Справа № 331/5320/18
Провадження № 2-з/331/7/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2026 року м. Запоріжжя

Суддя Олександрівського районного суду м. Запоріжжя Клименко Л.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

04 лютого 2026 року через систему «Електронний суд» до Олександрівського районного суду міста Запоріжжя надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування заяви зазначено, що в провадженні Олександрівського районного суду міста Запоріжжя перебуває справа 8/331/1/2026 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про перегляд судового рішення від 05.08.2019 року з нововиявлених та виключних обставин. Предметом спору по даній справі є визначення прав на спільне сумісне майно позивача і відповідача, а саме частка квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та автомобіль марки Daewoo sens 2004 року. Також зазначено про наявність підстав вважати, що дане майно, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, без згоди позивача можу бути відчужено на користь третіх осіб, а тому у разі невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, 04.02.2026 року від ОСОБА_1 надійшло клопотання про витребування доказів.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали заяви, суддя приходить до висновку, що вона підлягає поверненню заявнику з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Згідно із ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта (для фізичних осіб - громадян України), номери засобів зв`язку, адресу електронної пошти (за наявності), відомості про наявність або відсутність електронного кабінету; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Однак, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову не містить належного обґрунтування необхідності забезпечення позову, обґрунтування заходу забезпечення позову у виді арешту майна, а також доказів існування будь-яких реальних ризиків щодо неможливості виконання рішення суду в майбутньому чи утруднення його виконання в разі невжиття таких заходів.

Крім того, у поданій заяві ОСОБА_1 зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, суд звертає увагу на те, що забезпечення позову вживається до або під час розгляду відповідної цивільної справи, щоб унеможливити утруднення чи неможливість виконання майбутнього рішення суду за результатами розгляду такої справи.

Зі змісту заяви слідує, що заявник просить забезпечити позов у цивільній справі, рішення по які винесено 05.08.2019 року.

Проте, з аналізу правових норм слідує, що питання про забезпечення позову не може бути розглянуто судом після винесення рішення та звернення його до виконання.

Поряд цим, за результатом розгляду цивільної справи № 8/331/1/2026 про перегляд судового рішення від 05.08.2019 року за новивиявленими та виключними обставинами, 04.02.2026 року судом постановлено ухвалу, якою заяву повернуто заявнику у зв`язку з не усуненням недоліків, а тому посилання на вказану справу № 8/331/1/2026 є безпідставним.

Розглядаючи як правову підставу подачі вказаної заяви до подачі позовної заяви до суду, суд приходить до висновку про те, що зі змісту такої заяви має бути зрозумілим намір заявника звернутися з позовною заявою до суду у встановленому законом порядку. Проте, зі змісту заяви ОСОБА_1 такого наміру не вбачається.

Крім того, відповідно до п. п. 4 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому, при зверненні до суду з вказаною заявою, заявником не додано квитанцію про сплату судового збору, рівно як і не надано належного документального підтвердження про те, що вона може бути звільнена від сплати судового збору згідно вимог Закону України «Про судовий збір».

Отже, заявником в порушення вимог Закону України «Про судовий збір» при зверненні до суду із заявою про забезпечення позову не було сплачено судовий збір по справі.

Відповідно до ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Керуючись ст. 151, 153, 260 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову повернути заявнику.

Ухвала суду може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Л.В. Клименко