Справа № 585/4833/25
Номер провадження 2/585/243/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі судді Г.О.Цвєлодуб, за участю секретаря О.І.Салій, розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін, цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за договором, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Коллект центр» звернулося до Роменського міськрайонного суду Сумської області з позовом до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов мотивовано тим, що 25.08.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір № -112263. Згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 2000.00 гривень, дата повернення кредиту 08.09.2021 (включно), термін користування кредитом 14 діб. Умовами Договору позики на період зазначений в п.п. 2.3. Договору, плата за користування Кредитом встановлена в розмірі 1.95 % за кожен день користування Кредитом.

21.04.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 укладено Договір № 1396518. Згідно якого відповідачу було надано кредит у розмірі 13000.00 гривень. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1.99 % яка нараховується за кожен день користування Позикою.

21.12.2021 було укладено договір № 21-12/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № -112263. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № -112263. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № -112263. 30.12.2021 було укладено договір № 30-12/2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1396518. 10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1396518. Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № 1396518.

Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №-112263 від 25.08.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 15728.00 грн, з яких:- Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 2000.00 грн.- Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 13728.00 грн. Загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів та сплаті процентів за користування кредитом за Договором №1396518 від 21.04.2021 р., що підлягає стягненню з позичальника станом на день формування позовної заяви відповідно до розрахунку заборгованості, становить 39582.53 грн, з яких:- Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 13000.00 грн.- Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 26143.00 грн.- Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн.- Заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн.- Заборгованість за комісіями - 0.00 грн.- Інфляційні збитки - 379.70 грн.- Нараховані 3% річних -59.83 грн., що разом становить становить 55310.53 грн., яку просили стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 2422,40 грн., та витати на правову допомогу у розмірі 16000 грн.

Ухвалою від 18 грудня 2025 року у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомленням сторін. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

30.12.2026 року від відповідача до Роменського міськрайонного суду Сумської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення мотивувала тим, що вважає позовні вимоги ТОВ"Коллект Центр", безпідставними та такими, що не підтверджені належними і допустимими доказами. вважаю, що кредитор не надав жодних доказів, фактів щодо відновлення строку позовної давності, так як той сплив. Та не надав суду доказів про неможливість чи причини чому не було подано даного позову у межах 3-х річного строку від дати настання можливості подання позову до суду. ТОВ"Коллект Центр" придбавши право вимоги, за кредитними договорами,а саме 1396518 від 21.04.2021 та -112263 від 25.08.2021 не здійснив належної перевірки правильності нарахування відсотків та законності таких нарахувань попередніми власниками боргу за вищевказаними кредитними договорами. Не перевіривши обгрунтованість та коректність проведених нарахувань - подали позов до Суду, використовуючи виключно неправомірні, помилкові та не законні дані суми заборгованості,в тому числі відсотків. Кредитний договір 1396518 від 21.04.2021 строком на 30 днів і кредитний договір -112263 від 25.08.2021 строком на 14 днів мали дати закінчення кредитних договорів 21.05.2021 та 08.09.2021 відповідно. Тому, вважаю, що все що нараховано після закінчення строку дії кредитного договору,а саме після 21.05.2021 та 08.09.2021 відповідно, нараховано незаконно. З наданих Позивачем розрахунку, вбачається, що проценти нараховувалися із розрахунку,що у річному вимірі складає понад 1000% річних. Така процентна ставка є неспівмірною та кабальною, що порушує принципи розумності та справедливості ( ст.509, 627 ЦК України).

Крім того, 30.12.2025 року від відповідача до суду надійшла заява, в якій вона просила застосувати позовну давність до вимоги ТОВ «Коллект Центр», посилаючись на те, що строк позовної давності сплили 21.05.2024 року та 09.09.2024 року відповідно.

07.01.2926 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначено, що

25.08.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 (далі позичальник та/або відповідач) укладено Договір № -112263 (далі Договір). Відповідно до паспорту споживчого кредиту, строк кредитування 24 місяці. Відповідно до паспорту споживчого кредиту - позичальник сплачує товариству плату за користування кредитом з розрахунку 702,00% річних. Відповідно до п. 9.6 Сторони домовились, що після закінчення Строку дії цього Договору, проценти за користування Кредитом можуть бути нараховані Товариством , згідно ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404% річних та підлягають сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної Вимоги Позикодавця Позичальнику засобами ІТС та/чи на адресу електронної пошти Позичальника. 21.04.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" та ОСОБА_1 (далі позичальник та/або відповідач) укладено Договір № 1396518 (далі Договір). Відповідно до п.2 Договору сума Позики 13 000,00 грн. Строк позики 30 днів. Знижена процентна ставка 0,69%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою за день становить 2,70%. Відповідно до п.4 Договору Проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та погашення, на залишок Позики. Отже, продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил. З розрахунку заборгованості вбачається, що Відповідач сплачував відсотки за користування кредитом та продовжував строк кредитування, а надалі - строк кредитування було автоматично продовжено у зв`язку із наявною заборгованістю. Доказів того, що Відповідач повідомляв кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.11 Правил, матеріали справи не містять. Розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим. Підписавши кредитний договір, позичальник погодився з усіма його умовами, зокрема, й щодо сплати процентів, розмір яких визначено за спільною згодою, що відповідає принципу свободи договору. Позивач мав можливість не вступати у кредитні відносини із товариством, якщо дійсно вважав певні умови договору несправедливими.

Щодо застосування строку позовної давності зазначає, що з 12.03.2020 по 01.07.2023 року перебіг строків позовної давності продовжено, а з 24.02.2022 року та по 04.09.2025 року перебіг строків позовної давності зупинено. Отже, строки позовної давності не були пропущені Позивачем, а, підстави для застосування наслідків спливу строку позовної давності у суду відсутні. Виходячи з чого, посилання відповідача на пропущення строку позовної давності для звернення до суду з даним позовом є необґрунтованими і заява останнього про застосування наслідків пропуску строку позовної давності не підлягає задоволенню.

04 лютого 2026 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення ( виклику) сторін в розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом ( повідомленням) сторін.

В судове засідання сторони не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідач надала суду заяву, в якій просила справу слухати без її участі, при ухваленні рішення просила врахувати аргументи викладені у відзиві на позовну заяву та застосувати строк позовної давності.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 25 серпня 2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір позики № -112263 « Проста позика», згідно з умовами якого розмір кредиту складає 2000,00 грн., строком на 14 днів. Згідно п.2.5 Договору, за користування Кредитом Позичальник зобов`язаний сплатити Товариству плату згідно Графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього Договору (а.с.7-12). Даний договір підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

Відповідно до графіку розрахунків до Договору позики № -112263 від 25 серпня 2021 року, дата видачі кредиту 25.08.2021 року, строк 14 днів, сума кредиту 2000 грн., відсотки 546 грн., загальна вартість кредиту 2546 грн. ( а.с.12-13).

До матеріалів справи додані правила надання коштів у позику ТОВ « ФК « ІНКАСО ФІНАНС», які не підписані відповідачем (а.с.16-17).

Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Платежі Онлайн» від 07.10.2025 року № 178/10, на сайті Торговця через платіжний сервіс « Platon» була проведена успішна транзакція на суму 2000 грн. 25.08.2021 року на рахунок НОМЕР_1 . Переказ для позики -112263 (а.с.18).

Згідно розрахунку заборгованості ТОВ «ФК ІНКАСО ФІНАНС» ОСОБА_1 за кредитним договором -112263 станом на 21.12.2021 року має заборгованість в розмірі 2546 грн., з яких 2000 грн. тіло кредиту, 546 грн. відсотки ( а.с.19-20).

21.04.2021 року між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 1396518, згідно умов якого сума позики 13000,00 грн. строк позики 30 днів. Дата повернення позики 21.05.2021 р. Процентна ставка фіксована - 1,99 % (а.с.21). Даний договір підписаний відповідачем електронним підписом за допомогою одноразового ідентифікатора.

До матеріалів справи додані правила надання грошових коштів у позику ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів», які не підписані відповідачем ( а.с.21-26).

Відповідач отримала грошові кошти, що підтверджується листом ТОВ «ФК «Фінекспрес», відповідно до якого 21.04.2021 року було перераховано грошові кошти у розмірі 13 000,00 грн. на картковий рахунок НОМЕР_1 (а.с.27). Вказане також підтверджується виписками за договорами АТ КБ «ПриватБанк».

Як вказано в розрахунку заборгованості ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» за договором позики № 1396518 ОСОБА_1 має заборгованість станом на 30.12.2021 року в розмірі 39143 грн., з яких 13000 грн. тіло кредиту, 34754, 20 грн. відсотки, які нараховані за період з 21.04.2021 року по 24.11.2021 року ( а.с.30-34).

В розрахунку заборгованості зробленого ТОВ «Вердикт Капітал» вказано, що станом на 10.01.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № -112263, в сумі 15728 грн. (а.с.35).

В розрахунку заборгованості зробленого ТОВ «Вердикт Капітал» вказано, що станом на 10.01.2023 року ОСОБА_1 має заборгованість за кредитним договором № 1396518, в сумі 39582,53 грн. (а.с.36).

Аналогічні розрахункам ТОВ «Вердикт Капітал» до матеріалів справи додані розрахунки ТОВ «Коллект Центр» (а.с.37-38).

21.12.2021 було укладено договір № 21-12/21 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № -112263 (а.с.39-51).

30.12.2021 було укладено договір № 30-12/2021 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНТСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ" відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 1396518 (а.с.52-62).

10.01.2023 було укладено договір № 10-01/2023 відповідно до якого ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» відступило на користь ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № -112263 та за договором № 1396518 ( а.с. 63-83).

Таким чином, ТОВ «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» наділено правом вимоги до Відповідача за договором № -112263 за договором № 1396518.

Як зазначає позивач відповідач свої зобов`язання не виконала, тому має заборгованість за вищевказаними договорам в розмірі : 55310.53 грн, з яких:- Заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 15000.00 грн.- Заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 39871.00 грн.- Заборгованість за нарахованими процентами згідно Кредитного Договору (з моменту відступлення права вимоги по дату виготовлення розрахунку заборгованості) - 0.00 грн.- Заборгованість за пенею та/або штрафами - 0.00 грн.- Заборгованість за комісіями - 0.00 грн.- Інфляційні збитки - 379.70 грн.- Нараховані 3% річних -59.83 грн.

Вирішуючи позовні вимоги по суті суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 626 ч. 1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України також передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Із прийняттям Закону України «Про електронну комерцію» №675-VIII від 03 вересня 2015 року, який набрав чинності 30 вересня 2015 року, на законодавчому рівні встановлено порядок укладення договорів в мережі, спрощено процедуру підписання договору та надання згоди на обробку персональних даних.

У статті 3 Закону №675-VIII визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі - пункт 2 статті 11 Закону №675-VIII.

Статтею 12 Закону №675-VIII визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Отже, електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Підписуючи договір про надання споживчого кредиту № 4251367 від 02.06.2021 року відповідач визнав надані фінансовою компанією умови даного договору, тарифи та правила. Тобто, сторонами при укладенні договорів були досягнути усі істотні умови договору.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором.

Відповідач одержала та використала за цільовим призначенням кредитні кошти. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитними договором належним чином не виконувала, у зв`язку з чим допустила виникнення заборгованості.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно зі статтею 257ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (статті 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Пунктом 12 розділу «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України визначено, що під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», прийнятої відповідно до ст.29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», на усій території України був встановлений карантин з 12 березня 2020 року, який, у свою чергу, постановами Кабінету Міністрів України був неодноразово продовжений (від 25 березня 2020 року № 338, від 20 травня 2020 року № 392, від 22 липня 2020 року № 641, від 26 серпня 2020 року № 760, від 13 жовтня 2020 року № 956, від 09 грудня 2020 року № 1236, від 17 лютого 2021 року № 104, від 21 квітня 2021 року № 405, від 23 лютого 2022 № 229, від 27 травня 2022 року № 630, від 19 серпня 2022 № 928).

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 23 грудня 2022 року №1423 вносились зміни до постанов Кабінету Міністрів України до від 25 березня 2020 року № 338 та від 9 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», якими продовжено термін дії карантину та обмежувальних протиепідемічних заходів в Україні для запобігання розповсюдженню COVID-19 до 30 червня 2023 року.

Отже, починаючи з 12 березня 2020 року строк позовної давності був продовжений на час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19).

Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану»внесено зміни доЦК Українищодо строків позовної давності, зокрема,Розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК Українидоповнено п. 19, який з-поміж іншого передбачає, що на період дії воєнного і надзвичайного стану продовжуються загальні і спеціальні строки позовної давності встановлені,ст. 257-259 ЦК України.

Так, відповідно до п. 19Прикінцевих та перехідних положень ЦК України(в редакціїЗакону № 3450-ІХ від 08.11.2023) у період дії воєнного стану в Україні, введеногоУказом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженимЗаконом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

У зв`язку з військовою агресією проти Україниуказом Президента від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні»,затвердженогоЗаконом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ«Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на всій території України запроваджено правовий режим воєнного стану з 24 лютого 2022 року, дія якого неодноразово продовжувалась відповідними указами Президента України, крайнім з яких є указ Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.04.2025 № 235/2025, що затверджено Законом від 16.04.2025 № 4356-ІХ, який продовжує дію воєнного стану.

Отже, керуючись п. 12, 19 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, оскільки карантин почався на території України від 12 березня 2020 року, а воєнний стан - від 24 лютого 2022 року, можна зробити висновок про те, що загальна позовна давність була продовжена 12 березня 2020 року на період дії карантину, та призупинила свій перебіг з 24 лютого 2022 року на період дії воєнного стану, які були скасовані 4 вересня 2025 року. Позивач звернувся до суду з позовом 16.12.2025 року.

Тобто строк позовної давності позивачем не пропущено.

Щодо Договору № -112263 суд зазначає наступне.

25.08.2021 між ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ІНКАСО ФІНАНС» та ОСОБА_1 укладено Договір № -112263, згідно якого відповідачем отримано кредит у розмірі 2000 грн., строком на 14 днів. Графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору сторонами було погоджено відсотки за користування кредитом, в межах строку кредитування, в розмірі 546 грн.

Сторони вправі встановити строк кредитування, протягом якого боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок за договором із повернення кредиту та сплати процентів. У свою чергу, впродовж цього строку кредитодавець вправі реалізувати своє право на проценти за користування кредитними коштами.

При цьому право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом і комісії припиняється після спливу, визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Саме таку правову позицію висловила Велика Палата Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12) та 31 жовтня 2018 року (№202/4494/16-ц), яка в силу частини четвертої статті 263 ЦПК України має бути врахована судами при виборі і застосуванні норм права.

21.12.2021 року ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал » право вимоги за кредитним договором -112263 в розмірі 2546 грн., з яких 2000 грн. тіло кредиту, 546 грн. відсотки.

Разом з тим, ТОВ «Вердикт Капітал» після відступлення право вимоги було здійснено нарахування відсотків за користування кредитними коштами на підставі договору №-112263 та п. 5.4 договору про відступлення права вимоги №21-12/21. Згідно з розрахунку, проведеного ТОВ «Вердикт Капітал» , за вищевказаними кредитним договором загальна сума заборгованості складає 15728,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість по тілу кредиту, 8658,00 грн заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги;5070,00 грн заборгованість по відсоткам нарахована ТОВ «Вердикт Капітал» (розрахунок здійснювався за відсотковою ставкою 3,9% денних на підставі п. 5.4 договору про відступлення права вимоги №21-12/21).

Як слідує з цього розрахунку, відсотки, нараховані в межах строку користування кредитними коштами, становлять 546 грн, а 15728,00 грн - це відсотки, нараховані відповідно до п. 5.4 договору про відступлення прав вимоги (як зазначено в самому розрахунку).

Пунктом 3.19 договору позики передбачено порядок продовження строку надання кредиту. Однак у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що первинним кредитором та відповідачкою були вчинені дії щодо продовження строку надання кредиту, зокрема відсутні обставини, які б підтверджували акцептування ТОВ «ФК «Інкасо Фінанс» відповідного звернення ОСОБА_1 про врегулювання заборгованості; відсутні докази відсутності заборгованості, передбаченої п.п. 3.10.1 та 3.10.3 договору позики; а також докази внесення відповідачкою плати згідно з Тарифами товариства шляхом прийняття останнім такої оплати.

Відповідно до п. 9.6 договору позики сторони домовились, що після закінчення строку дії цього договору проценти за користування кредитом можуть бути нараховані згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України на усю суму боргу та встановлюються у розмірі 1404 % річних та підлягає сплаті не пізніше дня, що слідує за днем відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами ITC та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

Отже, підставою для сплати процентів за користування кредитом, нарахованих згідно ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі, передбаченому пунктом 9.6 договору, є подія відправлення відповідної вимоги позикодавця позичальнику засобами інформаційно-телекомунікаційної системи та/чи на адресу електронної пошти позичальника.

Однак, матеріали справи не містять доказів направлення відповідачу вимоги.

Як вказувалося п. 9.6 договору позики передбачає нарахування процентів поза межами строку кредитування, що є мірою цивільно-правової відповідальності та сплачуються відповідно до положень статті 625 ЦК України в розмірі визначеному договором.

Наразі позивач про стягнення процентів відповідно до ст. 625 ЦК України не звертався.

Також, в розрахунку ТОВ «Коллект Центр» зазначає, що нарахування відсотків товариство здійснювало за відсотковою ставкою 3,9% денних, однак умови договору не містять умов щодо порядку розрахунку денної процентної ставки відповідно до п.9.6 договору або ж визначення річної кількості днів, які беруться до уваги при її визначені, а тому в суду відсутні підстави стверджувати про погодження сторонами такої денної процентної ставки.

Таким чином вимога позивача в частині стягнення заборгованості з нарахованих та несплачених відсотків за користування кредитом поза межами строку кредитування є безпідставними.

Крім того, суд не може взяти до уваги посилання позивача на те, що строк кредитного договору становить 24 місяці, як це передбачено паспортом споживчого кредиту, оскільки паспорт споживчого кредиту не підписаний відповідачем.

З огляду на викладене з відповідача на користь позивача підлягає стягнення заборгованість за договором позики № -112263в розмірі 2546,00 грн, з яких: 2000,00 грн заборгованість по тілу, 546,00 грн - заборгованість за відсотками.

Щодо Договору № 1396518суд зазначає наступне.

21.04.2021 року між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 1396518, згідно умов якого відповідач отримала позику у розмірі 13000,00 грн. строк на 30 днів. Дата повернення позики 21.05.2021 р. Процентна ставка фіксована - 1,99 %. Знижена процентна ставка 0,69%, процентна ставка за понадстрокове користування Позикою за день становить 2,70%.

Підписанням цього договору позики відповідач підтверджує, що він ознайомився на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/ з повною інформацією щодо позикодавця та його послуги, що передбачена ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (п. п. 5.1 договору позики). Також відповідач погодився, що до моменту підписання договору позики вивчив цей договір та правила надання грошових коштів у позику, у тому числі і на умовах фінансового розміщені на сайті https://mycredit.ua/ru/documents-license/, їх зміст, суть, об`єм, зобов`язань сторін та наслідки укладення цього договору йому зрозумілі (п. п. 5.2 договору позики).

Відповідно до п.6.5 Правил у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, Позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь якому випадку не більше 90 календарних днів. Позичальник розуміє та погоджується з тим, що нарахування процентів на позику (або її частину) за понадстрокове користування позикою за договором позики не є штрафом, пенею чи будь якою іншою штрафною санкцією в розумінні чинного законодавства, а застосовується виключно в якості процентної ставки на позику за понадстрокове користування.

Згідно п. 7.1 Правил позичальник має право продовжити строк користування позикою. За продовження строку користування позикою, позичальник сплачує товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації. Пунктом 7.2 встановлено, що умови пролонгації вказуються в Особистому кабінеті позичальника на сайті. При цьому, розмір процентів, що сплачує позичальник для оформлення пролонгації визначається виходячи з процентної ставки, зазначеної у Договорі позики та кількості днів, на яку позичальник бажає оформити пролонгацію.

Відповідно до п. 7.8. Правил Позичальник погоджується, що при обранні виду Пролонгації в Особистому кабінеті та виконанні умов, встановлених Товариством для оформлення Пролонгації та продовження строку (терміну) дії Договору позики, таке оформлення та продовження відбувається автоматично, а згода Позичальника проявляється у здійсненні дій по внесенню грошових коштів на ім`я Товариства та без будь-якого додаткового документального оформлення.

У такому випадку вчинена Позичальником сукупність дій, спрямованих на оформлення Пролонгації, в тому числі внесення Позичальником грошових коштів на ім`я Товариства, є діями, які виражають намір Позичальника здійснити продовження.

Відповідно до п. 7.12 Правил якщо позичальник під час внесення платежу не бажає оформлювати пролонгацію, позичальник зобов`язаний повідомити про це товариство протягом 24 годин з моменту внесення платежу.

Із вищезазначеного слідує, що умовами договору та Правилами передбачено нарахування відсотків за фактичний строк користування позикою поза межами 30- денного (пільгового) строку користування позикою.

Отже, продовження строку кредитування та автопролонгація договору передбачені розділом 7 Правил.

З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач сплачувала відсотки за користування кредитом та продовжувала строк кредитування. Доказів того, що відповідач повідомляла кредитора про небажання продовжувати строк кредитування згідно з п. 7.12 Правил, відповідач не надала.

Відповідачем було укладено даний договір за власним бажанням, добровільно, без будь-якого примусу з боку третіх осіб. Перед укладенням кредитного договору Позичальник отримав від Кредитодавця всю інформацію стосовно кредиту, ознайомився з усіма умовами Договору та правильно зрозумів суть фінансової послуги. Під час укладання Договору, Відповідач усвідомлював всі ризики, пов`язані з укладенням даного договору, а також наслідки і відповідальність у разі неналежного виконання умов договору. Зокрема, Відповідачу було відомо про реальну відсоткову ставку за користування кредитними коштами, порядок її зміни та порядок нарахування відсотків. Відповідно до правового висновку викладеного в Постанові Касаційного Цивільного Суду у складі Верховного Суду від 12.04.2022 по справі №756/6038/20 незгода позичальника з умовами та особливостями кредитування, за відсутності зауважень щодо змісту та умов кредитного договору під час його укладення, за відсутності зауважень щодо змісту та умов договору під час його укладення та підписання, не є підставою для визнання умов договору такими, що не підлягають виконанню під час вирішення спору про стягнення заборгованості за цим договором, оскільки суперечать принципам цивільного законодавства.

Таким чином, відсутні підстави для сумніву у правильності здійснених Кредитором розрахунків. Отже, розмір та порядок нарахування відсотків погоджений сторонами Кредитного договору, підстави виникнення заборгованості є законними, а її розмір розумним та справедливим.

Згідно з ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також проценти річних від простроченої суми, розмір яких встановлено договором.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що в цій частині позов підлягає повному задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 1396518 в розмірі 39582.53 грн, з яких: заборгованість за основним зобов`язанням(за тілом кредиту) - 13000.00 грн.,заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги 26143.00 грн., інфляційні збитки - 379.70 грн., нараховані 3% річних -59.83 грн.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до задоволених відносно них позовних вимог.

Оскільки судом позов задоволено частково в сумі 42128,53 грн., що становить 46,17%, тому з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволених щодо неї вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1845,14 грн.

При вирішенні питання про відшкодування позивачеві понесених витрат на правову допомогу в загальній сумі 16000 грн. суд виходить з такого.

Відповідно до частини 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Постанова ВС від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 визначає, що витрати на професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг, виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

У постанові від 14.11.2024 у справі № 161/629/23 Верховний Суд зробив висновок про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін..), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

В той же час, стороною позивача не надано суду документального підтвердження, що витрати на правову допомогу в розмірі 16000,00 грн. було реально сплачено на рахунок Адвокатського об`єднання «Лігал Ассістанс», а тому вимога позивача про стягнення з відповідача таких судових витрат, до задоволення не підлягає, оскільки понесення позивачем таких витрат не підтверджено документально.

На підставі ст. ст. 526, 527, 530, 625, 1050, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст. 263-265, 279, 280 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» (, місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, буд. 3, офіс 306) заборгованість за кредитними договорами у розмірі 42128 (сорок дві тисячі сто двадцять вісім ) грн.. 53 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» судовий збір в розмірі 1845 (одна тисяча вісімсот сорок п`ять) грн.14 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ Г. О. Цвєлодуб