ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 527/728/25 Номер провадження 22-ц/814/492/26Головуючий у 1-й інстанції Фіцай О. Л. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.,

за участю секретаря: Ракович Д. Г.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни

на рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 червня 2025 року, ухвалене в місті Глобино під головуванням судді Фіцай О. Л., дата складення повного рішення суду 30 червня 2026 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2025 року представник АТ «Перший Український Міжнародний Банк» (далі - АТ «ПУМБ») звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 115 170,25 грн та 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Позов мотивовано тим, що 25.03.2019 між АТ «ПУМБ» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 501, за умовами якого позичальнику було видано кредит в сумі 49 715,82 грн.

Також 15.02.2022 між сторонами було укладено кредитний договір № 701, відповідно до якого позичальнику надано кредит в сумі 25 000 грн.

У зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитними договорами станом на 01.12.2024 утворилася заборгованість в загальному розмірі 115 170,25 грн, що складається з: 81 024,71 грн боргу за кредитним договором № 501, з яких: 49 715,82 грн - заборгованість за кредитом, 31 308,89 грн - заборгованість за процентами, та 34 145,54 грн боргу за кредитним договором 701, з яких: 25 000 грн - заборгованість за кредитом, 6,54 грн - заборгованість за процентами, 9 139 грн - заборгованість за комісією.

На письмові вимоги позивача відповідач заборгованість не погасила, що стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом.

Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області від 30 червня 2025 року АТ`ПУМБ» позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» заборгованість у сумі 115170,25 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ПУМБ» судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 422,40 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю та обґрунтованістю заявлених позовних вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, представник ОСОБА_1 - адвокат Пінчук Ю. В. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення в частині стягнення з ОСОБА_1 9 139 грн заборгованості за комісією за кредитним договором від 15.02.2022 № 701 та 31 308,89 грн заборгованості за процентами за кредитним договором від 25.03.2019 № 501 та відмовити у задоволенні цих позовних вимог в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що комісія за обслуговування кредитної заборгованості може включати плату за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає частіше одного разу на місяць. Умова договору про споживчий кредит, укладеного після набуття чинності Законом України «Про споживче кредитування» 10 червня 2017 року, щодо оплатності інформації про стан кредитної заборгованості, яку споживач вимагає один раз на місяць, є нікчемною відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування».

Отже, встановлення комісії за надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту є нікчемною умовою кредитного договору, оскільки ОСОБА_1 не надавались будь-які консультативні послуги чи інформаційні послуги, ні на її вимогу чи з ініціативи самого позивача.

Вважає, що відповідні дії банку вносять дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу, що в сукупності свідчить про те, що умови кредитного договору є несправедливими.

Вказує, що позивачем було надано до суду розрахунок суми заборгованості відповідача з погашення суми кредиту станом на 01.12.2024, а тому суд не мав можливості перевірити правильність розрахунку, а відповідач не змогла надати свій розрахунок, оскільки позивач надав до суду виписку про рух коштів відповідача по даному кредитному зобов`язанню лише за період з 25.03.2019 по 30.08.2022, з якого не можливо встановити рух коштів станом на день подання позову до суду.

Крім того, позивачем також надано неповні розрахунки заборгованості за процентами за користування кредитом, а саме визначення періоду із зазначенням процентної ставки, суми заборгованості на яку здійснено таке нарахування.

Зазначає, що проценти за користування кредитними коштами за період з 25.03.2020 по 30.05.2023 задоволенню не підлягали, оскільки нараховані після закінчення строку кредитування.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржується та у відповідності до вимог частини першої статті 367 ЦПК України не переглядається апеляційним судом.

Відзив на апеляційну скаргу від учасників справи до апеляційного суду не надходив.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла наступного висновку.

За правилами частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частинами першою, другою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 25.03.2019 між сторонами було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 501, а 15.02.2022 Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб № 701, за умовами яких відповідачу надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 30 000 грн, який було збільшено до 49 715,82 грн, зі сплатою реальної процентної ставки 47,88% річних, а також надано готівковий кредит на споживчі цілі в сумі 25 000 грн на 24 місяці з 15.02.2022 по 15.02.2024 зі сплатою процентів за ставкою 0,010% річних та комісії за обслуговування кредитної заборгованості в розмірі 2,22% із встановленням порядку повернення кредиту щомісячними ануїтетними платежами.

Відповідач допустила прострочення за вказаними кредитними договорами, у зв`язку з чим утворилася заборгованість, яка згідно розрахунків заборгованості станом 01.12.2024 становить в загальному розмірі 115 170,25 грн та складається з: 81 024,71 грн боргу за кредитним договором № 501, з яких: 49 715,82 грн заборгованості за кредитом, 31 308,89 грн заборгованості за процентами, та 34 145,54 грн боргу за кредитним договором № 701, з яких: 25 000 грн заборгованості за кредитом, 6,54 грн заборгованості за процентами, 9 139 грн заборгованості за комісією за обслуговування кредитної заборгованості (а. с. 38-41).

Також з виписок про по особовому рахунку відповідача ОСОБА_2 за період з 25.03.2019 по 01.12.2024 та з 15.02.2022 по 01.12.2024 вбачається, що остання користувалася кредитними коштами, здійснювала платежі у погашення кредиту (а. с. 42-47).

Ухвалюючи рішення про задоволення позову АТ «ПУМБ», суд першої інстанції обґрунтовано виходив з факту неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 свого зобов`язання за укладеними кредитними договорами та наявності підстав для стягнення заборгованості на користь позивача.

Даючи оцінку доводам апеляційної скарги представника відповідача, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України «Про споживче кредитування» безпосередньо передбачено право банку встановлювати у кредитному договорі комісію за обслуговування кредиту.

На виконання вимог, у тому числі, пункту 4 частини першої статті 1 та частини другої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» Правління Національного банку України постановою від 08 червня 2017 року № 49 затвердило Правила розрахунку банками України загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором про споживчий кредит (далі - Правила про споживчий кредит).

Відповідно до пункту 5 Правил про споживчий кредит, банк надає споживачу детальний розпис складових загальної вартості кредиту у вигляді графіка платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі про споживчий кредит, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх додаткових та супутніх послуг банку та кредитного посередника (за наявності) за кожним платіжним періодом, за формою, наведеною в додатку 2 до цих Правил.

Банк має право обчислювати загальні витрати за споживчим кредитом, базуючись на припущенні, що платежі за послуги банку залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит, якщо договір про споживчий кредит містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги банку, включених до загальних витрат за споживчим кредитом, і така зміна не може бути визначена на момент обчислення загальної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки (пункт 8 Правил про споживчий кредит).

Згідно з додатком 1 до Правил про споживчий кредит загальні витрати за споживчим кредитом, тобто витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги банку (у тому числі за ведення рахунків) та кредитного посередника (за наявності), які сплачуються споживачем і пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту.

Правила про споживчий кредит розроблені й затверджені на виконання вимог Закону України «Про споживче кредитування» та підтверджують правомірність дій банку щодо встановлення у договорі споживчого кредиту комісії за обслуговування кредитної заборгованості (див. пункт 31.23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21)).

У справі, що переглядається апеляційним судом, у заяві № 701 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 15.02.2022 сторони узгодили сплату комісії за обслуговування кредиту в розмірі 2,22% або 555 грн щомісяця, яка була включена у загальну вартість кредиту для інформування споживача до укладення договору про споживчий кредит (а. с. 11, 12).

На такі умови кредитування відповідач погодилася, відповідно до статті 15 Закону України «Про споживчий кредит» протягом 14 календарних днів з дня укладення договору про споживчий кредит від договору не відмовилася та частково виконала взяті на себе зобов`язання.

Доводи апеляційної скарги щодо нікчемності умови договору про встановлення комісії за обслуговування кредитної заборгованості ґрунтуються на припущеннях та є безпідставними, оскільки матеріали справи не містять доказів, що погоджена сторонами комісія є платою за надання інформації про стан кредиту, яку споживач вимагає один раз на місяць, що саме і є нікчемною умовою договору про споживчий кредит відповідно до частин першої та другої статті 11, частини п`ятої статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», на яку посилається апелянт.

Згідно пункту 5.7.3. частини 5 публічної пропозиції АТ «ПУМБ» на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб у редакції, що діяла з 01.11.2021, комісія за обслуговування кредитної заборгованості за споживчим кредитом встановлюється за послуги банку щодо списання та зарахування коштів з метою повернення споживчого кредиту, розрахунково-касове обслуговування щодо споживчого кредиту, надання консультаційних та інформаційних послуг щодо споживчого кредиту. Комісія за обслуговування кредитної заборгованості сплачуться щомісячно в термін сплати процентів за користування споживчим кредитом за відповідний розрахунковий період у розмірі, вказаному у Заяві на приєднання до Договору, від початкової (наданої) суми споживчого кредиту (база розрахунку комісії).

Таким чином, включення до кредитної заборгованості відповідача комісії за обслуговування кредитної заборгованості відповідає вимогам статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», Правилам про споживчий кредит та умовам укладеного між сторонами договору № 701 від 15.02.2022, який в силу приписів статті 204 ЦК України є правомірним та створює відповідні права та обов`язки сторін.

Посилання в апеляційній скарзі представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Пінчук Ю. В. щодо нарахування процентів за договором № 501 від 25.03.2019 після закінчення строку кредитування також не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

У матеріалах справи відсутні докази щодо строку дії емітованої банком платіжної картки за вказаним кредитним договором, № НОМЕР_1 , при тому, що строк дії платіжних карток, термін дії яких завершується в період з січня 2022 року по лютий 2026 року, згідно з рекомендаціями регулятора АТ «ПУМБ» автоматично продовжив до 01.03.2026, а згідно виписки з поточного рахунку № НОМЕР_2 , відкритого за цим договором, за період з 25.03.2019 по 01.12.2024 відповідач ОСОБА_1 активно користувалась кредитними коштами та вносила платежі у погашення заборгованості по процентам, визнаючи таким чином взяті на себе зобов`язання. Доказів закриття вказаного рахунку відповідачем по справі не надано та факту закінчення строку кредитування до звернення позивача з вимогою про повернення кредиту суду не доведено.

Відповідно до вимог статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач жодних доказів на підтвердження факту спливу строку дії кредитної картки суду не надала, а 12-місячний строк погашення кредиту, вказаний у Заяві № 501 про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 25.03.2019, наведений як приклад для обрахунку реальної річної процентної ставки та не є строком кредитування за цим договором, як помилково вважає сторона відповідача.

Отже, стягнення судом процентів за користування відповідачем кредитним лімітом згідно договору № 501 від 25.03.2019 за період з 01.11.2021 по 30.05.2023 в сумі 31 308,89 грн відповідає встановленим фактичним обставинам справи та вимогам статей 536, 1048, 1054, 1056-1 ЦК України і доводами апеляційної скарги представника відповідача не спростовується.

За таких обставин колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про залишення оскаржуваного рішення суду першої інстанції без змін, як ухваленого з додержанням норм матеріального та процесуального права, та апеляційну скаргу представника відповідача залишає без задоволення.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Пінчук Юлії Віталіївни залишити без задоволення.

Рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 30 червня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна