Провадження № 2/932/790/22
і м е н е м У к р а ї н и
28 січня 2026 року м.Дніпро
Шевченківський районний суд міста Дніпра у складі:
головуючої суддi Коваленко Т.О.,
за участі секретарів Прусака А.О., Острянин В.В.,
учасники судового процесу:
позивач ОСОБА_1 (відсутня),
представник позивача ОСОБА_2 ,
відповідач 1 ОСОБА_3 ,
відповідач 2 ОСОБА_4 (відсутній),
представник відповідача Васильєв П.С.,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi у місті Дніпрі Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення,
І. Стислий виклад позиції позивача.
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду міста Дніпра із позовом до відповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення.
В обґрунтування позовних вимог вказала, що ОСОБА_1 на підставі рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ у цивільній справі 2-3068/2008 від 28.10.2008 належить право власності на домоволодіння АДРЕСА_1 , яку згідно розпорядження Дніпровського міського голови №765-р від 22.09.2010 перейменовано на АДРЕСА_2 та змінено нумерацію вказаного домоволодяння на буд. АДРЕСА_3 .
4 лютого 2010 року та 01 квітня 2010 року між сторонами були укладені попередні договори купівлі-продажу домоволодіня, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , відповідно до умов якого сторони повинні були укласти основний договір купівлі-продажу не пізніше 30.08.2010.
Позивач ОСОБА_1 надала згоду ОСОБА_3 вселитися до вищевказаного домоволодіння, оскільки відповідачу у зв`язку з продажем її майна ніде було де жити. При настані строку укладення основного договору купівлі-продажу відповідач відмовилася виконувати умови договору. Крім того, відповідач ОСОБА_3 без відома позивача ОСОБА_1 вселила у спірне домоволодіння свого сина ОСОБА_4 та провела перепланування домоволодіння, самовільно облаштувавши у кладовій кімнаті туалет, що обмежує права позивача як власника цього майна та розпорядженням ним.
ІІ. Рух справи.
На підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.08.2025 на виконання рішення Вищої ради правосуддя від 09.06.2025 № 1229/0/15-25 про відсторонення судді ОСОБА_5 від здійснення правосуддя, головуючою суддею у цій справі визначена суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра Коваленко Т.О.
Ухвалою від 11.08.2025 цивільну спаву за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення прийнято до провадження судді, визначено розглядати справу за правилами загального провадження, продовживши розгляд справи зі стадії судового розгляду. Судові засідання призначені на 15.09.2025, 08.10.2025, 05.11.2025, 01.12.2025, 20.01.2026
20.01.2026 суд перейшов до стадії прийняття рішення.
ІІІ. Заяви (клопотання), позиції учасників справи.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, доручила представляти свої інтереси представникові ОСОБА_2 .
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 надала пояснення аналогічні доводам, викладеним у позовній заяві, просила її задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3 в суді пояснила, що в 2010 році їй через агенство показали цей будинок, запевнили, що рішення, на підставі якого встановлювалося право власності на нього, має юридичну силу. В цьому будинку ніхто не жив, в ньому не було належних умов для проживання. В 2010 році вона і позивач уклали попередній договір купівлі-продажу, ціна покупки була узгоджена, домовилися здійснити купівлю-продаж будинку за 25 тис. доларів, також, вона погодилася зробити ремонт. Позивач завіряла, що вона доробляє документи на будинок. У серпні 2010 вона нагадала за угоду, ходила в агентство, просила закінчити оформлення угоди купівлі-продажу. Вона, дійсно, зробила у будинку туалет, до цього в туалет ходили до позивача, яка проживала в іншому будинку поруч. Вона зрозуміла, що з будинком «попала», звернулася із позовом до суду щоб узаконити договір купівлі-продажу. Її позов задовольнити, але коли вона хотіла зареєструвати рішення суду, їй це не вдалося. Виявилося, що у будинку виявлені самочинно збудовані примішення. Вона багато років намагалася отримати право власності на будинок і, нарешті, їй це вдалося. Вона отримала рішення Дніпровської міської ради і зареєструвала право власності на будинок. І вона, і її син зареєстровані у спірному житлі з моменту, коли вона отримала право власності на будинок, 15.09.2021. Її син ОСОБА_4 не проживає в України приблизно з 2016 року, він виїхав з країни десь у віці 20 років. Виїхав у Польщу, отримав право на проживання два роки тому. Син там навчався, зараз працює. Востаннє в Україну син приїжджав у 2021 році, коли реєструвався у спірному будинку. У задоволенні позовних вимог позивачу просила відмовити.
Відповідач ОСОБА_4 до суду не з`явився по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства, клопотання про відкладення розгляду справи або відомості про поважність відсутності в судовому засіданні від нього до суду не надходили. Правом на подачу відзиву під час розгляду справи по суті не скористався.
Представник відповідачів ОСОБА_6 проти позову заперечив. Зазначив, що позов, наразі є неактуальним, оскільки подавався ще у 2012 році, а з того часу багато що змінилося. На цей час зареєстроване право власності на спірний будинок на відповідача ОСОБА_7 . Не обгрунтовано якою нормою керується позивач, порушуючи питання про виселення відповідача і її сина зі спірного домоволодіння.
ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.
Судом установлено, що рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровськ від 28.10.2008 (справа № 2-3068/2008) за позивачем ОСОБА_1 визнано право власності на самовільне будівництво, а саме житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
4 лютого 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений попередній договір купівлі продажу, згідно з яким позивач ОСОБА_1 отримала від відповідача ОСОБА_3 завдаток у розмірі 2000 доларів США в рахунок майбутньої угоди з купівлі-продажу обєкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 4 цього договору, договір купівлі-продажу має бути нотаріально посвідченим не пізніше 30.08.2010 включно.
2 квітня 2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 укладений ще один попередній договір купівлі-продажу, згідно з яким позивач ОСОБА_1 отримала від відповідача ОСОБА_3 завдаток у розмірі 8000 доларів США в рахунок майбутньої угоди з купівлі-продажу обєкту нерухомості за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно п. 4 цього договору, договір купівлі-продажу має бути нотаріально посвідченим не пізніше 30.08.2010 включно.
15.05.2010 зі згоди виконавчого комітеру Бабушкінської районної у місті Дніпропетровську ради (рішення № 69 від 19.02.2010) ОСОБА_3 , діяючи від свого імені та від імені свого неповнолітнього сина ОСОБА_4 продала квартиру АДРЕСА_4 .
За інформацією з довідки від 06.10.2010, виданої квартальним комітетом № 15, ОСОБА_3 проживає за адресою: АДРЕСА_1 , разом із сином ОСОБА_4 , без реєстрації з 15.05.2010.
Відповідно наданої ОСОБА_1 інформації КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентарізіції» від 07.05.12 на момент проведення технічної інвентирізації 07.06.2006 домоволодіння АДРЕСА_1 (розпорядженням Дніпропетровського голови № 765-р від 22.09.2010 присвоєно нову адресу АДРЕСА_2 ) приміщення поз. 1-8 площею 1.6 м2 було проінвентаризовано як кладова (за призначенням). При наступному проведенні інвентарізації 15.10.2010 було зафіксовано зміну призначення зазначеного приміщення кладової у туалет (влаштовано сантехнічний прилад - унітаз), що відповідно було відображено у технічній документації на домоволодіння АДРЕСА_2 . Таким чином зазначене переоблаштування було здійснено у період між вищевказаними датами проведення технічної інвентаризації. Таким чином при здійсненому переплануванні було змінено призначення приміщення кладової у туалет, що відноситься до самочинного.
01.12.2010 ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації права власності на майно за адресою: АДРЕСА_2 (рішення КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради) через те, що в рішенні суду зазначено, що заявницею 21.07.2001 був придбаний недобудований житловий будинок, а згідно матеріалів інвентаризаційної справи житловий будинок був побудований у 1988 році. Також в рішенні суду зазначене приміщення № 8 кладова площею 1,6 кв. м, а за матеріалами інвентаризації приміщення № 8 туалет площе. 1,6 кв. м.
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.11.2012 (справа № 2-3551/11) позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа ТОВ «Імперія Сіті» про стягнення коштів та визнання дійними попередні договорів задоволено частково. З ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто завдаток у сумі 10000 доларів США, та кошти на ремонт домоволодіння в сумі 59252,02 грн та судові витрати. В решті позовних вимог відмовлено (дата рішення виправлена з 5 листопада 2012 року на 29 листопада 2012 року на підставі ухвали від 03.12.2013).

27.06.2019 ОСОБА_1 зверталася до Шевченківського відділення поліції Дніпропетровського відділу поліції ГУНП в Дніпропетровській області із заявою про початок досудового розслідування стосовно ОСОБА_3 за ознаками вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 356 КК України, а саме самоправство. 27.06.2019 складений протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_1 .

За інформацією з витягу № 237823155 від 18.12.2020 з Державного рестру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 83.1 кв.м, житловою площею 44.6 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці із кадастровим номером :02:046:0330, реєстраційний номер 101, розмір частки 1, зарестрований за власником ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 . Підстава для державної реєстрації: договір оренди землі б/н від 25.09.2019, виданий ПН ДМНО ОСОБА_8 ; підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 55807575 від 18.12.2020, приватний нотаріус Виноградова В.Ю., Дніпровський міський нотаріальний округ Дніпропетровської області.

За рішенням Дніпровської міської ради VIII скликання від 22.11.2023 № 109/43 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у м. Дніпрі (13 осіб)» земельну ділянку кадастровий номер: :02:046:0330 передано у власність ОСОБА_3 , АДРЕСА_2 , загальна площа ділянки - 0,10000 га.

У провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська (судді Куцевола В.В.) перебуває цивільна справа №932/7467/21-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Дніпровської міської ради, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Виноградової В.Ю., треті особи: Атестаційна архітектурно-будівельна комісія Міністерства розвитку громад і територій України, Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про визнання недійсним та скасування рішення, припинення права власності.

30.01.2024 Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровськ провадження у цій справі зупинене до розгляду і вирішення справи № 932/7467/21 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про скасування рішення державного реєстратора та припинення права власності.

Постановою від 24.06.2024 Дніпровський апеляційний суд ухвалу Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ від 30.01.2024 скасував, справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду. Ухвала скасована через відсутність належного обгрунтування щодо вчинення у цій цивільній справі № 403/11636/12 необхідних процесуальних дій, зокрема, щодо надання пояснень всіма учасниками справи, дослідження письмових доказів, витребування доказів тощо, що перешкоджає здійсненню висновку про об`єктивну неможливість розгляду цієї справи до вирішення іншої вищевказаної справи № 932/7467/21, яка перебуває у провадженні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровськ. Крім того, зупинивши провадження у справі, суд порушив право позивача на розумні строки розгляду справи, оскільки з часу надходження справи до суду пройшло понад 10 років.

За інформацією, наданою на 12.12.2025 за вих. № 02-13/3/619/2025 суддею Шевченківського районного суду міста Дніпра, у провадженні якого перебуває справа, у справі №932/7467/21 станом на дату надання відповіді, остаточне рішення не прийняте.

V. Оцінка суду.

Вислухавши пояснення представників сторін, відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи та надані суду докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до статті 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч.2 ст.331 ЦПК України).

За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

З наданих суду доказів, на підставі викладених норм права, суд дійшов висновку, що, наразі, на час винесення рішення у цій справі, відповідач ОСОБА_3 є власницею будинку АДРЕСА_2 на підставі наданих суду доказів: витягу № 237823155 від 18.12.2020 з державного рестру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та рішення Дніпровської міської ради VIII скликання від 22.11.2023 року № 109/43 «Про передачу у власність земельних ділянок громадянам у м. Дніпрі (13 осіб)».

Доказів на спростування цих фактів сторона позивачів суду не надала.

Статтею 317 Цивільного кодексу України встановлено, що власникові належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями статті 41 Конституції України та статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно Закону N475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених статтями 16, 386, 391 Цивільного кодексу України.

Відповідач ОСОБА_3 є власницею майна, з адреси якого позивачем ОСОБА_1 порушене питання її виселення, що суперечить вимогам цивільного законодавства та, взагалі, змісту і суті поняття права власності. Лише власникові майна належить виключне право розпоряджатися своїми правами на користування, розпорядження належним йому майном, у тому числі, проживати у цьому майні та, на власний розсуд, визначати цей порядок користування, чи не користування таким майном.

Щодо виселення відповідача ОСОБА_4 , позивачем не доведений сам факт проживання такого у спірному майні на час вирішення між сторонами цього питання. За твердженнями відповідачки ОСОБА_3 її син з 2016 року не проживає на території України, нібито, має право офіційного проживання на території Польщі. Позивачем ці твердження не спростовані, на підтвердження протилежного доказів не надано.

Відповідно до вимог статей 12 і 13 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За умовами частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи (ч. 1 ст. 13 ЦПК України).

На момент розгляду справи по суті стороною позивача не доведені заявлені у позові обставини, а тому задоволений такий позов бути не може.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати, понесені стороною позивача, покладаються на сторону позивача.

Представником відповідача у порядку, встановленому ч. 8 ст. 141 ЦПК України, зроблена відповідна заява 19.12.2024, тому питання про розподіл витрат на правничу допомогу судом буде вирішуватися після ухвалення рішення та надання стороні позивача можливості подати свої заперечення щодо таких витрат.

На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 12, 13, 81, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні житловим будинком шляхом виселення без надання іншого житлового приміщення до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 позивачу ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

В разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження, або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 6 лютого 2026 року.

Учасники судового провадження:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_5 , РНОКПП НОМЕР_2 ;

Представник позивача: ОСОБА_2 , адреса: м.Дніпро, РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач 1: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 ;

Відповідач 2: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_5 ;

Представник відповідача: Васильєв Павло Сергійович, адреса: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Т.О. Коваленко