УХВАЛА

20 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 753/10895/24

провадження № 61-1967ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

Синельникова Є. В. (суддя-доповідач), Осіяна О. М., Шиповича В. В.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Опанасюк Тетяна Іванівна, на рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 15 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання правочину недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2024 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа - ОСОБА_4 , про визнання правочину недійсним.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним договір дарування 1/2 частини квартири від 04 лютого 2021 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Савчук Оленою Анатоліївною за реєстровим № 48 (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень

від 04 лютого 2021 року, індексний номер: 56466942).

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 15 липня 2025 року залишено без змін.

16 лютого 2026 року ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Опанасюк Т. І., через підсистему «Електронний суд» звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року (повний текст постанови складено 15 січня 2026 року), ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 ..

Підставами касаційного оскарження судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій заявник зазначає неправильне застосування судами норм матеріального і порушення норм процесуального права, вказавши, що суди застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду

від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16, у постановах Верховного Суду

від 24 листопада 2021 року у справі № 905/2030/19 (905/2445/19), від 16 лютого 2022 року у справі № 464/1273/15-ц, від 09 серпня 2022 року у справі № 638/19135/19, від 29 вересня 2023 року у справі № 443/1665/18, від 08 листопада 2023 року у справі № 766/559/20, (пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України), а також вказує, що суд апеляційної інстанції необґрунтовано відхилив його клопотання про зупинення провадження у справі (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Касаційна скаргаОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Опанасюк Т. І., на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року відповідає вимогам статті 392 ЦПК України, містить підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 389 ЦПК України, а тому касаційне провадження у цій справі необхідно відкрити.

ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Опанасюк Т. І., заявлено клопотання про зупинення дії (виконання) рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 15 липня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року до закінчення їх перегляду у касаційному провадженні.

Клопотання аргументовано тим, що у разі виконання оскаржуваних рішень можуть настати істотні та незворотні наслідки, зокрема внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виникнення підстав для подальшого відчуження спірної частки квартири третім особам та ускладнення або фактична неможливість поновлення становища, яке існувало до виконання рішення, у разі його скасування судом касаційної інстанції. Крім того, дія (виконання) оскаржуваних судових рішень до завершення касаційного перегляду може порушити баланс інтересів сторін, оскільки заявник може бути позбавлений права власності (або правових підстав для його збереження) ще до остаточного вирішення спору Верховним Судом.

Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії (якщо рішення не передбачає примусового виконання).

Частиною першою статті 436 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Вирішуючи питання про зупинення виконання чи дії судового рішення, суд касаційної інстанції враховує необхідність у цьому, зокрема, ймовірність утруднення повороту виконання судового рішення у випадку його скасування, забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, та які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки.

Перевіривши доводи клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Опанасюк Т. І., про зупинення дії (виконання) рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду

від 14 січня 2026 року до закінчення касаційного провадження, колегія суддів вважає ці доводи необґрунтованими.

Колегія суддів враховує, що предметом спору у справі є договір дарування частини квартири, за умовами якого заявник подарував належну йому частину квартири своєму батьку (відповідачу у справі). Рішенням суду першої інстанції, яке залишене без змін постановою суду апеляційної інстанції, фактично повернуто спірну частину квартири у власність заявника. Таким чином, внесення відповідних змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі оскаржуваних судових рішень не зменшує обсяг прав заявника.

Заявник не навів аргументів на підтвердження неможливості або утруднення повороту виконання судового рішення. Необхідності зупинення виконання (дії) судового рішення у цій справі заявником не доведено.

Керуючись статтями 389, 394, 395, 436 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відкрити касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Опанасюк Тетяна Іванівна, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року.

Витребувати зДарницького районного суду м. Києва цивільну справу № 753/10895/24.

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 , від імені якого діє адвокат Опанасюк Тетяна Іванівна, про зупинення виконання (дії) Дарницького районного суду м. Києва від 15 липня 2025 року та постанови Київського апеляційного суду від 14 січня 2026 року до закінчення касаційного провадження відмовити.

Роз`яснити іншим учасникам справи № 753/10895/24 право подати відзив на касаційну скаргу, який за формою і змістом має відповідати вимогам статті 395 ЦПК України, у строк до 11 березня 2026 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Судді Є. В. Синельников

О. М. Осіян

В. В. Шипович