Справа № 487/1263/26
Провадження № 2-о/487/69/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.02.2026 м. Миколаїв

Cуддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т. А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє її представник адвокат Кострикін О. І., звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просила встановити факт належності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , свідоцтва про право власності на житло від 29 квітня 2002 року (зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 30.05.2022 за № 20862), виданого на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , де одним із співвласником зазначена ОСОБА_2 .

Суд, вивчивши матеріали заяви, дійшов такого висновку.

Так, забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які, відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року за № 3477-IV, застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.

За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб правового захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. ст. 2, 4, 5 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Разом з тим, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні перевірити належність справ до їх юрисдикції та підсудності.

При цьому підсудність визначає коло цивільних справ у спорах, вирішення яких належить до повноважень конкретного суду першої інстанції.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Частиною сьомою ст. 19 ЦПК України визначено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до положень ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно ч. 2 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Відповідно до інформації з Реєстру територіальної громади заявниця ОСОБА_1 з 09.08.2017 і по теперішній час зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що є територією Корабельного району міста Миколаєва.

Як зазначено вище, заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, посилаючись на те, що розбіжності в написанні її ім`я у свідоцтві на право власності на квартиру АДРЕСА_3 , перешкоджає їй у реалізації прав як співвласника вказаного об`єкта нерухомого майна.

При цьому, суд зауважує, що ч. 1 ст. 316 ЦПК України надає заявнику право подати заяву про встановлення юридичного факту за його зареєстрованим місцем проживання. Правила виключної підсудності застосовуються до справ позовного провадження, та не підлягають застосуванню до справ, які підлягають розгляду в порядку окремого провадження.

Заява про встановлення юридичного факту не є спором щодо нерухомого майна, а тому положення процесуального закону про виключну підсудність в даному випадку не застосовуються.

Таким чином, судом при вирішенні питання про відкриття провадження у справі встановлено, що заява ОСОБА_1 подана з порушенням правил підсудності, визначеної ч. 1 ст. 316 ЦПК України, та не підлягає розгляду саме Заводським районним судом м. Миколаєва.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Отже, суд вважає, що справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, необхідно передати за підсудністю до Корабельного районного суду м. Миколаєва.

Керуючись ст. 31 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, передати на розгляд Корабельного районного суду м. Миколаєва

Роз`яснити, що передача справи здійснюється не пізніше п`яти днів після закінчення строку на оскарження ухвали суду, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення..

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її вручення.

Суддя Т. А. Карташева