№ 207/4748/24
№ 2-с/207/23/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року суддя Південного районного суду міста Кам`янського Подобєд О.К., розглянувши заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

23 вересня 2024 року за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області було видано судовий наказ №207/4748/24 про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 49458 грн. 62 коп., з яких: заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 45294 грн. 30 коп., заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 1103 грн. 46 коп., інфляційні втрати у розмірі 1650 грн. 48 коп., 3% річних у розмірі 635 грн. 77 коп., сума пені у розмірі 774 грн. 61 коп., а також судовий збір у розмірі 121 грн. 12 коп. з кожної.

28.01.2026 року боржник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою, в якій просила скасувати вищевказаний судовий наказ, посилаючись на те, що вимоги стягувача є необґрунтованими та безпідставними, в рахунок яких не було надано належних та допустимих доказів, з наявністю заборгованості вона не згодна. Також просила стягнути на її користь суму сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу.

Сторони в судове засідання не з`явились. Про причини неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.1 ст.170 ЦПК України, боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 цього Кодексу.

Відповідно до ч.4 ст. 169 ЦПК України, днем отримання боржником копії судового наказу є день його вручення боржнику, визначений відповідно до статті 272 цього Кодексу (день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси).

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що строки звернення із заявою про скасування судового наказу боржником не порушені.

Відповідно до ч.3 ст.171 ЦПК України, у разі відсутності підстав для повернення заяви про скасування судового наказу, суддя не пізніше двох днів після її подання постановляє ухвалу про скасування судового наказу.

Суд, дослідивши матеріали заяви про видачу судового наказу та заяву про скасування судового наказу, керуючись ст. 171 ЦПК України, вважає необхідним скасувати судовий наказ.

Щодо вимоги заявника про стягнення з АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» суми сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу у розмірі 166,40 грн., суд зазначає наступне.

Стаття 7 Закону України «Про судовий збір» містить вичерпний перелік підстав для повернення судового збору.

Положення ст.164 ЦПК України не передбачає порядку розподілу судових витрат, а саме судового збору за подачу заяви про скасування судового наказу. Частина друга вказаної статті передбачає лише можливість врахування суми судового збору, сплаченої за видачу судового наказу, до суми судового збору, яка має бути сплачена стягувачем при зверненні до суду в порядку позовного провадження.

Крім того норми ст. 171 ЦПК України також не передбачають відшкодування судових витрат на користь особи, яка звернулась до суду із заявою про скасування судового наказу, в тому числі за рахунок стягувача.

Суд зазначає, що в разі скасування судового наказу, стягувач має право звернутись до суду з позовом про стягнення з боржника відповідних витрат, а тому при скасуванні судового наказу розподіл судових витрат не здійснюється.

Оскільки ст. 141 ЦПК України регулює питання розподілу судових витрат в позовному провадженні, а нормами розділу ІІ ЦПК України не передбачено стягнення із стягувача на користь боржника судового збору, сплаченого при поданні заяви про скасування судового наказу у разі її задоволення, то сплачений судовий збір не підлягає стягненню на користь боржника.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимоги про стягнення сплаченого судового збору.

Виходячи з вищевикладеного, керуючись ст.ст. 141, 171 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Судовий наказ №207/4748/24 (№2-н/207/2345/24) від 23 вересня 2024 року, виданий Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області за заявою Акціонерного товариства «Дніпровська теплоелектроцентраль» про стягнення солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованість у розмірі 49458 грн. 62 коп., з яких: заборгованість за послуги теплопостачання у розмірі 45294 грн. 30 коп., заборгованість за абонентське обслуговування у розмірі 1103 грн. 46 коп., інфляційні втрати у розмірі 1650 грн. 48 коп., 3% річних у розмірі 635 грн. 77 коп., сума пені у розмірі 774 грн. 61 коп., а також судовий збір у розмірі 121 грн. 12 коп. з кожної. скасувати.

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про стягнення суми сплаченого судового збору за подання заяви про скасування судового наказу відмовити.

Роз`яснити АТ «Дніпровська теплоелектроцентраль» право на звернення до суду із тими самими вимогами в порядку спрощеного позовного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.К. Подобєд