Справа № 461/1759/25
Провадження № 2/461/1822/26
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті зустрічного позову

19.02.2026 Галицький районний суд м. Львова у складі: головуючої судді Павлюк О. В., за участю секретаря судового засідання Гнаткович В. С., представника відповідача Луня Б. М., розглянувши у судовому засіданні клопотання представника Відповідачки про прийняття зустрічної позовної заяви у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні судді Галицького районного суду м. Львова Павлюк О. В. перебуває вказана цивільна справа.

Ухвалою від 03.04.2025 суд відкрив провадження у цій справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення/виклику сторін, встановивши сторонам строк для подання заяв по суті справи.

Ухвалою від 16.05.2025 суд за клопотанням представника Відповідачки призначив розгляд цієї справи у судовому засіданні з повідомленням/викликом сторін.

17.02.2026 представник Відповідачки адвокат Луньо Б. М. скерував до суду зустрічну позовну заяву, у якій просив зобов`язати ТОВ «ФК «Сонаті» здійснити по Кредитному договору № Z06.00206.003958910 від 21.05.2018, укладеному між АТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 перерахунок платежів, а саме зарахування плати за обслуговування кредиту на погашення інших платежів, виходячи при цьому із фактичної суми отриманого кредиту відповідно до Заяви про видачу готівки 477_200- від 21.05.2018 у 66935,79 грн.

Представник відповідачки адвокат Луньо Б. М. у судовому засіданні підтримав клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви для спільного розгляду з первісним позовом.

Інші учасники, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилися, що, на думку суду, не перешкоджає розгляду питання про прийняття/неприйняття зустрічної позовної заяви.

Суд, заслухавши представника відповідачки, оглянувши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Право на ефективний судовий захист закріплено у статті 2 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року та в статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7, 11 до Конвенції (далі Конвенція).

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановлений законом.

Європейський суд з прав людини, розглядаючи справи щодо порушення права на справедливий судовий розгляд, тлумачить вказану статтю як таку, що не лише містить детальний опис гарантій, надаваних сторонам у цивільних справах, а й захищає у першу чергу те, що дає можливість практично користуватися такими гарантіями, - доступ до суду.

У справі «Юніон Аліментаріа Сандерс проти Іспанії» від 07 липня 1989 року ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суд виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини, так у справі «Круз проти Польщі» від 19.06.2001, в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

За змістом вищезазначеної норми процесуального права, умовою прийняття зустрічного позову є доцільність сумісного розгляду основного і зустрічного позовів. Доцільно їх розглядати в одному процесі тоді, коли це дозволить більш повно і об`єктивно дослідити обставини справи, встановити справжні взаємини сторін, виключити винесення взаємосуперечливих або взаємовиключних судових рішень. І, навпаки, недоцільно розглядати ці вимоги сумісно тоді, коли це затягне розгляд справи, а вимоги повністю можуть бути розглянуті окремо.

У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 у справі № 522/9011/19 зазначено, що згідно з ч.2 ст. 193 ЦПК України зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов`язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Отже, прийняття зустрічного позову можливе за дотримання умов, передбачених частиною другою статті 193 ЦПК України, і залежить від того, наскільки суд вважає за доцільне розглядати цей позов у одному провадженні з первісним.

У цьому випадку, суд не вважає за доцільне розглядати вказану зустрічну позовну заяву в одному провадженні з первісним позовом, оскільки спільний їх розгляд істотно розширить предмет доказування та збільшить обсяг доказового матеріалу, ускладнить вирішення спору та затягне розгляд справи, а вимоги за зустрічним позовом повністю можуть бути розглянуті окремо.

Крім того, суд наголошує, що вирішення питання про прийняття у провадження зустрічного позову є правом суду, а відмова у прийнятті зустрічної позовної заяви не позбавляє права заявника звернутись до суду зі зазначеним позовом в загальному порядку.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні клопотання про прийняття зустрічної позовної заяви, та її повернення заявнику, що не позбавляє відповідачку права пред`явити позов у загальному порядку.

Керуючись ст.193, 194, 258-260, 353 ЦПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

1. У задоволенні клопотання представника Відповідачки про прийняття зустрічної позовної заяви у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» до ОСОБА_1 , третя особа: Акціонерне товариство «Ідея Банк», про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

2. Зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сонаті» про захист прав споживачів повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення). Учасник справи, якому ухвала не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 19.02.2026.

Суддя Ольга ПАВЛЮК