Провадження № 2-з/204/7/26
ЧЕЧЕЛІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ДНІПРА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

Іменем України

(повний текст)

22 січня 2026 року Чечелівський районний суд міста Дніпра в складі: головуючої судді Чудопалової С.В. за участю секретаря судового засідання Янчук П.П. заявника ОСОБА_1 відповідачки ОСОБА_2 представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрізаяву представника органу опіки та піклування про забезпечення позову по цивільній справі за позовом Органу опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В:

Орган опіки та піклування звернувся до Чечелівського районного суду міста Дніпра із заявою про забезпечення позову та просив суд на час розгляду цивільної справи 204/11998/25 за позовом органу опіки, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав, вжити заходи забезпечення позову шляхом зобов`язання матір передати дитину бабі ОСОБА_5 . Заява мотивована тим, що в провадженні Чечелівського районного суду міста Дніпра наразі вирішується питання про відібрання дитини від матері, оскільки наявні підстави вважати що мати дитини вчиняє відносно сина насильство. Тому з метою попередження проявів насильства по відношенню до дитини вважають що виникла необхідність передати дитину бабі ОСОБА_5 . Ухвалою суду від 17.11.2025 відкрито провадження у справі за позовом Органу опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради , в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері, без позбавлення батьківських прав, по якій наразі триває підготовче проваження. В судовому засіданні представник органу опіки та піклування Волшенюк Г.С. підтримала заяву про забезпечення позову та просила на час розгляду основної справи передати дитину бабі ОСОБА_5 , оскільки наявна інформація, що мати дитини - ОСОБА_2 вчиняє домашнє насильство відносно сина ОСОБА_4 , хлопець самостійно написав письмове пояснення в службу у справах дітей, в якому зазначив, що мати відносно нього застосовує постійно насильство, б`є та ображає, у зв`язку з чим він відмовляється повертатися до матері. З метою з`ясування емоційного стану дитини та надання психологом консультації, проведено діагностування за фактом заподіяння насильства дитині. Також на малюнку дитина намалювала «матір з великими зубами, очима та рогами, чорного кольору». 31.10.25 управлінням-службою у справах дітей видано направлення бабусі ОСОБА_5 та дитині ОСОБА_4 до КЗ «Дніпропетровський центр соціально-психолгічної допомоги», оскільки дитина виявила бажання перебувати у бабусі. За розпорядженням голови Центральної адміністрації ДМР від 04.11.2025 «Про негайне відібрання малолітньої дитини» відібрано малолітнього ОСОБА_4 від матері у зв`язку з виникненням реальної загрози життю та здоров`ю хлопчика. На сьогодні дитина мешкає разом з мтір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 . Але відповідач знехтував розпорядженням та силоміць забрала дитину у бабусі, до якої хлопчик по наказу служби був тимчасово влаштований. Крім того відповідно до інформації ВП№3 ДРУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області від 12.12.2025 внесені відомості до ЄРДР №0000313 за ч.1 ст.125 КК України, за фактом вчинення домашнього насильства матір`ю ОСОБА_2 відносно сина. Повідомила суду, що вони не з`ясовували чи є у дитини інші родичі, до яких також можливо передати дитину. Батько дитини перебуває за кордоном. Зазначила, що вони не з`ясовували де працює ОСОБА_5 , та їм не було відомо, що за той час коли малолітній ОСОБА_4 перебував у бабусі ОСОБА_5 , остання залишала дитину наодинці вночі, а також про випадки, що дитина ночувала разом з бабусею за місцем її чергування на пункті. Представник відповідача адвокат Таранченко Ю.В. в судовому засідання заперечувала у задоволенні заходів, про які зазначив позивач, оскільки вважає, що представник позивача не обґрунтував належним чином необхідність застосування заходів забезпечення позову саме у спосіб, наведений у заяві. Неприязні відносини, що склалися між ОСОБА_5 та відповідачкою не можуть вирішуватися шляхом використання дитини, як інструмент тиску на відповідачку. Позивачем не доведено застосування фізичної сили відповідачкою по відношенню до дитини. Разом з тим, конфлікт, який виник між сторонами змушує дитину обирати між рідними для нього людьми. Твердження, які викладені у заяві про забезпечення позову є лише дублюванням позовних вимог. В судовому засіданні в присутності психолога було опитану малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який повідомив суду, що бажає проживати разом з мамою, щодо побиття його мамою вигадав. Синці які, бабуся виявила на його тілі, коли він ночував у неї, були від булінгу у школі, у жовтні 2025, раніше також траплялися випадки конфліктів з одкокласниками, про які він неодноразово повідомляв матері, та вона його захищала. Також розповів суду, що після того, як бабуся вночі на телефон знімала синці, які були на його тілі, наступного дня, у супроводі дідуся вони поїхали до органу опіки де йому запропонували написали заяву з приводу образ та побиття його мамою, дані події вигадав дідусь з вистави про погану матір, яку вони разом дивилися у театрі. З мамою іноді виникають спори з приводу того, що він постійно користується гаджетами, траплялися випадки, що мама сердилася, викидувала речі у смітник, розбивала гаджети, свій досуг проводять разом, влітку їздили на відпочинок до Італії, мама часто заохочує, купує подарунки, вітає зі святами. Вважає, що маму бабуся хоче позбавити батьківських прав, щоб віддати його батькові, який наразі перебуває у Німеччині та працює далекобійником. Також повідомив суду, що коли орган опіки вирішив направити його жити у бабусі, баба разом з дідусем пропонували йому купити все, що завгодно, якщо він в суді повідомить про образи та побиття мамою. Розповів, також, що коли ночував у бабусі, траплялися випадки, що він залишався наодинці вночі, а вона перебувала на чергуванні, або брала його з собою на ночівлю на пост чергування. Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні клопотання органу опіки та піклування, оскільки вважає, що все зазначене як у позові так і у клопотанні не відповідає дійсності, побиття нічим не доведено. Між нею та ОСОБА_5 дуже складні стосунки. Наразі батько дитини перебуває за кордоном та не планує повертатися, іноді телефонує сину. Вона працює та забезпечує всім необхідним родину, сплачує індивідуальні заняття, дозвілля сина. Навпаки, саме вона займається вихованням сина, возить до школи, на секції, він професійно займається плаванням, має розряд, приймає участь у змаганнях. Іноді між ними виникають конфліктні ситуації, оскільки син вже дорослий, та не завжди погоджується з нею, але все вирішують мирно. Вважає що всі обвинувачення безпідставні та недоведені. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, малолітнього ОСОБА_4 , дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що в провадженні суду перебуває цивільна справа 204/11998/25 за позовом органу опіки , в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення матері батьківських прав по справі триває підготовче провадження. На підтвердження обставин, зазначених у клопотанні про забезпечення позову позивачем долучено копію наказу начальника управління служби у справах дітей від 05.01.2026 «Про продовження тимчасового влаштування малолітнього ОСОБА_4 » згідно якого продовжено тимчасове влаштування дитини ОСОБА_4 до родини ОСОБА_5 терміном на 2 місяці та копію листа начальника ДРУП№1 ВП№3 адресованого начальнику служби у справах дітей на їх запит від 13.11.2025 щодо захисту прав дитини та проведення відповідної роботи з матір`ю ОСОБА_2 за фактом вчинення домашнього насильства відносно сина розглянуті керівництвом та внесені відомості до ЄРДР №0000313 за ч.1 ст.125 КК України, та перебувають на розгляді у СД ВП№3 . Представник позивача вказує, що відповідачкою ОСОБА_2 не виконується наказ служби у справах дітей від 05.01.20216 про продовження тимчасового влаштування дитини ОСОБА_4 до родини ОСОБА_5 терміном на 2 місяці, але на підтвердження зазначених обставин, будь-яких відомостей, що даний наказ було доведено до відома самої ОСОБА_2 , а також актів виходу за місцем проживання матері, письмового опитування матеріали справи не містять, Суд звертає увагу на те, що правова природа та загальні принципи щодо забезпечення позову закріплені в Главі 10 ЦПК. Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 150 ЦПК позов забезпечується забороною вчиняти певні дії, встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин. Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та є сукупністю встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його суть полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може спричинити неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає рівною мірою інтереси як позивача, так і відповідача. Цивільний процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а має на меті лише запобігти ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Згідно з частиною третьою статті 150 ЦПК заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу. У разі вжиття заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 зазначено, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. У постанові від 18 травня 2021 року у справі № 914/1570/20 Велика Палата Верховного Суду зазначала, що особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення. Отже, при використанні механізму забезпечення позову учасники спору повинні належним чином обґрунтовувати підстави застосування відповідного заходу забезпечення позову у конкретній справі; зазначати обставини, які свідчать про те, що неприйняття зазначеного заходу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду; підтверджувати такі обставини належними й допустимими доказами. За правилами статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом статей 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показами свідків. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними, достатніми. У даній справі позивач орган опіки та піклування звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_2 про відібрання дитини то якій провадження ще триває. У спірних правовідносинах ключовим є питання, чи були наявні підстави для забезпечення позову у спосіб зазначений позивачем у своїй заяві шляхом фактичного відібрання дитини у матері та передання її бабусі, який фактично дублює предмет позову у спорі про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав. В даному випадку на перше місце ставляться якнайкращі інтереси дитини (стаття 3 Конвенції ООН про права дитини (далі - Конвенція), для забезпечення яких має значення і підтримання відносин з обома батьками . Відповідно до частини третьої статті 9 Конвенції визначено право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Разом з тим, представником позивача не надано суду достатніх доказів на підтвердження всіх перерахованих нею дій відносно дитини, які загрожують життю та здоров`ю малолітнього ОСОБА_4 , а також передання судом дитини до вирішення спору по суті можна розцінювати як фактичне задоволення позовних вимог. Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом узалежності до конкретного випадку, однак будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Згідно з частиною третьої статті 51 Конституції України сім?я, дитинство,материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини першої, п?ятої статті 5 СК України держава охороняє сім?ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім?ї; ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановленихКонституцією України. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім?ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин З огляду на викладене суд доходить висновку, що представником позивача не обґрунтовано належним чином необхідність застосування заходів забезпечення позову саме у спосіб, наведений у заяві. Твердження, які викладені у заяві про забезпечення позову є лише дублюванням позовних вимог, а тому у задоволенні заходів забезпечення позову необхідно відмовити.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст.149-150,153,260 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви представника Органу опіки та піклування Центральна адміністрація Дніпропетровської міської ради про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі протягом 15-ти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Повний текст ухвали складено 26.01.2026.

Суддя С.В.Чудопалова