Справа № 461/6332/25 Головуючий у 1 інстанції: Волоско І.Р.
Провадження № 22-ц/811/3290/25 Доповідач в 2-й інстанції: Шеремета Н. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 29 серпня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

в серпні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обгрунтування позоних вимог посилається на те, що 07 березня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено Договір про надання кредиту № 3359647. Відповідно до пункту 1.1 Договору, визначення понять і термінів, які містяться у цьому Договорі, тлумачаться відповідно до умов Договору та розділу 2 Правил надання кредиту ТОВ «Алекскредит» (п. 2.10 Правил), що розміщені на офіційному сайті кредитодавця. 07 березня 2020 року між ТОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 також було укладено Пропозицію укласти договір (оферту) щодо надання кредиту № 3359647. Відповідно до пункту 7.2 пропозиції, шляхом акцептування цієї оферти позичальник підтвердив, що він ознайомлений з умовами Договору та Правилами, повністю їх розуміє, погоджується з ними та зобов`язується належним чином виконувати покладені на нього зобов`язання. Стверджує, що ТзОВ «Алекскредит» належним чином виконало умови договору позики та перерахувало на картковий рахунок відповідача кредитні кошти у розмірі 12 000 гривень, які останній зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування коштами. Однак відповідач отримані кошти в передбачені договором строки не повернув, внаслідок чого станом на 30 червня 2025 року утворилась заборгованість у розмірі 78 840 грн., з яких 12000 грн. - заборгованісить за сумою кредиту, 66840 грн. заборгованість по процентах за користування кредитними коштами. За весь період дії Договору ОСОБА_3 не було здійснено жодного платежу, що підтверджується розрахунком заборгованості.

З наведених підстав просить стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість за договором про надання кредиту №3359647 від 07.03.2020 у розмірі 78840 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 29 серпня 2025 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованість у розмірі 78840 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» 2422,40 грн. судового збору.

Рішення суду оскаржила представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Апелянт стверджує, що з розрахунку, наданого позивачем, вбачається, що з відповідача слід стягнути заборгованість в розмірі 78 840 гривень, з яких:12 000 грн. - сума кредиту; 66 840 грн. - нараховані проценти за користування кредитом. Заявлені позивачем суми процентів до стягнення не ґрунтуються на умовах кредитного договору, тому не підлягають до задоволення. Строк кредитування за Договором про споживчий кредит №3382856 від 28.07.2021 року був погоджений та становив 30 днів. Доказів того, що відповідач ініціював продовження строку користування кредитом та зміну дати повернення суми кредиту у порядку, передбаченому кредитними договорами, матеріали справи не містять. Позивачем не надано суду доказів того, що первісний кредитор погодив зміну строку кредитування, як це передбачено договором. Відповідачу було надано кредит в розмірі 12 000 грн. Кредит надано строком на 210 днів, тобто до 06.04.2025 року. За користування кредитом Клієнт сплачує 1,02 % на добу (за Спеціальний період - 3%). Тип процентної ставки фіксований. Згідно кредитного договору та 13 додаткових угод строк дії договору становив 190 днів - Базовий період, а також 180 день - Спеціальний період, тому сума нарахованих процентів, має бути нарахована наступним чином (11 999,00 грн. тіло кредиту х 1,02 % х 190 днів) +(1,00 грн. тіло кредиту х 3,0 % х 180 днів) = 23 255,46 грн. З 13.09.2020 року припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інших платежів за цим договором за Базовий період, та з 12.03.2021 року припинилося право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом та інших платежів за цим договором за Спеціальний період, із заявою щодо продовження дії договору після 13.09.2020 року відповідач до позивача не звертався.

З наведених підстав просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» задовольнити частково, а саме стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13 227, 46 грн., з яких: 12 000 грн. - сума кредиту; 1 227, 46 - нараховані проценти за користування кредитом; у задоволенні решти вимог позивача відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частина 3 ст. 3 ЦПК України передбачає, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України).

Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями ч.ч. 1-4 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч. 1 ст. 89 ЦПК України).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за тілом кредиту та нарахованими процентами, яка підлягає стягненню на користь позивача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про електрону комерцію», електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Згідно ч.5 ст.11 Закону України «Про електрону комерцію», пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього.

Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.

Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

Положеннями статті 12 Закону України «Про електрону комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:- електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;- електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.

Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

З урахуванням викладеного будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Вказаний висновок відповідає правовій позиції висловленій Верховним Судом у постановах від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19.

У силу частини першої статті 638 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.

Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом, оскільки відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронного правочину є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису, відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Не кожний правочин укладений в електронній формі вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа.

Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) від 07.03.2020 року №43359647 ТзОВ «Алекскредит» пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщений на сайті кредитора паспорт споживчого кредиту, сформований на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформовані на сайті кредитора, та підписані позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в особистому кабінеті, вказаному при його ідентифікації на сайті.

Відповідач підтвердив, що ознайомлена і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що погоджується з умовами оферти, підписуючи згоду одноразовим ідентифікатором.

У вказаній пропозиції про укладення кредитного договору (оферта) зазначено, що невід`ємною частиною цієї пропозиції є всі зміни, доповнення, додаткові угоди та додатки до цього договору.

Матеріалами справи також підтверджується, що 07.03.2020 року у встановленому вказаною пропозицією порядку, а також у відповідності до Закону України «Про електронну комерцію» між ТзОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір в електронній формі № 3359647.

Відповідно до умов даного договору кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі (для вирішення фінансових питань) без додаткового забезпечення у тимчасове, строкове, платне користування, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, неустойку, яка може нараховуватися у випадку порушення позичальником умов цього договору, а також комісії банків-емітентів платіжних карт, які використовує позичальник.

Пунктом 1.3 договору про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року передбачено, що сума кредиту складає 12 000.00 грн.

Кредит надається позичальнику в сумі, що зазначена в п. 1.3 цього договору, в безготівковій формі шляхом перерахування на картковий рахунок позичальника.

Пунктом 1.7 договору визначено порядок нарахування процентів за користування кредитом, відповідно до якого:

У випадку використання кредиту менше ніж 5 (п`ять) календарних днів, позичальник сплачує фіксовану суму користування кредитом, яка складає 5,10% від визначеної в п. 1.3. цього договору суми кредиту. У випадку використання позичальником Лояльних (покращених) умов кредитування, а саме при повному поверненні суми кредиту та сплати процентів за користування кредитом календарних днів з 07.03.2020 року до 06.04.2020 року (включно) (Базовий період - п. 2.4. Правил) процентна ставка за один день користування кредитом складає 1,02% (Акційна ставка). Орієнтовна загальна вартість кредиту при використанні покращених умов кредитування складає 12000 грн., проценти за користування кредитом, згідно графіку платежів.

При використанні позичальником загальних умов кредитування процентні ставки складають: в базовий період з 04.09.2020 року до 13.09.2020 року (включно) - 1,70 % за один день користування Кредитом (Базова процентна ставка - п. 2.3. Правил). В Спеціальний період з 07.04.2020 року до 03.10.2020 року (включно) - 3 % за один день користування кредитом (Спеціальна процентна ставка - п. 2.34. Правил).

Відповідно до п. 3.1. договору сторони погодили, що строк дії договору (п. 2.42. Правил) встановлюється з дати укладення договору 07.03.2020 року до кінцевої дати виконання договору 03.10.2020 року року (включно). Закінчення строку дії договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору, у тому числі сплати заборгованості. Якщо позичальник виконає зобов`язання/сплатить заборгованість за договором до кінцевої дати виконання договору, договір припиняє дію з дати повернення/погашень кредиту (п. 2.8. Правил).

Відповідно до умов договору (п. 1.1) невід`ємною частиною цього Договору є «Правила надання кредиту ТОВ «Алекскредит», що розміщені на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua. За договором кредитодавець надає позичальнику кредит на інші споживчі цілі без додаткового забезпечення у розмірі та на умовах, визначених цим договором, у тимчасове, строкове, платне користування, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом й інші платежі у відповідності до умов договору в національній грошовій одиниці України - гривні.

Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений з умовами договору та правилами, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись своїх обов`язків та виконувати їх (п.7.2 Договору).

Сторони підтверджують, що даний електронний договір, всі додатки до нього, додаткові угоди, правила мають таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені у письмовій формі (п.7.3 договору).

Згідно п. 7.7. договору встановлено, що сторони погодили, що з укладенням цього Договору ними досягнуто згоди з усіх його істотних умов.

Відповідно до п. 7.9. Договору, сторонами погоджено, що договір укладається в електронній формі на сайті кредитодавця https://alexcredit.ua згідно зі ст.207, ст.639 ЦК України та із застосуванням норм Закону України «Про електронну комерцію», Закону України «Про електронний цифровий підпис», Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг». Підписання позичальником цього договору відбувається шляхом акцептування оферти (пропозиції укласти електронний договір), яка відповідно до п.2.30 Правил містить усі істотні умови Договору, зразок факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, а також погодження позичальника щодо включення до цього договору інформації щодо наявності кредитного посередника, прізвища, ім`я, по-батькові Позичальника, типу кредиту, мети отримання кредиту, основної суми кредиту, кінцевої дати виконання Договору. Акцептування оферти здійснюється шляхом використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором (п.2.13. Правил).

Підписання кредитодавцем договору відбувається шляхом використання факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання (п.7.10 Договору).

Як вбачається з долученого до матеріалів справи примірника кредитного договору наявне факсимільне відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця; у реквізитах споживача ОСОБА_1 зазначено, що договір підписано електронним підписом одноразовим ідентифікатором PS3359647, адреса реєстрації та фактичного проживання позичальника: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , тел. НОМЕР_2 ,електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Судом встановлено, що договір про надання кредиту №3359647 від 07.03.2020 року укладено в електронній формі, що відповідає приписам статті 207 ЦК України із застосуванням Закону України «Про електронну комерцію» та підписаний сторонами, відповідно до вимог у комерцію; ст.12 вказаного Закону, а саме з боку кредитодавця за допомогою факсимільного відтворення аналога підпису уповноваженої особи та відбитку печатки кредитодавця, нанесених за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, а з боку позичальника за допомогою одноразового ідентифікатору, та за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Із копії вищевказаного електронного договору вбачається, що ОСОБА_1 , як позичальник за кредитним договором, ідентифікував себе в інформаційно-телекомунікаційній системі, надавши позивачу персональні дані, а саме ПІБ, РНОКПП, місце проживання, телефон, e-mail, дані паспорта, необхідні для укладення договору та формування одноразового ідентифікатора.

Отже, підписуючи заявку про укладення кредитного договору, позичальник підтвердив прийняття відповідних умов надання кредиту, а також засвідчив, що він повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов до висновку, що договір про надання кредиту підписаний відповідачем за допомогою одноразового ідентифікатора, тобто позивачем належними та допустимими доказами підтверджено укладання з відповідачем 07.03.2020 року правочину.

Укладення та підписання договору про надання кредиту №3359647 від 07.03.2020 року відповідач не заперечує.

Кредитний договір недійсним в судовому порядку не визнавався, а відтак такий є дійсним, і відповідно до ст. 629 ЦК України підлягає обов`язковому виконанню його сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отримання ОСОБА_1 кредитних коштів підтверджується довідкою ТОВ «ФК «Вей Фор Пей» від 18.06.2025 року, із змісту якої вбачається, що товариством було здійснено за дорученням ТОВ «Алекскредит» переказ коштів 07.03.2020 року на суму 12000 гривень, номер картки НОМЕР_3 .

Отримання кредитних коштів в сумі 12000.00 грн. відповідач також не заперечує.

Вважаючи оскаржуване рішення незаконним, апелянт, не заперечуючи отримання в кредит 12000.00 грн., посилається на неправомірність нарахованих процентів за користування кредитними коштами, які, на думку апелянта, нараховані позивачем поза межами строку дії договору про надання кредиту №3359647 від 07.03.2020 року.

З матеріалів справи вбачається, що в подальшому, після укладення договору про надання кредиту №3359647 від 07.03.2020 року, між Товариством з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» та ОСОБА_1 укладено додаткові угоди про зміну умов договору про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року, зокрема, 07 березня 2020 року, 06 квітня 2020 року, 06 травня 2020 року, 26 травня 2020 року, 05 червня 2020 року, 15 червня 2020 року, 25 червня 2020 року, 05 липня 2020 року, 15 липня 2020 року, 25 липня 2020 року, 04 серпня 2020 року, 14 серпня 2020 року, 24 серпня 2020 року та 03 вересня 2020 року, в яких сторони узгоджували зміну істотних умов договору, а саме продовжували строк дії договору та строк базового та спеціального періодів користування кредитними коштами та періоди нарахування процентів.

Зокрема, пунктом 3 додаткової угоди про зміну договору про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року, підписаної сторонами 03 вересня 2020 року, передбачено: встановити базовий період з 07 березня 2020 року до 13 вересня 2020 року (включно); спеціальний період, у якому нараховуються проценти за користування кредитом за спеціальною процентною ставкою - 3% , з 14 вересня 2020 року по 12 березня 2021 року (включно). Кінцеву дату виконання договору - 12 березня 2021 року (включно).

Відповідно до п. 4 додаткової угоди про зміну договору про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року, підписаної сторонами 03 вересня 2020 року, встановлено наступні ставки нарахування процентів та розмір пені: акційна ставка або ставка за програмою лояльності за один день користування кредитом - 1.02%; базова процентна ставка за один день користування кредитом - 1.7%; Спеціальна процентна ставка за один день користування кредитом - 3 %; Пеня за один день користування кредитом - 0%.

Судом встановлено, що відповідач свої зобов`язання за договором про надання кредиту не виконував, не повернув отримані в кредит кошти та не сплатив проценти за користування кредитними коштами, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості ОСОБА_1 за договором про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року, така становить 78840 грн, з яких 12000 грн - заборгованість за тілом кредиту а 66840 грн - заборгованість за процентами за користування кредитними коштами.

Як вбачається з вищезазначеного розрахунку заборгованості за період з 07 березня 2020 року до 03 вересня 2020 року відповідач сплатив 22032 грн процентів за користування кредитними коштами.

Починаючи з 04 вересня 2020 року ОСОБА_1 , припинив сплачувати кошти на погашення заборгованості за договором про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року.

За період з 04 вересня 2020 року по 13 вересня 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» на нараховувало проценти за користування кредитними коштами в розмірі 2040 грн за процентною ставкою 1.7 % в день.

За період з 14 вересня 2020 року до 12 березня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» нарахувало проценти за користування кредитними коштами в розмірі 64800 грн за процентною ставкою 3 % в день.

Судом першої інстанції встановлено, що проценти за користування кредитними коштами нараховано з врахуванням розміру передбаченої договором процентної ставки та в межах строку дії договору про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року, передбаченими умовами договору, з врахуванням додаткових угод до цього договору.

Відповідач, всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надав суду належних та допустимих доказів на спростування наданого кредитодавцем розрахунку заборгованості, в тому числі і таких, що підтверджували б сплату заборгованості в повному обсязі чи відсутність такої.

Обгрунтовуючи доводи апеляційної скарги, представник відповідача зазначив про те, що нараховані проценти за користування кредитом становлять 1227.46 грн., мотивуючи тим, що право позивача нараховувати проценти припинилося з 12.03.2021 року.

Такі доводи апеляційної скарги суперечать умовами договору про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року, а також вищезазначеним договорам про зміну умов договору про надання кредиту, укладених між ТзОВ «Алекскредит» та ОСОБА_1 , які ним підписані за допомогою одноразового ідентифікатора, і які не оскаржувалися, а відтак є чинними.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що у встановлений договором строк ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти за користування кредитними коштами в повному розмірі, відтак наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Алекскредит» заборгованості за договором про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 рокув розмірі 78840 грн., з яких 12000 гривень ? заборгованість за тілом кредиту та 66840 гривень - заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами.

Доводи апеляційної скарги щодо нарахування процентів за користування кредитними коштами поза межами строку дії договору про надання кредиту № 3359647 від 07 березня 2020 року спростовуються матеріалами справи, в тому числі і умовами цього договору з врахуванням додаткових угод до нього та наданим позивачем розрахунком заборгованості.

Покликання апелянта на те, що ОСОБА_1 сплатив 22032.00 грн на погашення заборгованості не свідчать про неправильне нарахування заборгованості, оскільки сплачені відповідачем кошти враховані в розрахунку заборгованості, як сплата процентів за користування кредитними коштами.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суд першої інстанції, які достатньо мотивовані.

Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» («Pronina v. Ukraine») від 18 липня 2006 року, заява № 63566/00, § 23).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Стаття 375 ЦПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки оскаржуване рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 -залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 29 серпня 2025 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її ухвалення, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення постанови.

Постанова складена 19 лютого 2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк