення ним витрат на правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 та ін).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Отже, при оцінці розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню, суд застосовує ряд критеріїв - дійсність, обґрунтованість, розумність, реальність, пропорційність, співмірність, а також складність справи, значення справи для сторін, та вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн. Зазначена сума, на переконання суду, є розумною та такою, що відображає реальність адвокатських витрат (їх дійсність та необхідність), з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

На підставі викладного, керуючись ст. ст. 13, 49, 133, 142, 247, 255 ч. 1 п. 4, 256, 260, 261, 353, 355 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову позивача ТОВ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" від позову до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Закрити провадження у справі № 691/1576/25 за позовом ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Роз`яснити сторонам, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Зобов`язати ГУК у Черкаській області повернути позивачу, ТОВАРИСТВУ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ (, адреса: вул. Садова, буд. 31/33, м. Ірпінь, 08205), з державного бюджету, відповідно до платіжної інструкції кредитного переказу коштів № 579943125.1 від 14.11.2025, 50% сплаченого судового збору, що складає 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНПРОМ МАРКЕТ" (), судові витрати з оплати судового збору (50%) в сумі 1211,20 грн (одна тисяча двісті одинадцять гривень двадцять копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок).

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Л. П. Синиця