Справа № 548/2472/25
Провадження № 2/548/123/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(повний текст)

26.01.2026 м. Хорол

Хорольський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Лідовець Т. М.,

за участю секретаря судового засідання Манжос Т. В.,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Хорол у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання відповідного права в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

у листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Хорольської міської ради про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки у порядку спадкування. В обґрунтування вимог зазначив, що після смерті брата ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина, до складу якої входила право на земельну ділянку, орієнтовною площею 0,60 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в с. Бовбасівка, Хорольської територіальної громади Лубенського району Полтавської області. Вказану умовну земельну ділянку спадкодавець отримав у спадщину після смерті його матері ОСОБА_3 (дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ), яка, своєю чергою, набула право на земельну ділянку на підставі рішення виконавчого комітету Трубайцівської сільської ради народних депутатів Хорольського району Полтавської області № 33 від 11.11.1994 «Про безоплатну передачу в приватну власність громадянам ділянок». У нотаріальному порядку оформити право на земельну ділянку виявилось неможливим, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на підтвердження виникнення права власності у спадкодавців. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просить позов задоволити.

Ухвалою Хорольського районного суду Полтавської області від 07.11.2025 відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 11.12.2025 закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд по суті.

У судове засідання позивач не з`явився, належно був повідомлений про дату, час, місце проведення судового засідання. У заяві просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, належно був повідомлений про дату, час, місце розгляду справи. У відзиві щодо вимог відповідач покладається на розсуд суду, просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази у справі та оцінивши їх на предмет належності, допустимості, достовірності, а в сукупності їх достатності, суд встановив такі обставини.

Свідоцтвом про смерть, серії НОМЕР_1 від 13.04.2004 підтверджується, що ОСОБА_2 у віці 52 роки помер, про що складено відповідний актовий запис № 9 (а. с. 6).

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 12.07.2016 у справі 548/793/16-ц визнано права за ОСОБА_1 на земельні ділянки, площею 0,84417 га, 1,6583 га, 2,0577 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані за адресою: Трубайцівська сільська рада, Хорольський район, Полтавської області. Судовим рішенням також встановлено, що після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , єдиним спадкоємцем, що прийняв спадщину, є ОСОБА_2 (а. с. 13).

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 30.12.2015 у справі № 548/2246/15-ц встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 і надано ОСОБА_1 додатковий строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 (а. с. 21).

Згідно із висновком про експертну грошову оцінку земельної ділянки станом на 11.10.2025 ринкова вартість земельної ділянки, площею 0,6000 га, що розташована за адресою: с. Бовбасівка Лубенського району Полтавської області, складає 30800 грн (а. с. 12).

Нотаріусом Хорольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Рештою С. М. відмовлено ОСОБА_1 , як єдиному спадкоємцю після смерті ОСОБА_2 , в оформленні спадкових прав на земельну ділянку, площею 0,600 га, що розташована за адресою: с. Бовбасівка Лубенського району Полтавської області, за відсутності правовстановлюючих документів на земельну ділянку, що засвідчили б право власності спадкодавця на земельну ділянку (а. с. 11).

Згідно з архівним витягом від 05.08.2025 № 07-02/М-182, наданого архівним відділом Лубенської районної військової адміністрації Полтавської області, ОСОБА_3 на підставі рішення виконавчого комітету Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 11.11.1994 № 33 «Про безоплатну передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок» передано у приватну власність дві ділянки, площею 0,6 га, що знаходиться в с. Бовбасівка, та буде використана для ведення підсобного господарства (а. с. 10).

Відповідно до статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (частина перша статті 1222 ЦК України).

Відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Згідно із пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права.

Згідно зі статтею 118 Земельного Кодексу України початком процедури приватизації земельної ділянки є звернення громадянина з заявою (клопотанням) до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

Положенням статті 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено наступне. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації.

Відповідний правовий висновок викладений у постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2021 року у справі № 370/1854/20, також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц, провадження 14-652цс18, у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року у справі № 128/1911/15-ц, від 30 червня 2020 року у справі № 623/633/17, від 25 березня 2020 року у справі № 158/1672/17, де визначено, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

До 01 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передавалися у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснювалась з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснювалась у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі.

З 01 січня 2013 року у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про Державний земельний кадастр» державні акти на право власності чи право постійного користування земельною ділянкою не видаються, а право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» шляхом внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Земельний Кодекс України у редакції на момент виникнення спірних правовідносин, встановлював, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передання у власність земельної ділянки спадкодавцю; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження меж земельної ділянки із власниками чи користувачами суміжних земельних ділянок; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; державна реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК України не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку.

Аналіз норм права, що регулюють спірні правовідносини, свідчить про те, що початком процедури безоплатної приватизації земельної ділянки є звернення громадянина, зацікавленого у такій приватизації, до відповідного компетентного органу (органу місцевого самоврядування) із заявою про отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки.

Судом встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Трубайцівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 11.11.1994 № 33 «Про безоплатну передачу у приватну власність громадянам земельних ділянок» ОСОБА_3 «передано у приватну власність дві ділянки, площею 0,6 га, що знаходиться в с. Бовбасівка, та буде використана для ведення підсобного господарства». Однак у матеріалах справи відсутні належні докази, згідно з якими ОСОБА_3 чи її спадкоємець ОСОБА_2 здійснили дії щодо початку процедури приватизації шляхом подання відповідних документів до місцевої ради. Окрім того, у згаданому рішенні місцевого органу вказується про дві земельні ділянки, позивач не уточнює щодо якої земельної ділянки він просить визнати право на приватизацію земельної ділянки в порядку приватизації.

Отже, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги недоведені, а зазначені позивачем підстави позову не знайшли свого підтвердження.

Керуючись статтями 12, 13, 48, 76, 81, 141, 258, 259, 263, 265, 268 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області про визнання відповідного права в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 (місце реєстрації проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області (адреса: вул. 1-го травня, 4, м. Хорол, Лубенського району Полтавської області, ЄРДПОУ 22528612).

Повний текст судового рішення складений 04.02.2026.

Суддя Т. М. Лідовець