РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2026 року

м. Рівне

Справа № 949/1216/25

Провадження № 22-ц/4815/91/26

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий: Боймиструк С.В., судді: Гордійчук С.О., Шимків С.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс", третіх осіб: Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,

в с т а н о в и в:

У травні 2025 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася в суд з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС", третіх осіб: Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни та просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №111559 від 20 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про звернення стягнення з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" заборгованості за Кредитним договором №786441008 від 09 лютого 2019 року заборгованості в розмірі 24 485,15 грн.

Крім того, ставила вимогу стягнути з відповідача на її користь судові витрати, які понесені нею в даній справі у вигляді судового збору та витрат на правову допомогу.

Рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС", третіх осіб: Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, Приватного виконавця Виконавчого округу міста Києва Дорошкевич Віри Леонідівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №111559 від 20 листопада 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про звернення стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ОНЛАЙН ФІНАНС" заборгованості за Кредитним договором №786441008 від 09 лютого 2019 року заборгованості в розмірі 24 485,15 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ОНЛАЙН ФІНАНС» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 грн. та 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" подав апеляційну скаргу, оскільки вважає його частково незаконним, необґрунтованим і таким, що прийнято з неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи та неправильним застосуванням судом норм матеріального права.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що при визначенні суми відшкодування суд повинен був виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін, керуючись критеріями, що визначені частинами 3 - 7, 9 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

При цьому в матеріалах справи відсутні відповідні докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт, тобто представником позивача не подано детального опису виконаних робіт та акту прийому-передачі виконаних робіт, що в свою чергу є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в частині стягнення витрат на професійну допомогу.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Згідно із ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

13 вересня 2024 року укладеного між Адвокатським бюро "Сулковський Богдан та партнери" в особі директора бюро - Сулковський Б.П. та Яковчик О.І., відповідно до якого адвокатське бюро взяло на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу у обсязі та на умовах, передбачених даним договором.

13 вересня 2024 року між адвокатом Сулковським Б.П. та ОСОБА_1 укладено додаток №1 договору про надання правничої допомоги від 13.09.2024 р., відповідно до якого сторони узгодили вартість роботи (гонор) адвокатського бюро у справі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, становить 10 000.00 грн. та визначено перелік робіт та додатково до гонорару клієнт оплачує додаткові витрати для надання послуг (судовий збір, вартість проведення судових експертиз та оплату вартості висновків фахівців, поштові витрати, відрядні).

Так, на виконання вимог ч. 3 ст. 137 ЦПК України, позивачем до позову додано також копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю Сулковського Б.П. №907; копію ордеру на надання правничої допомоги №1143006 від 13.09.2024 р. та акт виконаних робіт від 24 квітня 2025 року.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Процесуальний закон визначає критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Такий висновок міститься у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частин третьої, четвертої статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 137 ЦПК встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з частиною шостою статті 137 ЦПК обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення».

Варто також зауважити, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Дана позиція є усталеною і підтверджується численними постановами Верховного суду, наприклад усправах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18.

Встановлено, що представником позивача надано всі документи, які підтверджують надання правової допомоги, з урахуванням наведеного, суд першої інстанції підставно вважав за доцільне стягнути з позивача на користь відповідача розмір витрат на правничу допомогу, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, вчинених необхідних процесуальних дій сторони, часу витраченого адвокатом на надання правової допомоги.

Суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ціни за надані адвокатом послуги є завищеними порівняно зі складністю справи та обсягом послуг з огляду на те, що будучи належним чином ознайомленим з наданими позивачем доказами на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, відповідач не надсилав до суду першої інстанції клопотань щодо зменшення їх розміру, а зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.

Вказане узгоджується з висновками викладеними в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19.

Відповідно до вимог ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

У задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Онлайн Фінанс" відмовити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 03 вересня 2025 року в частині стягнення витрат на оплату правничої допомоги залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Боймиструк С.В.

Судді: Гордійчук С.О.

Шимків С.С.