Справа № 307/979/25
Провадження № 6/307/24/26
ТЯЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Закарпатської області
У Х В А Л А

20 лютого 2026 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Ніточко В.В., з участю секретаря судового засідання Заяць Т.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів подання начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника фізичної особи,

В С Т А Н О В И В:

начальник Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , до виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням Тячівського районного суду Закарпатської області від 01 травня 2025 року.

Подання мотивує тим, що на виконанні у Тячівському відділі державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 79989658 по примусовому виконанню рішення Тячівського районного суду Закарпатської області 01 травня 2025 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 639 448 (шістсот тридцять дев`ять тисяч чотириста сорок вісім) гривень 00 копійок, моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, 7 605 (сім тисяч шістсот п`ять) гривень 68 копійок сплаченого судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат за надання правничої допомоги.

14 січня 2026 року, у відповідності до ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження", державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якої надіслано сторонам виконавчого провадження для відома та виконання.

14 січня 2026 року державним виконавцем, керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", винесена постанова про арешт майна боржника. Копії постанов надіслано сторонам виконавчого провадження, супровідним листом для відома та виконання.

14 січня 2026 року державним виконавцем, керуючись ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження", винесена постанова про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження, штрафів, яка становить 772 527 грн. 98 коп. Копії постанов надіслано сторонам виконавчого провадження та АТ КБ "Приватбанк", АТ "Універсал Банк", АТ "ОКСІ банк", АТ "ТАСкомбанк", АТ "Райффайзен Банк Аваль", "Публічне акціонерне товариство акціонерний комерційний банк "Індустріалбанк", Публічне акціонерне товариство "Банк Восток", АТ "ПроКредит Банк", АТ "Акціонерно-комерційний банк "Львів", АТ "КРЕДОБАНК", АТ "ОТП БАНК, АТ "Ідея Банк", АТ "АГРОПРОСПЕРІС БАНК", АТ "УКРСИББАНК", АТ "Акціонерний Банк "Радабанк ".

Боржнику надсилався виклик від 14 січня 2026 року про необхідність з`явитися до Тячівського відділу ДВС, на який боржник не з`явився.

Державним виконавцем відділу, керуючись статтею 18 Закону України "Про виконавче провадження", за допомогою програмного забезпечення АСВП, періодично формувались електронні запити, а саме: до Державної фіскальної служби України (про наявні номери рахунків, відкритих юридичними та/або фізичними особами підприємцями); до Державної фіскальної служби України (про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб); до Міністерства внутрішніх справ України, щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

Згідно останніх відповідей на запити, встановлено, що боржник має у власності автомобіль TOYOTA, модель LAND CRUISER, 2004 року випуску. Також, встановлено, що божник отримав дохід в І кварталі 2025 року в розмірі 6 300 грн. 00 коп., а в ІІ кварталі 2025 року в розмірі 10 998 грн. 00 коп.

Станом на 16 лютого 2026 року, боржником не вчинено жодних дій для виконання рішення суду.

В судове засідання представник Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Тячівському відділі державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції знаходиться виконавче провадження № 79989658 по примусовому виконанню рішення Тячівського районного суду Закарпатської області 01 травня 2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 639 448 (шістсот тридцять дев`ять тисяч чотириста сорок вісім) гривень 00 копійок, моральної шкоди у розмірі 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок, 7 605 (сім тисяч шістсот п`ять) гривень 68 копійок сплаченого судового збору та 5 000 (п`ять тисяч) гривень 00 копійок витрат за надання правничої допомоги.

14 січня 2026 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку 14 січня 2026 року надіслано сторонам.

Жодних інших доказів суду не подано.

Згідно ч. 1, 3, 4 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена судом за місцем виконання відповідного рішення за поданням державного або приватного виконавця. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 19 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Пунктом 5 ч.1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов`язань.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен, хто законно перебуває на території будь якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Також, статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Наявність у боржника невиконаних зобов`язань за рішенням суду само по собі, не є підставою для обмеження його права на виїзд за межі України, оскільки необхідною умовою для застосування такого обмеження, є навмисне та свідоме невиконання боржником рішення суду.

Ухиленням від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням суду, є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання".

Державним виконавцем до матеріалів подання не долучені докази, з яких б вбачалося, що у боржника відсутнє будь-яке майно та відсутні будь-які доходи.

В матеріалах справи міститься лише постанова про відкриття виконавчого провадження від 14 січня 2026 року, однак відсутні будь-які докази того, що дана постанова була вручена боржнику.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Отже, право на звернення до суду із поданням про обмеження боржника у праві виїзду за межі України виникає у виконавця лише у випадку доведення і обґрунтування факту умисного ухилення останнього від виконання своїх зобов`язань.

Крім цього, в матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього рішенням суду.

Сам факт відкриття виконавчого провадження та невиконання боржником зобов`язання самостійно не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

За таких обставин, суд вважає, що у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 441 ЦПК України, ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", суд,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні подання начальника Тячівського відділу державної виконавчої служби у Тячівському районі Закарпатської області Івано-Франківського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.В. Ніточко