Справа № 471/1521/24
Провадження №2-др/471/2/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" лютого 2026 р. Братський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого судді Жили Н.М.,

з участю секретаря - Холоденко І.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Братське Вознесенського району Миколаївської області заяву представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Представник заявника ОСОБА_1 адвокат Козиревич О.С. звернулася до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якій просить суд ухвалити додаткове рішення у вищевказаній цивільній справі, яким в порядку розподілу майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість частини легкового автомобіля марки «Лада Самара» (ВАЗ 2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 в розмірі 43087,27 гривень (сорок три тисячі вісімдесят сім гривень двадцять сім копійок), посилаючись на те, що в рішенні суду в порядку розподілу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість частини житлового будинку та автомобілів розмірі 253354,39 гривень, залишивши у власності ОСОБА_3 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , легковий автомобіль марки «Лада Самара» (ВАЗ 2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 та легковий автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Однак, на її думку, в рішенні суду невірно зазначена загальна вартість майна, яку відповідач повинен сплатити позивачу, а саме замість 296 441,67 гривень вказано 253354,39 гривень, тобто, як зазначає представник заявника, це вартість майна без урахування вартості автомобіля марки «Лада Самара» (ВАЗ 2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 .

В судове засідання заявник (позивач) ОСОБА_1 та її представник адвокат Козиревич О.С. не з`явилися, причину неявки суду не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання останні були повідомлені належним чином (а. с. № 112, 113), а тому відповідно до вимог ч. 4 ст. 270 ЦПК України їх неприбуття у судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Соколишина Л.Б. в судове засідання не з`явились, однак остання надіслала до суду заяву, в якій просить суд заяву представника позивача про ухвалення додаткового рішення розглянути без участі відповідача та його представника, проти ухвалення додаткового рішення заперечують, просять врахувати відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення (а. с. № 120-121). 16.02.2026 року через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив від представника відповідача ОСОБА_3 - адвоката Соколишиної Л.Б на заяву про ухвалення додаткового рішення, в якому просила суд відмовити у задоволені заяви про винесення додаткового рішення у справі (а. с. № 114-115).

Оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 16.12.2024 р. представник позивача адвокат Козиревич О.С. звернулася до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, в якій просила суд: 1) визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступне майно: - житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ; - легковий автомобіль марки «Лада Самара» (ВАЗ 2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 ; - легковий автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 2) в порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності кожного на 1/2 частину: - житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ; - легкового автомобіля марки Лада Самара (ВАЗ 2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 ; - легкового автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 ; 3) в порядку розподілу майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість частини житлового будинку та автомобілів в розмірі 253354,39 гривень (двісті п`ятдесят три тисячі триста п`ятдесят чотири гривні тридцять дев`ять копійок), залишивши у власності ОСОБА_3 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , легковий автомобіль марки «Лада Самара» (ВАЗ 2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 та легковий автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а також стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані із розглядом справи.

17.03.2025 року в підготовчому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги в повному обсязі, зазначила, що судові витрати складаються з витрат по сплаті судового збору.

Представник відповідача в підготовчому засіданні зазначила, що відповідач повністю визнає позовні вимоги у зв`язку з чим просила суд ухвалити рішення в підготовчому засіданні а також просила суд розподілити судові витрати з урахуванням ст. 142 ЦПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач визнав позов, представник позивача не заперечувала проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні, суд ухвалив рішення у вказаній справі в підготовчому засіданні.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 17.03.2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, задоволено. Визнано спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 наступне майно:

- житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 ;

- легковий автомобіль марки «Лада Самара» (ВАЗ2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- легковий автомобіль марки «NISSANQASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В порядку розподілу майна подружжя визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності кожного на частину:

- житлового будинку з господарськими будівлями, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 ;

- легкового автомобіля марки Лада Самара (ВАЗ2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

- легкового автомобіля марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

В порядку розподілу майна подружжя стягнуто з ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_1 , (РНОКПП: НОМЕР_4 ) вартість частини житлового будинку та автомобілів в розмірі 253354,39 гривень (двісті п`ятдесят три тисячі триста п`ятдесят чотири гривні тридцять дев`ять копійок), залишивши у власності ОСОБА_3 (РНОКПП: НОМЕР_3 ) житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , легковий автомобіль марки «Лада Самара» (ВАЗ 2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 та легковий автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Також ухвалено судом стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 50 відсотків від сплаченої суми - 1670,24 гривень (одна тисяча шістсот сімдесят гривень двадцять чотири копійки), та повернути ОСОБА_1 з державного бюджету, судовий збір у розмірі 1670,24 гривень (одна тисяча шістсот сімдесят гривень двадцять чотири копійки).

17.03.2025 року судом було проголошено вступну та резолютивну частини вказаного рішення. Повне рішення було складено 27.03.2025 року.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 17.03.2025 року набрало законної сили 17.04.2025 р..

Після ухвалення вищевказаного рішення, 06 травня 2025 року до Братського районного суду Миколаївської області надійшла заява позивача про виправлення арифметичної помилки у зазначеному рішенні суду, мотивована тим, що в рішенні суду міститься арифметична помилка та невірно зазначена загальна вартість майна, яку повинен сплатити відповідач позивачу, замість 296441,67 грн. зазначено 253354,39 грн., тобто це вартість без урахування вартості автомобіля марки «Лада Самара» - 43087,27 грн. (86174,55:2 = 43087,27 грн.), та просила суд виправити арифметичну помилку в рішенні Братського районного суду Миколаївської області від 17.03.2025 року у справі №471/1521/24 (провадження №2/471/390/24) та в резолютивній частині цього рішення замість «в розмірі 253354,39 гривень» зазначити «в розмірі 296441,67 гривень».

Ухвалою Братського районного суду Миколаївської області від 16 травня 2025 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про виправлення арифметичної помилки було відмовлено. Стороною позивача зазначена ухвала суду в апеляційному порядку не оскаржувалась та набрала законної сили 02.06.2025 року.

В січні 2026 року представник заявника (позивача) - адвокат Козиревич О.С. звернулася до суду з вищевказаною заявою про ухвалення додаткового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати;

4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч. 2 ст. 270 ЦПК України).

Представник позивача звернулася до суду з позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, виклавши в ній позовні вимоги. В позовній заяві позивач зазначила способи та порядок поділу майна, яке просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя.

Так, згідно прохальної частини вищевказаної позовної заяви, позивач просила суд, крім іншого в порядку розподілу майна подружжя стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 вартість частини житлового будинку та автомобілів в розмірі 253354,39 гривень (двісті п`ятдесят три тисячі триста п`ятдесят чотири гривні тридцять дев`ять копійок), залишивши у власності ОСОБА_3 житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , легковий автомобіль марки «Лада Самара» (ВАЗ 2115), реєстраційний номер НОМЕР_1 та легковий автомобіль марки «NISSAN QASHQAI», реєстраційний номер НОМЕР_2 .

Після усунення недоліків позовної заяви, позивач та її представник з заявою про збільшення розміру позовних вимог не зверталися.

В підготовчому засіданні представник позивача також не заявляла про збільшення розміру позовних вимог, а навпаки остання підтримала викладені в позовній заяві позовні вимоги в повному обсязі та зазначила, що судові витрати складаються з витрат по сплаті судового збору.

Слід зазначити, що в позовній заяві позивач просила в порядку розподілу майна подружжя стягнути з відповідача на її користь вартість частини житлового будинку та автомобілів в розмірі 253354,39 гривень (двісті п`ятдесят три тисячі триста п`ятдесят чотири гривні тридцять дев`ять копійок) і саме ця сума була зазначена представником позивача в підготовчому засіданні.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України, враховуючи те, що відповідач визнав позов, представник позивача не заперечувала проти ухвалення рішення в підготовчому засіданні, суд ухвалив рішення у вказаній справі в підготовчому засіданні.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що підстави для ухвалення додаткового рішення відсутні, а тому заява представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 260, 270, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити з задоволенні заяви представника заявника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційної суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Жила Н. М.