Справа № 489/5448/20
Провадження №6/489/31/26
У Х В А Л А

23 лютого 2026 м. Миколаїв

Інгульський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді Рум`янцевої Н.О., із секретарем судових засідань Горецькою П.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталресурс" про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

встановив.

Представник заявника звернувся до суду з заявою, якою просить: замінити стягувача у виконавчому листі виданому Ленінським районним судом м. Миколаєва у цивільній справі № 489/5448/20 з АТ КБ «ПриватБанк» на його правонаступника ТОВ «Капіталресурс»; видати дублікат виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва у цивільній справі № 489/5448/20. Посилаючись на те, що 28 січня 2021 Ленінський районний суд м. Миколаєва ухвалив рішення по справі № 489/5448/20. 12 березня 2021 по вказаній справі видано виконавчий лист. 22 серпня 2025 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Капіталресурс» укладено Договір факторингу № 8-22-08/2025, за яким було відступлено права вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором з ОСОБА_1 . Отже, кредитор за договором змінений з АТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «Капіталресурс». На примусовому виконанні в Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 65326760 з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа. 25 листопада 2024 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Проте, ані постанова від 25.11.2024, ані оригінал виконавчого листа у цивільній справі № 489/5448/20 на адресу АТ КБ «Приватбанк» не надходили, а тому зазначений виконавчий лист не був переданий ТОВ «Капіталресурс» як новому кредитору відповідно до Договору факторингу № 8-22-08/2025 від 22.08.2025 року. Таким чином, виконавчий лист у цивільній справі № 489/5448/20 був втрачений. У зв`язку із зазначеним ТОВ «Капіталресурс» на даний час у зв`язку з відсутністю виконавчого документу не може реалізувати свої права, як стягувача, що гарантовані законодавством України.

Сторони у судове засідання не з`явилися, що не перешкоджає розгляду справи по суті у відповідності до приписів статті 442 ЦПК України.

Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.01.2021, стягнуто з ОСОБА_1 користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», заборгованість за кредитним договором № б/н від 16 лютого 2011 року в розмірі 20831 грн. 12 коп.

В задоволенні позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованості за простроченими відсотками у розмірі 8024 грн. 69 коп. - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1517 грн. 44 коп.

12 березня 2021 Ленінським районним судом м, Миколаєва видано виконавчий лист по вказаній справі.

22 серпня 2025 між АТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «Капіталресурс» було укладено Договір факторингу №8-22-08/2025, за яким було відступлено право вимоги за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором №б/н від 16.02.2011, укладеним АТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_1 .

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). А підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» сторонами виконавчого провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення. У разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно статті 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктів 1, 2 частини 1 статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Частинами 1, 2, 5 статті 442 ЦПК України визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

Аналіз наведених норм права, дає підстави дійти висновку, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв`язку з вибуттям правопопередника після постановлення щодо нього судового рішення i заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, у тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов`язки, або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Згідно Правової позиції, висловленої Верховним судом України в постанові від 20.11.2013 року (справа №6-122 цс 13), виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 378 ЦПК України, ст. 8 ЗУ «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав , у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

При цьому, по своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.

Без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

В зв`язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що заміна сторони виконавчого провадження може мати місце не лише в тому випадку, якщо існує відкрите виконавче провадження, а і в тому випадку коли відступлено право вимоги особою яка не є стороною виконавчого провадження, але потенційно є стягувачем за рішенням суду.

З огляду на викладене, з урахуванням наданих доказів по справі, суд вважає за можливе замінити стягувача його правонаступником, а тому заява в частині заміни стягувача підлягає задоволенню.

Щодо вимог про видачу дубліката виконавчого листа по справі № 489/5448/20, суд приходить до наступного.

Заявник зазначає, що виконавчий лист перебував на виконанні, проте, після винесення постанови про повернення виконавчого документу стягувачу, було втрачено.

З інформаційної довідки про виконавче провадження, вбачається, що у Інгульському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) перебувало виконавче провадження № 65326760 з примусового виконання виконавчого листа, виданого по справі № 489/5448/20.

25 листопада 2024 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, згідно п. 2 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з пунктом 9 статті 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема, обов`язковість судового рішення.

Статтею 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно з підпунктом 17.4 пункту 1 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, вкрадено, знищено або істотно пошкоджено.

При вирішенні питання про видачу дубліката виконавчого листа у зв`язку з його втратою заявник повинен подати докази на підтвердження втрати виконавчого листа, а суд має перевірити, чи не було виконано рішення суду на підставі якого його видано, чи не втратило судове рішення законної сили, чи не пропущений строк на пред`явлення до виконання.

Частиною четвертою статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Велика Палата Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11 (провадження № 14-308цс19) зробила висновок, якщо строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.

У постанові Верховний Суд від 19 квітня 2021 року у справі № 2-1316/285/11 (провадження № 61-34св21) зазначив, що єдиною підставою для видачі судом дубліката виконавчого листа є його втрата. Сам факт відсутності виконавчого документа у стягувача та в органі державної виконавчої служби свідчить про те, що його було втрачено.

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від: 09 жовтня 2019 року у справі № 2-6471/06 (провадження № 61-11034св19), 03 лютого 2021 року у справі № 643/20898/13-ц (провадження № 61-17590св20), 13 травня 2022 року у справі № 1005/7135/2012 (провадження № 61-18577св21) тощо.

Дослідивши матеріали справи та заяви, суд приходить до висновку про те, що звертаючись із заявою про видачу дублікату виконавчого листа по вищевказаній справі заявник на даний час не надав жодних доказів втрати первісним стягувачем виконавчого листа по зазначеній справі, а також не обґрунтував факт невиконання рішення по вказаній справі і ті обставини, що строк виконання рішення ще не сплинув. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні, як необґрунтованої належними доказами, заяви ТОВ «Капіталресурс» в частині видачі дублікату виконавчого листа по цивільній справі №489/5448/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Керуючись ст.ст. 433, 442 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталресурс" про заміну сторони у виконавчому листі та видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Замінити стягувача у виконавчому листі № 2/489/682/21 (справа № 489/5448/20), виданому 12 березня 2021 Ленінським районним судом м. Миколаєва по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Капіталресурс», .

У задоволенні заяви про Товариства з обмеженою відповідальністю "Капіталресурс" про видачу дубліката виконавчого документа по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Ухвала набирає законної сили після її підписання та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційні скарги подаються учасниками справи в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua або за веб-адресою Судової влади України: https://court.gov.ua/fair/.

Повний текст судового рішення складено «23» лютого 2026.

Суддя Н.О. Рум`янцева