Справа № 474/33/26
Провадження № 6/474/2/26
УХВАЛА

про розстрочення виконання рішення суду

17.02.26р. с-ще Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Сокола Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Багрін Н.А.

представника відповідача (боржника) ОСОБА_1

позивачки (стягувачки) ОСОБА_2

розглянув у судовому засіданні заяву ОСОБА_3 про розстрочку стягнення заборгованості по аліментам у цивільній справі № 2-264/2009 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

встановив:

29.09.2009р. ОСОБА_4 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_5 (далі - позивачка, стягувачка), звернулося до Врадіївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, боржник) про стягнення аліментів на утримання дитини (судова справа № 2-264/2009).

Рішенням суду від 27.10.2009р. позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви (29.09.2009р.) і до досягнення дитиною повноліття.

28.01.2025р. від представника відповідача ОСОБА_1 надійшла заява, в якій останній, посилаючись на приписи ст. 435 ЦПК України, просить розстрочити відповідачу сплату заборгованості по аліментам, що стягуються на користь ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дитини ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно Виконавчого листа від 27.10.2009р. виданого Врадіївським районним судом Миколаївської області по цивільній справі № 2-264, що утворилася станом на 01.01.2026р. у сумі 334894,35 гривень, а саме: стягнути зазначену заборгованість по 7290,38 грн. щомісяця протягом 46 місяців.

На обґрунтування заяви представник ОСОБА_1 вказує, що 27.10.2009р. Врадіївським районним судом Миколаївської області по цивільній справі № 2-264 був виданий виконавчий лист.

02.10.2025р. головним державним виконавцем Савранського відділу державної виконавчої служби в Подільському районі Одеської області Південного міжрайонного управління Міністерства юстиції (м. Одеси) Літінською Тетяною Борисівною при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-264 від 27.10.2009р. була винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_3 , який отримує дохід у військовій частині НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

Одночасно він дізнався також і про те, що з його грошового утримання здійснюється відрахування у розмірі 50% доходів щомісячно до погашення загальної суми заборгованості за виконавчим провадженням, яка складає 366478,14 гривень, в тому числі: штраф, виконавчий збір та витрати пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій.

На даний час у ОСОБА_3 сталися об`єктивні ускладнення, при яких він не в змозі у повному обсязі виконати судове рішення та сплатити заборгованість по аліментам у сумі 366478.14 гривень, а потребує розстрочення виконання рішення суду виходячи з наступного, а саме:

- починаючи з 26.02.2022р. старший майстер-сержант ОСОБА_3 проходить службу в ЗСУ, а нині у в/ч НОМЕР_2 ;

- 10.05.2024р. між ОСОБА_3 та ОСОБА_8 укладено шлюб;

- 03.1.02024р. у спільному шлюбі у них народився син - ОСОБА_9 ;

- судовим наказом Подільського міськрайсуду Одеської області у справі №505/258/2025 від 09.12.2025р. з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , стягнуто аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.12.2025р. і до досягнення сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- довідкою про доходи № 86 від 31.12.2025р. ОСОБА_3 отримує грошове забезпечення у сумі 29161.53 грн. щомісяця. У разі ж виїзду на бойові завдання то грошове забезпечення збільшується відповідно до діб перебування для виконання бойових завдань. За вересень та жовтень місяці 2025р. грошове забезпечення становило у сумі - 29161.53 грн. У листопаді 2025р. грошове забезпечення становило - 34967.98 грн.

- утримання аліментів за листопад місяць 2025р. становить 17221.73 грн. або 50%. Відповідно до виконавчих листів з ОСОБА_3 : на користь ОСОБА_2 утримується заборгованість по аліментам у сумі 17221.73 грн. що становить 50% від його грошового утримання, на користь ОСОБА_10 аліменти стягуються у розмірі 1/4 частини від усіх доходів;

- ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на даний час є повнолітнім, ІНФОРМАЦІЯ_6 йому виповниться 19 років. ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є малолітнім.

- грошове забезпечення ОСОБА_3 в середньому становить 29161.53 грн., а 1/4 частина - 7290.38 грн.

- станом на 01.01.2026р. ОСОБА_3 сплатив аліменти на користь ОСОБА_2 у сумі 31583.79 грн. Заборгованість по аліментам станом на 01.01.2026р. становить (366478.14 грн. - 31583.79 грн.) = 334894.35 грн.

Представник ОСОБА_1 , посилаючись на приписи ст. 435 ЦПК України, вважає, що з урахуванням вищевикладеного та враховуючи те, що ОСОБА_6 на даний час є повнолітнім, тому заборгованість по сплаті аліментів на його користь у сумі 334894.35 гривень можливо розстрочити, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 кошти в твердій грошовій сумі - 7290.38 грн. щомісяця протягом 46 місяців.

12.02.2026р. позивачка подала до суду заперечення, у яких просить відмовити в задоволення заяви про розстрочку стягнення заборгованості по аліментам вказуючи на таке:

- боржник ОСОБА_3 проходить військову службу у ЗСУ та згідно довідки про доходи від 31.12.2025р. № 86, отримує стабільне грошове забезпечення, а й повне державне забезпечення (харчування, речове майно, медичне обслуговування), що мінімізує його особисті витрати та дозволяє виплачувати заборгованість. Відповідно до ст. 128 КЗпП України, при стягненні заборгованості по аліментам може бути утримано до 50% заробітку. Запропоновано боржником сума є значно меншою за його реальні фінансові можливості та спрямована на умисне затягування виплати боргу;

- народження іншої дитини та сплата аліментів на неї не є винятковою обставиною для розстрочення старого боргу. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду, обов`язок батьків по утримання дітей є рівним, а створення нової сім`ї не звільняє від відповідальності за борг перед першою дитиною. Закон забороняє погіршувати стан однієї дитини за рахунок іншої;

- згідно з довідки яка видана Врадіївським ліцеєм № 1 від 05.02.2026р № 38 батько ОСОБА_3 за період навчання дитини ОСОБА_6 , контакту зі школою не підтримував, шкільним життям дитини не цікавився, з вчителями не спілкувався. Це свідчить про його тривалу та свідому антисоціальну поведінку щодо дитини. Розстрочення платежу для особи, яка роками ігнорувала батьківські обов`язки, суперечить принципам справедливості та гуманності;

- внаслідок систематичної несплати боржником аліментів до повноліття дитини, на утримання позивачки було покладено виключно обов`язок щодо забезпечення дитини належним житлом. Задля створення життєво необхідних умов у житловому будинку, де проживає дитина (де проживає й на даний час) позивачкою було укладено кредитний договір від 01.07.2020р. № 10 на впровадження заходів з енергозбереження. Наявність цього кредиту є прямим наслідком невиконання боржником своїх обов`язків. На разі позивачка продовжую сплачувати банківські відсотки. Розстрочення боргу на 46 місяців змусить позивачку нести додаткові фінансові збитки, тоді як боржник, маючи високий дохід, намагається отримати безвідсотковий кредит коштами позивачки.

- крім матеріальної бездіяльності, боржник ОСОБА_3 здійснював активні дії, що суперечили інтересам дитини. Зокрема боржник свідомо чинив перешкоди в оформленні паспорта громадянина України дитині, відмовляючись надати свій паспорт, що передбачено правилами Державної міграційної служби. Це змусило позивачку витратити додатковий час та ресурси на подолання цих перешкод. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані сприяти дитині в реалізації її прав. Перешкоджання в отриманні паспорта - це пряме порушення цієї статті. Така поведінка у поєднанні з багаторічною несплатою аліментів свідчить про те, що батько ОСОБА_3 ніколи не діяв в інтересах дитини ОСОБА_6 ;

- запропонована Боржником розстрочка на 46 місяців призведе до суттєвого знецінення грошових коштів через інфляційні процеси. Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України, отримувач аліментів має право на стягнення пені та інфляційних нарахувань за весь час прострочення;

- розстрочення стягнення заборгованості аліментів призведе до порушення принципу рівності прав батьків, оскільки позивачка в односторонньому порядку виконала обов`язки по утриманню та вихованню дитини ОСОБА_6 , а боржник намагається узаконити своє багаторічне ухилення від закону.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином в порядку, визначеному ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про дату, час та місце проведення судового засідання, про причини неявки не повідомив.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 підтримав вимоги заяви та просив їх задовольнити, а також пояснив, що боржнику було відомо про існування судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання ОСОБА_6 .

Позивачки заперечила проти розстрочення стягнення заборгованості по аліментам та просила відмовити у задоволенні заяви відповідача.

Враховуючи приписи ст.ст. 211, 223, 435 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути заяву про розстрочення виконання рішення суду за відсутності відповідача, оскільки неявка останнього не перешкоджає розгляду вказаної заяви.

Розглянув заяву про розстрочення виконання рішення суду, судом встановлено таке.

Як вказано вище 29.09.2009р. ОСОБА_4 , яка в подальшому змінила прізвище на ОСОБА_5 (далі - позивачка, стягувачка), звернулося до Врадіївського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_3 (далі - відповідач, боржник) про стягнення аліментів на утримання дитини (судова справа № 2-264/2009).

Рішенням суду від 27.10.2009р. позов задоволено та стягнуто з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви (29.09.2009р.) і до досягнення дитиною повноліття.

З матеріалів судової справи № 2-264-2009 вбачається, що відповідач був обізнаний про судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_6 , оскільки отримав вказане рішення згідно своєї заяви від 04.02.2010р.

З наданих до заяви доказів вбачається наступне:

- 10.05.2024р. зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після реєстрації шлюбу прізвище дружини ОСОБА_11 (свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_3 , видане 10.05.2024р.);

- ІНФОРМАЦІЯ_7 народився ОСОБА_9 , батьком якого є ОСОБА_3 , а матір`ю - ОСОБА_10 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 , видане 11.10.2024р.);

- зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , є: АДРЕСА_2 (витяг з реєстру територіальної громади станом від 17.10.2024р.);

- судовим наказом від 09.12.2025р. Подільського міськрайонного суду Одеської області у справі № 505/4335/25 з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , стягнуто на утримання дитини ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на одну дитину та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи з 08.12.2025р. і до досягнення сином ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 ;

- постановою старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Нікітюк А.Б. від 24.12.2025р. відкрито виконавче провадження № 79879071 про примусове виконання судового наказу № 505/4335/25 від 09.12.2025р.;

- постановою головного державного виконавця Савранського відділу державної служби у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Літінською Т.Б. від 02.10.2025р. у виконавчому провадженні № 16054953 з примусового виконання виконавчого листа № 2-264, виданого 27.10.2009р., звернено стягнення на доходи боржника ОСОБА_3 ;

- відповідач перебуває на військовій службі у військовій частині НОМЕР_2 (довідка військової частини НОМЕР_2 від 11.11.2025р. за № 1616);

- за місцем служби відповідач отримав дохід (зарплата) в сумі 93 291 грн. 04 коп. в тому числі: вересень 2025 року - 29 161 грн. 53 коп., жовтень 2025 року - 29 161 грн. 53 коп., грудень 2025 року - 34 967 грн. 98 коп. Сплачені аліменти 31 583 грн. 79 коп., в тому числі: вересень 2025 року - 7 181 грн. 03 коп., жовтень 2025 року - 7 181 грн. 03 коп., грудень 2025 року - 17 221 грн. 73 коп. (довідка про доходи № 86 від 31.12.2025р.). З вказаної довідки не можливо встановити в межах виконання якого із судових рішень здійснювалася сплата аліментів.

Водночас слід зазначити, що ні відповідач, ні його представник ОСОБА_1 не надали суду жодних доказів на підтвердження дійсної заборгованості по аліментам згідно судового рішення № 2-264/2009, як сум які були сплачені відповідачем в рахунок погашення заборгованості по аліментам.

Встановивши вказані обставини, суд приходить до такого висновку.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, які кореспондуються зі ст. 129-1 Конституції України та ст. 18 ЦПК України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд у межах повноважень, наданих йому законом.

Водночас ч.ч. 1-5 ст. 435 ЦПК України визначено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення.

Заява про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у двадцятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

У постанові від 04.06.2019р. у справі № 916/190/12 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що розстрочення - це виконання рішення частинами, встановленими судом, з певним інтервалом у часі.

Відстрочення виконання рішення спрямоване на забезпечення повного виконання рішення суду та є допоміжним процесуальним актом реагування суду на перешкоди, які унеможливлюють або ускладнюють виконання його рішення.

У постанові від 19.06.2019р. у справі № 2-55/10 Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до статті 435 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Частиною 6 ст. 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів визначено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як визначено ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно із ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

В силу ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

В свою чергу, ч. 5 ст. 263 ЦПК України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Отже, з огляду на вищевикладене вбачається, що задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Однак обставини на які посилається представник відповідача ОСОБА_1 , як підстави для розстрочення виконання рішення суду, не відповідають критеріям винятковості, особливості та надзвичайності.

Долученні до заяви докази підтверджують лише факт, що відповідач одружений та має двох дітей, на яких зобов`язаний сплачувати аліменти згідно судових рішень, проходить службу в ЗСУ та отримує відповідне грошове забезпечення.

В матеріалах справи відсутні жодні докази, які б підтверджували існування виняткових обставин, які ускладнюють або виключають виконання судового рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Крім того, відповідач просить розстрочити йому виконання судового рішення через 16 років після його ухвалення, хоча згідно приписів ч. 5 ст. 435 ЦПК України розстрочка виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Таким чином, з огляду на вищевикладене в сукупності, заява про розстрочку виконання рішення суду безпідставна та необґрунтована, а відтак не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259-263, 435 ЦПК України, суд -

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочку стягнення заборгованості по аліментам у цивільній справі № 2-264/2009 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст ухвали складений та підписаний 20 лютого 2026 року.

Суддя Ф.Г. Сокол