ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1657/26 Справа № 932/5324/25 Суддя у 1-й інстанції - Петунін І. В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
УХВАЛА

про закриття провадження

18 лютого 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Красвітної Т.П., Халаджи О.В.

за участю секретаря судового засідання Кирилішиної В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №932/5324/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» - адвоката Богданова Євгена Володимировича на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року, ухвалене у складі судді Петуніна І.В., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовом до відповідача ПрАТ «СК «АСКО ДС» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

В обґрунтування якого вказала, що 15 лютого 2024 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Гранд Вітара» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 . Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_3 отримала несумісні з життям тілесні ушкодження, від яких загинула на місці.

Постановою СУ ГУНП в Донецькій області від 29 березня 2024 року кримінальне провадження закрите у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

Вказує, що внаслідок вищевказаної ДТП їй, як матері загиблої, було завдано матеріальну та моральну шкоду.

Відповідачем в рахунок відшкодування моральної шкоди, встановленої п.27.3 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон №1961-ІV) їй виплачено 85 200 грн. та в рахунок відшкодування витрат на поховання, передбачених п.27.4 ст.27 Закону №1961-ІV виплачено 9 550 грн.

Крім того, відповідно до п.27.2 ст.27 Закону №1961-ІV, вона має право на відшкодування утриманцям загиблої особи у розмірі 36 мінімальних місячних заробітних плат, що в розрахунку становить 255 600 грн. (7100 грн. х 36).

Зазначає, що відповідно до п.27.5 ст.27 Закону №1961-ІV, загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`я однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду.

Постановою НБУ від 30 травня 2022 року №109 «Про розміри страхових сум за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхових сум за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих встановлений ліміт у сумі 320 000 грн.

У зв`язку з чим просить стягнути з відповідача на свою користь в рахунок відшкодування пов`язаного з втратою годувальника для матері пенсіонерки, встановленої 27.2 ст.27 Закону №1961-ІV. відшкодування у сумі 225 250 грн. (320 000 85 200 9 550).

Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АСКО ДС» задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в сумі 225250 грн,. стягнуто з ПрАТ «СК «АСКО ДС» на користь держави судовий збір в сумі 2252,50 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням представник ПрАТ «СК «АСКО ДС» - адвокат Богданов Є.В. подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та закрити провадження по справі на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що станом на день винесення оскаржуваного рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року є таке, що набрало законної сили рішення суду у справі, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зазначає, що представник ОСОБА_1 - адвокат Найда К.В. 11 лютого 2025 року звернулась до Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи та просила суд стягнути з ПрАТ «СК «АСКО ДС» 225 250 грн. страхового відшкодування та 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішенням Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи було відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 26 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Найда К.В. задоволено, рішення Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28 квітня 2025 року - скасовано та ухвалено нове судове рішення, яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПрАТ «СК «АСКО ДС» страхове відшкодування у розмірі 225 250 грн. та 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не зважаючи на рішення від 28 квітня 2025 року Довгинцівського районного суду міста Кривого Рогу, представник ОСОБА_1 - адвокат Найда К.В. 14 травня 2025 року повторно звернулась до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовом до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника.

Вважає, що Довгинцівським районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, Дніпровським апеляційним судом у цивільній справі №211/1381/25 та Шевченківським районним судом міста Дніпра у цивільній справі №932/5324/25 розглянуто ідентичні позовні вимоги, оскільки представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Найда К.В. подала два ідентичних позови до одного відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав до різних судів та отримала два рішення про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «АСКО ДС» страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в сумі по 225 250 грн., що є зловживанням своїм правом у розумінні п.2 ч.2 ст.44 ЦПК України.

У зв`язку з чим просить апеляційну скаргу задовольнити, судове рішення скасувати, провадження по справі закрити на підставі п.3 ч.1 ст.255 ЦПК України.

Представник позивача своїм правом на подачу відзиву не скористалась.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання апеляційного суду не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Апеляційний суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились в судове засідання оскільки, відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Як випливає зі змісту пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України, підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалене між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 червня 2019 року у справі №320/9224/17 (провадження №14-225цс19) зазначила, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами. Тобто згідно з вказаним пунктом підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі (пункти 26, 27).

За змістом наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі №917/1739/17 (провадження №12-161гс19) вказано, що предмет позову це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів. Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу».

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасно зміна і предмета і підстав позову не допускається. Разом з тим не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19).

Аналогічні висновки містяться в постановах Верховного Суду від 28 липня 2021 року у справі № 640/9380/19 (провадження № 61-6741св21), від 15 листопада 2021 року у справі № 428/9280/20 (провадження № 61-12194св21), від 21 грудня 2021 року у справі № 295/983/21 (провадження № 61-13906св21).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах, які розглядаються судами, одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У справі, що переглядається №932/5324/25, як вбачається зі змісту позовних вимог, представник ОСОБА_1 - адвокат Найда К.В. звернулась до Шевченківського районного суду міста Дніпра з позовом до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника у розмірі 225 250 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року позов задоволено, стягнуто з ПрАТ «СК «АСКО ДС» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування, пов`язане з втратою годувальника в сумі 225 250 грн. та стягнуто з ПрАТ «СК «АСКО ДС» на користь держави судовий збір в сумі 2 252,50 грн.

Між тим, постановою від 26 серпня 2025 року Дніпровського апеляційного суду, за результатами перегляду рішення Довгинцівського районного суду м.Кривого Рогу від 28 квітня 2025 року у справі №211/1381/25, задоволено аналогічні позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АСКО ДС» про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. Стягнуто з ПрАТ «СК «АСКО ДС» страхове відшкодування у розмірі 225 250 грн. та 25 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Отже встановивши, що вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «СК «АСКО ДС» у справі, яка переглядається та в іншій справі є тотожними у відповідній частині, спір виник між тими самими сторонами, про той самий предмет відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у розмірі 225 250 грн. та з тих самих підстав, колегія суддів доходить висновку про те, що відповідач ПрАТ «СК «АСКО ДС» не може двічі нести тягар сплати страхового відшкодування з одних й тих же підстав, тому оскаржуване рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року підлягає скасуванню, а провадження у справі № 932/5324/25 - закриттю.

Доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, не заперечувались стороною позивача, а тому апеляційна скарга підлягає задовольнити.

Відповідно до вимог частини 1 статті 377 ЦПК України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в апеляційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1, 7, 13 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на висновок про закриття провадження, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 367, 374, 377, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» - адвоката Богданова Євгена Володимировича - задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року - скасувати.

Провадження у справі №932/5324/25 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» про стягнення страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника, за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АСКО ДС» - адвоката Богданова Євгена Володимировича на рішення Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29 вересня 2025 року - закрити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Судді:

Повний текст ухвали складено 18.02.2026

Головуючий суддя О.В. Агєєв