Справа № 214/953/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про залишення позовної заяви без розгляду

18 лютого 2026 року м. Кривий Ріг

Суддя Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі Євтушенко О.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу №214/953/26 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

27 січня 2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, поданою через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» (зареєстровано 30.01.2026), в якій просила суд розірвати шлюб, укладений між нею та ОСОБА_2 , зареєстрований 18.03.2011 Дзержинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №99; стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати.

02 лютого 2026 року судом в порядку ч.6 ст.187 ЦПК України надіслано запит до адресно-довідкового бюро про надання інформації щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання (перебування) фізичної особи відповідача ОСОБА_2 .

16.02.2026 від позивача ОСОБА_1 через модуль підсистеми ЄСІТС «Електронний суд» надійшла заява про залишення без розгляду пред`явленого нею позову у зв`язку з відсутністю доцільності у його подальшому розгляді.

Суд, дослідивши вимоги заяви, матеріали цивільної справи, приходить до наступного висновку.

Звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст.ст.55, 124 Конституції України.

Згідно з положеннями п.5 ч.3 ст.2 ЦПК України, однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства є диспозитивність. Дії та воля сторони цивільного процесу фактично визначають спрямованість процесуальної діяльності суду та її результати.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача є формою закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Така процесуальна дія є диспозитивним правом позивача, передбаченим нормами ЦПК України, і являє собою одностороннє волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги та припинення порушеного ним процесу, тобто припинення спору з відповідачем. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви. Закріплене за позивачем право подати заяву про залишення позову без розгляду є абсолютним і не залежить від думки інших учасників процесу. Сторони вільні розпоряджатися своїми правами на власний розсуд, що підтверджується постановами Верховного Суду від 10.04.2020 у справі №548/2531/18, від 05.10.2021 у справі №308/13199/17 та від 04.04.2022 у справі №441/1609/19. Суд не має повноважень відмовити позивачу, який просить не розглядати його позовні вимоги по суті (постанова Верховного Суду від 03.02.2023 у справі №683/1861/19).

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це його диспозитивне право, передбачене нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Враховуючи, що позивач подала заяву про залишення без розгляду пред`явленої нею позовної заяви до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, що є її процесуальним правом, реалізованим в межах процесуальних строків та з дотриманням принципу диспозитивності, тому суд вважає за можливе заяву задовольнити, а пред`явлений позов залишити без розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.257 ЦПК України, особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат згідно зі ст.142, ч.3 ст.257 ЦПК України, суд враховує залишення позовної заяви без розгляду за заявою позивача (що відповідно до п.4 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» виключає повернення судом сплаченого судового збору позивачеві) та відсутність заявлених позивачем вимог про компенсацію витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, зокрема, витрат на оплату судового збору, що були здійснені внаслідок необґрунтованих дій відповідача. У зв`язку з цим суд приходить до висновку про відсутність підстав для компенсації понесених позивачем витрат на сплату судового збору.

Керуючись ст.ст.142, 257, 260, 261, 352, п.16 ч.1 ст.353, ст.354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву позивача ОСОБА_1 про залишення позову без розгляду задовольнити.

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без розгляду.

Копію ухвали направити сторонам у справі для відома.

Ухвала набирає законної сили через 15 днів з дня її підписання, але може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Ухвалу складено та підписано без проголошення 18 лютого 2026 року.

Суддя О.І. Євтушенко