ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2026 року

м. Київ

справа № 357/16644/23

провадження № 61-17094св24

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Білоцерківська міська рада,

провівши в порядку письмового провадження попередній розгляд справи за касаційною скаргою Білоцерківської міської ради на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року в складі судді Цуранова А. Ю. та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року в складі колегії суддів: Березовенко Р. В., Лапчевської О. Ф., Мостової Г. І.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог заяви

У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заяво, у якій просила: визнати відумерлою спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; передати майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яке складається з вищевказаного житлового будинку, у власність територіальної громади міста Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради.

На обґрунтування заяви зазначала, що 13 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір № CNL-0ВВ/055/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 77 000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13 вересня 2007 року ОСОБА_3 уклала із ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», договір іпотеки № РCNL-0ВВ/055/2007, за умовами якого передала в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 .

В подальшому ПАТ «ОТП Банк» продав права кредитора ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 29 червня 2010 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» борг в сумі 1 605 296,33 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2017 року відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання спадщини відумерлою, оскільки ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 .

Разом з тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до нотаріальної контори з претензією до спадкоємців померлого ОСОБА_2 , на підставі якої заведена спадкова справа.

Спадкоємці ОСОБА_2 із заявами про прийняття (відмови від прийняття) спадщини не звертались, відомості про спадкоємців за законом або заповітом, місце їх проживання або роботи відсутні.

03 грудня 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклало з ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» договір факторингу, за яким останньому передано право грошової вимоги за кредитним договором № CNL-0BB/055/2007 від 13 вересня 2007 року, а 03 грудня 2020 року ОСОБА_4 уклала з ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» договір про відступлення права вимоги за вказаним кредитним договором. Також 03 грудня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест-Кредо» уклало з ОСОБА_4 договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № PCNL-0BB/055/2007.

Таким чином, до ОСОБА_4 перейшли всі права кредитодавця та первісного іпотекодержателя, в тому числі і до спадкоємців померлого ОСОБА_2 , який фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , але не встиг її оформити.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла. До складу спадщини після її смерті входить право вимоги за кредитним договором № CNL-0BB/055/2007 від 13 вересня 2007 року. Факт спадкування нею вказаного права вимоги підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 серпня 2023 року.

З огляду на відсутність у ОСОБА_5 спадкоємців, наявні підстави для визнання його спадщини відумерлою.

Короткий зміст судових рішень в справі

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року, заяву задоволено.

Визнано відумерлою спадщину померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яка складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 . Передано майно померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , яке складається з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у власність територіальної громади міста Біла Церква в особі Білоцерківської міської ради.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з обґрунтованості заяви ОСОБА_1 з огляду на відсутність спадкоємців після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , які б у встановленому законом порядку прийняли спадщину, а також з огляду на її право як кредитора спадкодавця звернутися із заявою про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Короткий зміст та узагальнені доводи касаційної скарги

У грудні 2024 року Білоцерківська міська рада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просила скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року й ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні заяви.

На обґрунтування касаційної скарги зазначала про необхідність відступлення від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2019 року в справі № 199/353/17-ц, від 20 січня 2021 року в справі № 644/3546/17, від 08 листопада 2021 року в справі № 646/6443/18, від 15 грудня 2021 року в справі № 442/3046/20, які застосовано судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні (пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України).

Заявник не виконала обов'язок, передбачений статтею 335 ЦПК України, а саме не зазначила у заяві інформацію про відсутність спадкоємців за заповітом та за законом після смерті ОСОБА_2 .

Оскільки ОСОБА_1 не довела факт відсутності у ОСОБА_2 спадкоємців, як того вимагає стаття 1277 ЦК України, визнання спадщини відумерлою може призвести до порушення законних прав його ймовірних спадкоємців.

Суди не врахували, що ОСОБА_1 , яка є іпотекодержателем та кредитором померлої ОСОБА_3 , проживає у спірному будинку, не встановили наявність правових підстав для цього.

Заявник обрала неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, передача права іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог за рахунок вартості предмета іпотеки забезпечить захист її порушених прав.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 30 грудня 2024 року відкрито касаційне

провадження у справі та витребувано її матеріали з Білоцерківського міськрайонного суду Київської області.

27 січня 2025 року справа № 357/16644/23 надійшла до Верховного Суду.

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною першою статті 400 ЦПК України, переглядаючи

у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів

та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного

провадження, перевіряє правильність застосування судом першої або

апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може

встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були

встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність

або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над

іншими.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з таких підстав.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що 13 вересня 2007 року ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк» уклали кредитний договір № CNL-0ВВ/055/2007, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 77 000,00 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 13 вересня 2007 року ОСОБА_3 уклала із ЗАТ «ОТП Банк» договір іпотеки № РCNL-0ВВ/055/2007, за умовами якого передала в іпотеку банку житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 05 листопада 2010 року, укладеного між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», у зв`язку з укладенням між ними договору купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н від 05 листопада 2010 року, банк передав товариству право вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення, в тому числі за кредитним договором № CNL-0ВВ/055/2007 від 13 вересня 2007 року та договором іпотеки № РCNL-0ВВ/055/2007 від 13 вересня 2007 року.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 1 605 296,33 грн заборгованості за кредитним договором № CNL- 0ВВ/040/2007 від 26 липня 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 померла.

Після смерті ОСОБА_3 . Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу № 202/2013.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 грудня 2017 року, яке набрало законної сили, відмовлено у задоволенні заяви ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про визнання спадщини відумерлою.

Рішення обґрунтоване тим, що спадкоємець ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки був постійно зареєстрований разом з нею за однією адресою до дня її смерті, а отже спадщина не є відумерлою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.

01 лютого 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори з претензією до спадкоємців померлого ОСОБА_2 .

Листом від 06 лютого 2018 року за вих. №262/02-14 Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора повідомила ТОВ «ОТП Факторинг Україна» про те, що на підставі претензії була заведена та розпочата спадкова справа № 34/2018. Також повідомлено, що спадкоємці ОСОБА_2 із заявами про прийняття (відмову від прийняття) спадщини не звертались, відомості про спадкоємців за законом або заповітом, місце їх проживання або роботи не відомі.

03 грудня 2020 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» укладено договір факторингу, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передало, а ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» прийняло право грошової вимоги і стало кредитором за кредитним договором № CNL-0BB/055/2007 від 13 вересня 2007 року, укладеним між ОСОБА_3 та ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк».

03 грудня 2020 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» уклало з ТОВ «Фінансова компанія Інвест-кредо» договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки № РCNL-0ВВ/055/2007 від 13 вересня 2007 року.

03 грудня 2020 року ТОВ «Інвест-Кредо» та ОСОБА_4 уклали договір про відступлення права вимоги (цесія), згідно з умовами якого товариством відступило, а ОСОБА_4 набула цедентові права за кредитним договором № CNL-0BB/055/2007 від 13 вересня 2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та ОСОБА_3

03 грудня 2020 року ТОВ «Фінансова компанія Інвест-Кредо» уклало з ОСОБА_4 договір відступлення права вимоги за договором іпотеки № РCNL-0ВВ/055/2007 від 13 вересня 2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 померла.

Після смерті ОСОБА_4 . Друга Білоцерківська державна нотаріальна контора відкрила спадкову справу № 853/2021.

Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулась її дочка ОСОБА_1 . Іншим спадкоємцем першої черги є чоловік померлої ОСОБА_6 , який відмовився від прийняття спадщини.

12 серпня 2023 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на право вимоги до ОСОБА_3 щодо виконання нею зобов`язань, які виникли з кредитного договору № CNL-0BB/055/2007 від 13 вересня 2007 року та договору іпотеки.

В матеріалах справи наявний виконавчий напис приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І. М. від 26 листопада 2009 року, реєстровий №11132, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення у безспірному порядку на нерухоме майно ОСОБА_3 - житловий будинок АДРЕСА_1 , на підставі договору іпотеки від 13 вересня 2007 року, реєстровий №3425. Вказаний виконавчий напис містить відмітку державного виконавця про закінчення виконавчого провадження 22 жовтня 2013 року на підставі пункту 3 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» (смерть або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи-сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва).

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Відповідно до пункту 8 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання спадщини відумерлою.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України).

Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частиною третьою статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

У частині першій статті 1269 ЦК України зазначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини

Відповідно до статті 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходженням основної частини рухомого майна зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Заява про визнання спадщини відумерлою може також бути подана кредитором спадкодавця, а якщо до складу спадщини входять земельні ділянки сільськогосподарського призначення - власниками або користувачами суміжних земельних ділянок. У такому разі суд залучає до розгляду справи органи місцевого самоврядування за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Територіальна громада, яка стала власником відумерлого майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Якщо власниками відумерлого майна стали декілька територіальних громад, вимоги кредиторів спадкодавця задовольняються територіальними громадами пропорційно до вартості відумерлого майна, набутого у власність кожною з них.

Встановивши відсутність спадкоємців після смерті ОСОБА_2 , які б в установленому законом порядку прийняли спадщину, ту обставину, що з часу відкриття спадщини минуло понад 10 років, а також з огляду на право кредитора спадкодавця звернутися із заявою про визнання спадщини відумерлою після спливу одного року з часу відкриття спадщини, суди попередніх інстанцій, дійшли обґрунтованого висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 про визнання спадщини відумерлою є законними та обґрунтованими, у зв`язку із чим її заява підлягає задоволенню.

Наведене узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 19 листопада 2019 року у справі № 199/353/17-ц, від 20 січня 2021 року у справі № 644/3546/17, від 08 листопада 2021 року в справі № 646/6443/18, від 02 жовтня 2024 року у справі № 357/2501/22.

Посилання міської ради на те, що після смерті ОСОБА_2 ймовірно існують спадкоємці, права яких будуть порушені внаслідок визнання спадщини відумерлою, висновків судів не спростовують, оскільки з часу відкриття спадщини минуло понад 10 років, відомостей про те, що спадкоємці ОСОБА_2 вчинили будь-які дії щодо прийняття спадщини, чи є такими, що прийняли спадщину в силу закону, матеріали справи не містять і таких доказів судам не надано.

Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Верховний Суд наголошує на тому, що у разі подання касаційної скарги з підстави, визначеної у пункті 2 частини другої статті 389 ЦПК України, заявник має навести належне обґрунтування існування такої підстави.

Проте, Білоцерківська міська рада у касаційній скарзі не наводить належних аргументів, які б переконливо доводили необхідність відступлення від висновків Верховного Суду, викладених у постановах Верховного Суду від 19 листопада 2019 року в справі № 199/353/17-ц, від 20 січня 2021 року в справі № 644/3546/17, від 08 листопада 2021 року в справі № 646/6443/18, від 15 грудня 2021 року в справі № 442/3046/20.

Інші доводи касаційної скарги не дають підстав для скасування

оскаржуваних судових рішень, оскільки зводяться до необхідності

переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, що знаходиться поза

межами повноважень суду касаційної інстанції.

Обставин, які є обов`язковими підставами для скасування судових рішень,

касаційний суд не встановив.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Згідно з частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Оскаржувані судові рішення відповідають вимогам закону й підстав для їх скасування немає.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу

Білоцерківської міської ради залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду залишити без змін.

Керуючись статтями 400, 401, 409, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі

колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Білоцерківської міської ради залишити без задоволення.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28 травня 2024 року та постанову Київського апеляційного суду від 12 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

А. Ю. Зайцев

Є. В. Коротенко