Провадження №2/523/1147/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2026 р. м.Одеса

Пересипський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

за участю секретаря - Дзюба Г.І,

за участю представника позивача адвоката Багно В.С.

представника відповідача - адвоката Шпак М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса поживання: АДРЕСА_2 ), Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради(, місцезнаходження: вул.Черняховського, буд.6, м.Одеса), державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Іванової Яни Анатоліївни (, вул.Миру, буд.111, с.Василівка, Болградський р-н, Одеська обл.) про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта експлуатації, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін до розділу об`єкту нерухомого майна, -

ВСТАНОВИВ:

Підстави заявлених позовних вимог.

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 , Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Іванової Яни Анатоліївни про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта експлуатації, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін до розділу об`єкту нерухомого майна, посилаючись на наступні обставини.

Так, ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки площею 308 кв.м. та власником житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 20.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та позивачем, ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 63 (1/4 частина) та на підставі договору дарування від 20.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 82 (3/4 частини).

Право власності на житловий будинок було належним чином зареєстровано в КП «Одеське МБТІ та РОН», про що в книзі 273-161 був зроблений запис № 40666, що підтверджується відповідними витягами № 28835585 та № 28835637 від 31.01.2011 року.

Вказаний житловий будинок в цілому складається з: літ. «А1» - житловий будинок, загальною площею 148,6 кв.м., в тому числі житловою площею 80,8 кв.м., літ. «Г» - гараж, № 3-5 - огорожа, літ. «І» - вимощення, розташованих на земельній ділянці площею 308 кв.м.

На суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 розташований житловий будинок з надвірними спорудами, які належить відповідачу ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 01.10.2020 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1140.

Належний відповідачу житловий будинок в цілому складається з літ. «А», «Б» - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м., у тому числі житловою площею: 95,2 кв.м., літ. «Д» - погріб, літ. «Л» - котельна, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :70:012:0028, площею 0,0864 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка).

Позивач стверджує, що у період 2021-2022 року ОСОБА_4 на належній йому земельній ділянці було проведено самовільне будівництво двоповерхового будинку впритул до земельної ділянки, яка знаходиться у користуванні позивача та належного позивачу на праві власності будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивачу стало відомо, що відповідачем ОСОБА_4 було зареєстровано право власності на самочинно збудований житловий будинок садибного типу за адресою: АДРЕСА_2 , але позивач вважає, що право власності зареєстровано неправомірно.

Так, рішенням державного реєстратора Василівської сільської ради Белградського району Одеської області Іванової Яни Анатоліївни № 72232011 від 25.03.2024 р. було прийнято рішення провести державну реєстрацію прав за заявою та внесено зміни до розділу об`єкту нерухомого майна.

З витягу з Державного реєстру речових прав № 371225653 від 25.03.2024 р. вбачається, що житловий будинок садибного типу має загальну площу 247 кв.м., житловою площею 92,1 кв.м., складається з житлового будинку літ. «А» та «Б», погріб літ. «Д», мостіння І, ворота № 1.

Підставою для внесення змін до розділу об`єкта нерухомого майна та реєстрації права власності, крім іншого, стало:

-декларація про готовність до експлуатації об`єкта № ОД 05 від 20.03.2024 р., видана Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, яка зареєстрована в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва «Реконструкція індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 »;

-технічний паспорт на житловий будинок садибного типу від 19.03.2024 р., виданий ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації».

З вказаних документів вбачається, що загальна площа будинку за адресою: АДРЕСА_2 збільшилася з 162,5 кв.м. до 247 кв.м.

Позивач вважає неправомірною реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОДЮ від 20.03.2024р. з наступних підстав.

Так, відповідно до ч. 1,5, 10 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

Відповідно до ч. 2 ст. 39-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення. Відомості про набрання законної сили судовим рішенням про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, вносяться до Реєстру будівельної діяльності. У разі виявлення відповідним органом державного архітектурно- будівельного контролю факту подання недостовірних даних, наведених у надісланому повідомленні чи зареєстрованій декларації, які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без належно затвердженого проекту або будівельного паспорта, а також у разі набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду звертається до суду із позовом про скасування реєстрації такої декларації або про припинення права на виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення. Відомості про набрання законної сили судовим рішенням про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або права на початок виконання підготовчих або будівельних робіт, набутого на підставі поданого повідомлення, вносяться до Реєстру будівельної діяльності.

Відповідно до п. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011р. № 461, надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

Відповідно до абзацу 8 пункту 22 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету- Міністрів України від 13 квітня 2011р. № 461, у разі виявлення відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю наведених у зареєстрованій декларації недостовірних даних (встановлення факту, що на дату реєстрації декларації інформація, яка зазначалася в ній, не відповідала дійсності, та/або виявлення розбіжностей між даними, зазначеними у декларації), які є підставою вважати об`єкт самочинним будівництвом, зокрема, якщо він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи без затвердженого в установленому порядку проекту або будівельного паспорта, а також набрання законної сили судовим рішенням про скасування містобудівних умов та обмежень відповідний орган державного архітектурно-будівельного контролю звертається до суду із позовом про скасування реєстрації декларації. Орган державного архітектурно-будівельного контролю скасовує реєстрацію декларації за рішенням суду про скасування реєстрації декларації, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 22-1 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», п. 16 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 461 від 13.04.2011, зазначено, що замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації.

Позивач 03.10.2023 року звертався на адресу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із заявою, в якій просив прийняти відповідні міри та заходи реагування у відношенні власника будинку за адресою: АДРЕСА_2 , щодо порушення ОСОБА_4 ДБН Б.2.2-12:2019 з метою знесення навісу, який розташований впритул до його паркану.

Листом № 01-10/136-Зг від 19.10.2023 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради позивачу було повідомлено, що за результатами розгляду листа, Комісія вирішила не рекомендувати проводити позапланову перевірку у зв`язку з необґрунтованістю щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, що оформлено відповідним висновком Комісії від 13.10.2023 р. № 693.

Також листом було повідомлено, що згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 р. № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану», припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду на період воєнного стану.

Позивач вважає, що ОСОБА_6 було надано недостовірні відомості до Декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОД 05 від 20.03.2024 р. в частині того, що реконструкція індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 за своєю суттю є новим будівництвом, яке здійснювалося з суттєвим порушенням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, що полягає в недотриманні протипожежних відстаней по відношенню до існуючих будівель, що розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні позивача, у зв`язку з чим така декларація підлягає скасуванню.

Позивач також вважає неправомірною реєстрацію права власності на самочинного збудований будинок.

Так на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації № ОД 05 від 20.03.2024 р., відповідно до якої замовником будівництва ОСОБА_6 внесено недостовірні дані в частині проведення не реконструкції, а нового будівництва, яке здійснювалося з суттєвим порушенням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва, що полягає в недотриманні протипожежних відстаней по відношенню до існуючих будівель, що розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні позивача, державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Іванової Яни Анатоліївни № 72232011 від 25.03.2024 р. зареєстровано зміни до розділу об`єкту нерухомого майна, а саме збільшення загальної площі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, з 162,5 кв. м на 247 кв.м.

Фактично прийняття державним реєстратором вказаного рішення призвело до безпідставної легалізації від імені держави права власності відповідача на самочинно збудований об`єкт нерухомого майна, який розміщено на таких відстанях від належного позивачу на праві власності будинку, які не відповідають вимогам санітарних, протипожежних та інших будівельних норм.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах, поданих для державної реєстрації прав, несе заявник, якщо інше не встановлено судом.

Реалізація права на забудову конкретної земельної ділянки має проводитися з дотриманням нормативно-правових актів у галузі будівництва, що полягає, в дотриманні протипожежних відстаней по відношенню до існуючих будівель, що розташовані на суміжних земельних ділянках. Особа, яка здійснила самочинне будівництво об`єкта з такими порушеннями, не може набути право власності на нього в порядку ст. 331 ЦК України.

Позивач вважає, що відповідач шляхом нового будівництва порушив санітарні та протипожежні норми, що створює небезпеку для користування належному позивачу житловим будинком.

Так відповідно до висновку експерта (спеціаліста) ОСОБА_7 , який має кваліфікацію експерта Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (сертифікат серія АЕ № 001034), архітектора з розроблення містобудівної документації (сертифікат серія АА № 001440) та інженера з інвентаризації нерухомого майна сертифікат серія АЕ № 002070) № 10-10/2023 від 10.10.2023 року, забудова земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає діючим нормам у сфері містобудівної діяльності та має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я мешканців суміжних земельних ділянок, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 . Беручи до уваги ступінь вогнестійкості житлових будинків за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відстань між ними повинна становити мінімум 8 м. Відповідаючи на поставлені питання, аналізуючи п. 6.1.39, п. 6.1.41, 10.8.8. п. 15 2.2 Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019, зроблено висновок, що забудова за адресою: АДРЕСА_2 повинна знаходитись на наступних відстанях від домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 : 5.1 від межі; 8.0 від житлового будинку.

Згідно п. 5.1 Розділу II Науково-методичних рекомендацій, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08.10.98 N 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 26.12.2012 N 1950/5) з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, основними завданнями будівельно-технічної експертизи є: визначення відповідності розробленої проектно-технічної та кошторисної документації вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення відповідності виконаних будівельних робіт та побудованих об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд тощо) проектно-технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення відповідності виконаних будівельних робіт, окремих елементів об`єктів нерухомого майна, конструкцій, виробів та матеріалів проектно- технічній документації та вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення, перевірка обсягів і вартості виконаних будівельних робіт та складеної первинної звітної документації з будівництва та їх відповідність проектно-кошторисній документації, вимогам нормативно-правових актів у галузі будівництва; визначення групи капітальності, категорії складності, ступеня вогнестійкості будівель і споруд та ступеня будівельної готовності незавершених будівництвом об`єктів; визначення технічного стану будівель, споруд та інженерних мереж, причин пошкоджень та руйнувань об`єктів та їх елементів; визначення вартості будівельних робіт, пов`язаних з переобладнанням, усуненням наслідків залиття, пожежі, стихійного лиха, механічного впливу тощо; визначення можливості та розробка варіантів розподілу (виділення частки; порядку користування) об`єктів нерухомого майна.

Відповідно до висновку судового експерта будівельно-технічної експертизи № 45/24 від 17.12.2024 р., виконаного судовим експертом Рапачем К.В. встановлено, що будівництво на земельній ділянці :70:012:0028, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 не відповідає вимогам нормативно-правових актів, а саме:

-вимогам п. 6.1.41 Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019, для нової садибної та дачної забудови відстань від межі слід встановлювати не менше 3 метрів.

-протипожежній відстані. Згідно з п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019, протипожежні відстані між житловими, громадськими, адміністративно-побутовими будинками промислових підприємств, гаражами слід приймати за таблицею 15.2 (чисельник).

Беручи до уваги, III ступінь вогнестійкості суміжних житлових будинків відстань між житловим будинком літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_2 та житловим будинком а адресою: АДРЕСА_1 , повинна становити мінімум 8 м. Враховуючи наявність вікон в стінах обох житлових будинків, зменшення протипожежних відстаней не допустиме.

Відповідаючи на поставлені питання, враховуючі виконані виміри при проведені експертизи, аналізуючи вимоги п. 6.1.39 , п. 6.1.41, 10.8.8, п. 15.2.2 Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019, зроблено висновок, що нова забудова за адресою: АДРЕСА_2 повинна знаходитись на наступних відстанях від домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 :

-3.0 м. від межі;

-8.0 м. від - від житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи об`ємно - планувальні та конструктивні рішення нової забудови за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що без зносу житлового будинку літ. «Б», належного ОСОБА_4 , відсутня технічна можливість приведення забудови у відповідність до будівельних та протипожежних норм.

Також під час проведення зазначеної експертизи було встановлено, що при проведенні електронним лазерним далекоміром Leica D5 зав. № (свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 514-ГМ чинне до 21.11.2024 року, виконане ДП «Одесастандартметрологія») вимірів на місці, встановлено, що відстань від житлового будинку літ «Б» за адресою: АДРЕСА_2 до існуючого житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 становить 2,9 м.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

У зв`язку з тим, що висновком експерта № 10-10/2023 від 10.10.2023 року та висновком судового експерта будівельно-технічної експертизи № 45/24 від 17.12.2024 р. встановлено, що без зносу житлового будинку літ. «Б», належного ОСОБА_4 відсутня технічна можливість приведення забудови у відповідність до будівельних та протипожежних норм, позивач вважає за можливе для ефективного захисту його прав застосувати крайню міру впливу, у вигляді знесення спірного об`єкта будівництва.

На підставі викладеного, позивач просить:

1. Скасувати реєстрацію Декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОДІ 5, зареєстровану 20.03.2024 року Управлінням державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради.

2. Визнати незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Іванової Яни Анатоліївни № 72232011 від 25.03.2024 р., яким зареєстровано зміни до розділу об`єкту нерухомого майна та збільшено загальну площу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . який належить ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 162.5 кв. м на 247 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

3. Усунути ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) перешкоди з боку ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення об`єкту нового будівництва, а саме житлового будинку, визначеного в технічному паспорті (реєстраційний номер ТЮ 1:1412-0695-9659-5502) від 11.03.2024 р., виготовленому ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації» під літ. «Б», площею 187,7 кв.м.. який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . (Т.1, а.с. 2-6)

Позиція відповідачів.

Позиція УПРАВЛІННЯ ДЕРЖАВНОГО АРХІТЕКТУРНО-БУДІВЕЛЬНОГО КОНТРОЛЮ ОДЕСЬКОЇ МІСЬКОЇ РАДИ.

Представник УДАБК Одеської міської Ради подав відзив наступного змісту.

Відповідно до п. 7 ч.1 ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038-VI), управління у сфері містобудівної діяльності та архітектурно-будівельного контролю здійснюється виконавчими органами з питань державного архітектурно-будівельного контролю міських рад населених пунктів - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1) та середніми (СС2) наслідками, розташованих у межах відповідних населених пунктів, в тому числі, шляхом надання (отримання, реєстрації), відмови у видачі чи анулювання (скасування) документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (крім анулювання (скасування) документів, що засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів). Згідно з п.2.1., п.2.2.4. Положення про Управління державного архітектурнобудівельного контролю Одеської міської ради (далі Управління), затвердженого рішенням Одеської міської ради від 04.12.2024 № 2575-VIII (далі Положення), Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради є виконавчим органом Одеської міської ради та створено відповідно до законів України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про регулювання містобудівної діяльності», «Про архітектурну діяльність» та інших нормативно-правових актів з метою здійснення державного архітектурно-будівельного контролю, виконання дозвільних та реєстраційних функцій у сфері містобудівної діяльності на території м. Одеси, основним завданням Управління здійснює державний архітектурнобудівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил, положень містобудівної документації всіх рівнів, вихідних даних для проєктування об`єктів містобудування, проєктної документації щодо об`єктів, розташованих у межах м. Одеси.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022 № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану» припинено проведення планових та позапланових заходів державного нагляду (контролю) на період воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Проте, за наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави, а також для виконання міжнародних зобов`язань України протягом періоду воєнного стану дозволити здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) на підставі рішень центральних органів виконавчої влади, що забезпечують формування державної політики у відповідних сферах (п.2 постанови Кабінету Міністрів № 303). Відповідно до листа Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України від 19.05.2023 вих. № 7028/30/10/23 повідомлено Управління про те, що рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері архітектурно-будівельного контролю та нагляду має передувати висновок комісії з рекомендацією органу державного архітектурнобудівельного контролю щодо необхідності проведення позапланової перевірки на підставі звернення, який повинен містити обґрунтування щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини. Так, 03.10.2023 року Позивач звертався до Управління з заявою, в якій просив прийняти відповідні міри та заходи реагування у відношенні власника будинку за адресою: АДРЕСА_2 щодо порушення ОСОБА_4 ДБН Б.2.2-12:12:2019 та встановлення ним навісу впритул до паркану Позивача. Листом від 19.10.2023 № 01-10/136-3г Управління повідомило заявника про те, що Комісія вирішила не рекомендувати проводити позапланову перевірку у зв`язку з необґрунтованістю щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, що оформлено відповідним висновком Комісії від 13.10.2023 № 693. Таким чином, позапланова перевірка за вказаною у зверненні Позивача адресою Управлінням не проводилась, Акт за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності не складався.

Вимоги Позивача щодо скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації помилково адресовані Управлінню державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, оскільки належним відповідачем за позовом у даній справі є заявник (замовник будівництва). (Т.1, а.с. 104-111)

Позиція відповідача ОСОБА_2 .

Представник відповідача адвокат Шпак М.П. подала до суду відзив, відповідно до якого позовні вимоги не визнала у повному обсязі. Так, відповідач посилається на те, що в позовній заяві відсутні посилання на відповідні докази наявності у Позивача права (власності, користування, інших речових прав) на відповідну земельну ділянку, на якій розташований належний на праві власності Позивачу будинок. Так само, відсутні відповідні докази формування такої ділянки як об`єкта цивільних прав відповідно до вимог чинного законодавства.

Згідно статті 376 ЦК України вимоги про знесення самочинного будівництва особа (власник) може заявити за умови доведеності факту порушення своїх прав самочинною забудовою». З огляду на викладене вбачається, що істотне порушення будівельних норм чи відхилення від проєкту без установлення факту порушення прав позивача не є самостійною підставою для задоволення позову про знесення самочинного будівництва, поданого особою, яка не наділена державою функціями зі здійснення контролю за дотриманням законодавства в архітектурно-будівельній сфері. Тобто, обставиною, яка підлягає встановленню судом у справі, що розглядається, є те, чи порушуються права позивача як власника (користувача) сусіднього будинку проведеною відповідачем реконструкцією належного йому житла.

Експерт Найдьонов І.В. не є судовим експертом, а відповідно Висновок експерта (спеціаліста) № 10-10/23, складений 10.10.2023 не може вважатися висновком судової експертизи в розумінні Цивільного процесуального кодексу України і розглядатися як належний і допустимий доказ по справі. В якості фактичних підстав своїх вимог позивач посилається на те, що фактична відстані між його будинком та будинком відповідача складає 2,9 метрів, що є значно меншою ніж передбачена п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019 мінімальна допустима відстань 8 метрів. При цьому позивач зазначає, що відповідне порушення ДБН сталося через здійснення реконструкції житлового будинку відповідача (за адресою АДРЕСА_2 ), яке мало місце в період 2021 2022 роки. Разом з тим Висновок експерта не містить висновку про те, що до зазначеної реконструкції фактична відстань між будинками була іншою і відповідно, що саме Відповідача шляхом своїх дій у вигляді проведеної реконструкції допустив це порушення ДБН (а не, наприклад, що відповідні порушення норм ДБН були наслідком дій Позивача, вчинених до 2021 року).

При цьому, як вбачається з будівельного паспорту реконструкції індивідуального житлового будинку АДРЕСА_2 (далі Будівельний паспорт), реконструкція житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 передбачала реконструкцію одноповерхової житлової будівлі до двох поверхового житлового будинку (пункти 2.1. 2.2 Ескізу намірів забудови Будівельного паспорту), а габарити (ширина та довжина) добудованого другого поверху не виходять за відповідні існуючи габарити першого поверху.

Щодо фактичної відстані між забудовою земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 (будинок відповідача) до межі ділянки, то у Висновку експерта така взагалі прямо не визначена. При цьому визначена відстань між будинком позивача до межі 1,17-1,70 м та між будинками позивача та відповідача 2,9 м. Таким чином, вбачається відстань між будинком відповідача до межі складає 1,20-1,63 м., що відповідає аналогічній відстані у позивача і відповідає приписам п. 6.1.41ДБН Б.2.2-12:2019 (не менше 1 метра).

Відповідач також посилається на те, що з заяви ОСОБА_3 від 21.02.2021, яка є дружиною позивача та також постійно проживає з ним у будинку за адресою АДРЕСА_1 , вона дала письмову згоду на проведення зазначеної реконструкції шляхом та була ознайомлена з ескізом намірі (складовою частиною Будівельного паспорту). Таким чином, ОСОБА_3 , яка діяла в інтересах власної сім`ї (в тому числі позивача, як свого подружжя) погодилась не певні обмеження своїх прав як власника (користувача) будинку, обумовлені реконструкцією будинку за адресою АДРЕСА_2 , в межах проекту такої реконструкції. На теперішній час, заявляючи позовні вимоги по справі, обумовлені реалізацією відповідачем вищезазначеної погодженої позивачем реконструкції, позивач фактично здійснює дії, які суперечать його попередній поведінці.

Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані порушенням прав позивача в результаті проведеної відповідачем реконструкції, погодженої позивачем, суперечить його попередній поведінці, що має призводити до припинення такого права. (Т.1, а.с. 134-139)

Рух справи.

Позовна заява надійшла до суду 30.12.2024р. (Т.1, а.с. 2)

30.12.2024р. позовна заява автоматизованою системою документообігу була розподілена судді Кисельову В.К. (Т.1,а.с. 91-92).

Ухвалою суду від 02.01.2025р. позовну заяву було залишено без руху у зв`язку з необхідністю доплати судового збору. (Т.1, а.с. 93-94)

21.01.2025р. до суду надійшла заява представника позивача адвоката Багно В.А. про усунення недоліків позовної заяви. (Т.1., а.с.96-97)

Ухвалою суду від 24.01.2025р. судом було відкрито загальне провадження у справі та призначене підготовче судове засідання 10.03.2025р. о 10.20. (Т.1, а.с. 99)

10.12.2025р. до суду надійшла заява від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шпак М.П. про ознайомлення з матеріалами справи. (Т.1, а.с. 101)

25.02.2025р. до суду надійшов відзив від УДАБК Одеської міської Ради. (Т.1., а.с. 104-111)

26.02.2025р. від представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шпак М.П. надійшов відзив у справі. (Т.1, а.с. 134-139)

В підготовчому судовому засіданні 10.03.2025р. було оголошено перерву, оскільки сторони пояснили, що в провадженні іншого судді перебувають частина тотожних вимог позивача, а тому суд, з метою перевірки даного факту оголоси перерву на 22.04.2025р. о 15.00. (Т.1,а.с. 209)

10.03.2025р. в суд надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 адвоката Шпак М.П. про зупинення провадження у справі. (Т.1, а.с. 212-213)

20.03.2025р. від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Багно В.С. надійшов відповідь на відзив. (Т.1, а.с. 229-235)

У підготовчому судовому засіданні судом було вирішено клопотання представника відповідача адвоката Шпак М.П. про зупинення провадження у справі, та вирішено процесуальне питання. Окрім того, судом було оголошена перерва до 31.07.2025р.

Так ухвалою суду від 22.04.2025р. судом було клопотання адвоката Шпак М.П. про зупинення провадження у справі залишено без задоволення, а позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса поживання: АДРЕСА_2 ) в частині усунення йому перешкоди з боку ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення об`єкту нового будівництва, а саме житлового будинку, визначеного в технічному паспорті (реєстраційний номер НОМЕР_3 ) від 11.03.2024 р., виготовленому ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації» під літ. «Б», площею 187,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 залишено без розгляду. (Т.1, а.с. 242-243)

28.07.2025р. від ОСОБА_1 надійшла заява про збільшення позовних вимог, у поданій заяві позивач просив усунути йому перешкоди з боку ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення об`єкту нового будівництва, а саме житлового будинку, визначеного в технічному паспорті (реєстраційний номер ТІ01:1412-0695-9659-5502) від 11.03.2024 р., виготовленому ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації» під літ. «Б», площею 187,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 (Т.1, а.с. 244-245)

Ухвалою суду від 31.07.2025р. було прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про збільшення позовних вимог, в якій позивач додатково просить: усунути йому перешкоди з боку ОСОБА_4 у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення об`єкту нового будівництва, а саме житлового будинку, визначеного в технічному паспорті (реєстраційний номер ТІ01:1412-0695-9659-5502) від 11.03.2024 р., виготовленому ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації» під літ. «Б», площею 187,7 кв.м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 . (Т.2., а.с. 5)

Судом було оголошено перерву до 07.10.2025р. з метою надання відповідачам надати відзив у справі на збільшені позовні вимоги.

Ухвалою суду від 07.10.2025р. судом було закрито підготовчий розгляд справи та призначено судовий розгляд справи по суті на 25.11.2025р. о 15.00 (резервна дата 08.12.2025р. о 15.00) в залі судових засідань № 21, в приміщенні Пересипського районного суду м. Одеси, за адресою м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, 68. (Т.2, а.с. 9)

Судове засідання 25.11.2025р. о 15.00 не відбулось у зв`язку зі помилкою програмного забезпечення «ВКЗ», а тому розгляд справи перенесено на резервну дату 08.12.2025р. о 15.00. (Т.2, а.с. 14)

08 грудня 2025р. судом було проведено розгляд справи по суті, за участю представників сторін, та було оголошено перерву на 18.12.2025р. з метою підготовки сторін до судових дебатів.

18.12.2025р. судове засідання не відбулось у зв`язку з оголошення повітряної тривоги та розгляд справи перенесено на 05.02.2026р. о 14.00. (Т.2, а.с. 39)

В судове засідання 05.02.2026р. з`явився лише представник позивача, а тому судом було оголошено перерву на 11.02.2026р. з метою виклику представника відповідача.

11.02.2026р. суд заслухав пояснення представників сторін в судових дебатах, та відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 244 ЦПК України суд оголосив до переходу до стадії ухвалення судового рішення та роз`яснив, що рішення буде проголошене 23.02.2026р.

Пояснення сторін в судовому засіданні.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному обсязі, а також пояснив, що відповідач без його дозволу фактично здійснив нове будівництво будинку замість старого, при цьому значно збільшив площу забудови. В результаті нової забудови будинок відповідача впритул наблизився до будинку позивача, що є порушенням будівельних стандартів, та протипожежних правил. Позивач звертався до органів УДАБК, проти вони не втрутились, посилаючись на заборону перевірок. Всі спроби позивача врегулювати спірне питання з відповідачем були безрезультатними та відповідач продовжував будівництво. Позивач також дізнався, що відповідач зареєстрував декларацію про об`єкта до експлуатації, не зважаючи на наявність порушень при будівництві, а після того, зареєстрував право власності на новий будинок.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідач діяв у межах чинного законодавства, а також не порушував права позивача. Так, перед початком реконструкції будинку відповідач узгодив проекту майбутнього будівництва з усіма суміжними сусідами, у тому числі з дружиною позивача, яка не мала жодних претензій до нього. Окрім того, вся проектна документація відповідача, наявність узгоджень та відповідності реконструкції державним будівельно-технічним нормам була перевірена органами ДАБК, яка зареєструвала декларацію про готовність об`єкта до експлуатації. Представник відповідача вважає, що посилання позивача на порушення під час реконструкції будівельно-технічних норм не відповідає дійсності, а також порушення на які посилається позивач не є суттєвими, а також не повинні мати наслідки у вигляді знесення об`єкту нерухомості.

Представники УДАБК ОМР в процесі розгляду справи просв відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вони не є належними відповідачами у справі, а також, що не перевіряли достовірність даних будівництва відповідача, оскільки на це не було відповідних підстав.

Судом встановлені наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

Так, ОСОБА_1 є користувачем земельної ділянки площею 308 кв.м. та власником житлового будинку з надвірними спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 20.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та позивачем, ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 63 (1/4 частина) та на підставі договору дарування від 20.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 82 (3/4 частини). Право власності на житловий будинок було належним чином зареєстровано в КП «Одеське МБТІ та РОН», про що в книзі 273-161 був зроблений запис № 40666, що підтверджується відповідними витягами № 28835585 та № 28835637 від 31.01.2011 року. (Т.1, а.с. 11-14)

Вказаний житловий будинок в цілому складається з: літ. «А1» - житловий будинок, загальною площею 148,6 кв.м., в тому числі житловою площею 80,8 кв.м., літ. «Г» - гараж, № 3-5 - огорожа, літ. «І» - вимощення, розташованих на земельній ділянці площею 308 кв.м. (Т.1,а.с. 15-19)

На суміжній земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_2 розташований житловий будинок з надвірними спорудами, які належить відповідачу ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 01.10.2020 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1140. (Т.1, а.с. 20-21)

На час набуття відповідачем ОСОБА_4 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 в цілому складався: з літ. «А», «Б» - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м., у тому числі житловою площею: 95,2 кв.м., літ. «Д» - погріб, літ. «Л» - котельна, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :70:012:0028, площею 0,0864 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка). (Т.1, а.с. 22-26)

Окрім того, ОСОБА_4 за вищевказаним договором дарування набув право власності на земельну ділянку кадастровий номер::70:012:0028, площею 0,864 га.

Фактично у користуванні ОСОБА_2 перебували наступні приміщення:

у житловому будинку літ. «А»: 1-1 кухня, площею 8,0 кв.м.; 1-2 коридор, площею 6,9 кв.м.; 1-3 житлова площею 7,2 кв.м.; 1-4 житлова, площею 19,4 кв.м.; 1-5 санвузол, площею 3,1 кв.м.; 1-6 тамбур, площею 1-8 кв.м.; 1-7 сарай, площею 4,4 кв.м.; 1-8 тамбур,площею 1,6 кв.м.; 1-9 веранда, площею 7,4 кв.м, 1-10 веранда, площею 7,6 кв.м., 1-11 житлова площею 28,2 кв.м;

у житловому будинку літ. «Б»: 2-1 житлова, площею 15,2 кв.м.; 2-1 кухня, площею 3,8 кв.м.; 2-3 коридор площею, 4,3 кв.м.; 2-4 коридор, площею 10,6 кв.м.; 2-5 житлова площею 9,0 кв.м.; 2-6 кухня, площею 6,6 кв.м.; 2-7 туалет, площею 1,2 кв.м.; 2-8 житлова площею 16,2 кв.м;

всього загальна площа 162,5 кв.м., житлова площа 95,2 кв.м., а також котельна літ. «Б», погріб літ. «Д», що розташовані на земельній ділянці площею 881 кв.м.. (Т.1, а.с. 28)

Отже в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 набув на законних підстав право власності на житловий будинок та на земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні встановлено, що у період 2021-2022 року відповідач ОСОБА_4 на належній йому земельній ділянці здійснив перебудову належному його будинку АДРЕСА_2 , значно збільшивши площу забудови.

Так у 2021р. був оформлений будівельний паспорт на реконструкцію житлового будинку у якому вказані на наявні містобудівні та планувальні вимоги, обмеження, а також є посилання про дотримання мінімально допустимих відстань об`єкта, що проектується. (Т.1, а.с. 145-148)

В матеріалах справи дійсно, є копія заяви від 21.01.2021р. від імені ОСОБА_3 , у якій зазначено, що вона є користувачем земельної ділянки та власником будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , та вона не заперечує на проведення реконструкції житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 та з ескізом ознайомлена. (Т.1, а.с. 165)

Суд вважає, що ОСОБА_3 не була уповноважена підписати та надавати будь-які погодження на реконструкцію, оскільки станом на 21.01.2021р. не була власником будівлі за адресою: АДРЕСА_1 , а власником був позивач ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 20.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та позивачем, ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 63 (1/4 частина) та на підставі договору дарування від 20.01.2011 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 82 (3/4 частини).

Окрім того, згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України будинок за адресою: АДРЕСА_1 є особистою приватною власністю ОСОБА_1 ..

Відповідно до ч.2 ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя, але це стосуються виключно об`єктів спільного сумісного майна подружжя.

Судом встановлено, що навпаки позивач намагався зупинити будівництво, але такі діяли не дали результатів.

Так позивач 03.10.2023 року звертався на адресу Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради із заявою, в якій просив прийняти відповідні міри та заходи реагування у відношенні власника будинку за адресою: АДРЕСА_2 , щодо порушення ОСОБА_4 ДБН Б.2.2-12:2019 з метою знесення навісу, який розташований впритул до його паркану. (Т.1, а.с. 53-54)

Листом № 01-10/136-3п від 19.10.2023 Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради позивачу було повідомлено, що за результатами розгляду листа, Комісія вирішила не рекомендувати проводити позапланову перевірку у зв`язку з необґрунтованістю щодо наявності загрози, що має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, що оформлено відповідним висновком Комісії від 13.10.2023 р. № 693 та повідомлено про відсутність підстав для проведення позапланової перевірки. (Т.1, а.с. 55-57)

На підставі викладеного, суд не приймає доводи відповідача, що ОСОБА_3 , діяла в інтересах власної сім`ї, а тому погодилась не певні обмеження своїх прав як власника (користувача) будинку, обумовлені реконструкцією будинку за адресою АДРЕСА_2 , в межах проекту такої реконструкції, та заявлені позовні вимоги суперечать його попередній поведінці.

Судом детально вивчені матеріали технічних паспортів, а також матеріалів щодо проведених будівельних робіт відповідачем.

Так, за технічним паспортом на 05.09.2016р. та на час набуття право власності відповідачем у житловому будинку літ. «Б» були наступні приміщення: 2-1 житлова, площею 15,2 кв.м.; 2-1 кухня, площею 3,8 кв.м.; 2-3 коридор площею, 4,3 кв.м.; 2-4 коридор, площею 10,6 кв.м.; 2-5 житлова площею 9,0 кв.м.; 2-6 кухня, площею 6,6 кв.м.; 2-7 туалет, площею 1,2 кв.м.; 2-8 житлова площею 16,2 кв.м, всього площею 66,9 кв.м., житловою 40,4 кв.м., допоміжна 26,5 кв.м. (Т.1,а.с. 25)

Згідно технічного паспорту, який виготовлено ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації» 19.03.2024р. вбачається, що житловий будинок літ. «Б», складається двох поверхів: 1 -поверх: 1 підсобна, площею 14,8 кв.м., 2- кухня 3,7 кв.м., 3-коридор площею 15,2 кв.., 4 сходи 6,8 кв.м., 5-санвузол 4,9 кв.м., 6-кухня -їдальня площею 37,8 кв.м, 7-сходи площею 2,1 кв.м., 8- комора площею 9,9 кв.м., 9- житлова 13,6 кв.м., 10-житлова площею 17,0 кв.м., всього по першому поверху 125,8 кв.м, житлова 30,6 кв.м., допоміжна 95,2 кв.м.

2-мансардний поверх: 11- коридор 6,8 кв.м., 12 - санвузол 4,7 кв.м., 13 шафа 0,5 кв.м. 14-житлова, площею 16,8 кв.м., 15-підспобна площею 14,6 кв.м., 16-житлова 18,5 кв.м., разом 61,9 кв.м., житлова площею 35,3 кв.м., допоміжна 26,6 кв.м..

Всього площа житлового будинку літ. «Б» складає 187,7 кв.м., житлова площа 65,9 кв.м., допоміжна 121,8 кв.м. (Т.1., а.с. 67-68)

Отже, можливо прийти до висновку, що фактично було здійснена повна перебудова житлового будинку літ. «Б», шляхом збільшення площі забудови (187,4-66,9=117,5) на 117,5 кв.м. та шляхом надбудови другого поверху.

Так відповідно до висновку експерта (спеціаліста) ОСОБА_7 , який має кваліфікацію експерта Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України (сертифікат серія АЕ № 001034), архітектора з розроблення містобудівної документації (сертифікат серія АА № 001440) та інженера з інвентаризації нерухомого майна сертифікат серія АЕ № 002070) № 10-10/2023 від 10.10.2023 року, забудова земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 не відповідає діючим нормам у сфері містобудівної діяльності та має негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я мешканців суміжних земельних ділянок, зокрема за адресою: АДРЕСА_1 . Беручи до уваги ІІІ ступінь вогнестійкості житлових будинків за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 відстань між ними повинна становити мінімум 8 м. Відповідаючи на поставлені питання, аналізуючи п. 6.1.39, п. 6.1.41, 10.8.8. п. 15 2.2 Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019, зроблено висновок, що забудова за адресою: АДРЕСА_2 повинна знаходитись на наступних відстанях від домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 : 5.1 від межі; 8.0 від житлового будинку. (Т.1, а.с.42-47)

Окрім того, з фотофіксації проведеного дослідження вбачається, що другий поверх прибудови відповідача зведено в притул до паркану між ділянками. (Т.1,а.с.50-51)

Відповідно до висновку судового експерта будівельно-технічної експертизи № 45/24 від 17.12.2024 р., виконаного судовим експертом Рапачем К.В. встановлено, що будівництво на земельній ділянці :70:012:0028, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та належить на праві приватної власності ОСОБА_4 не відповідає вимогам нормативно-правових актів, а саме:

-вимогам п. 6.1.41 Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019, для нової садибної та дачної забудови відстань від межі слід встановлювати не менше 3 метрів.

-протипожежній відстані. Згідно з п. 15.2.2 ДБН Б.2.2-12:2019, протипожежні відстані між житловими, громадськими, адміністративно-побутовими будинками промислових підприємств, гаражами слід приймати за таблицею 15.2 (чисельник).

Беручи до уваги, III ступінь вогнестійкості суміжних житлових будинків відстань між житловим будинком літ. «Б» за адресою: АДРЕСА_2 та житловим будинком а адресою: АДРЕСА_1 , повинна становити мінімум 8 м. Враховуючи наявність вікон в стінах обох житлових будинків, зменшення протипожежних відстаней не допустиме.

Відповідаючи на поставлені питання, враховуючі виконані виміри при проведені експертизи, аналізуючи вимоги п. 6.1.39 , п. 6.1.41, 10.8.8, п. 15.2.2 Державних будівельних норм ДБН Б.2.2-12:2019, зроблено висновок, що нова забудова за адресою: АДРЕСА_2 повинна знаходитись на наступних відстанях від домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 :

-3.0 м. від межі;

-8.0 м. від - від житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Аналізуючи об`ємно - планувальні та конструктивні рішення нової забудови за адресою: АДРЕСА_2 встановлено, що без зносу житлового будинку літ. «Б», належного ОСОБА_4 , відсутня технічна можливість приведення забудови у відповідність до будівельних та протипожежних норм. (Т.2, а.с. 15-32)

Суд звертає увагу, що судовим експертом Рапачем К.В. було порівняно дані з карт Google maps за жовтень 2020р. та жовтень, з яких візуально вбачається розширення площі будинку літ. «Д», та після проведеної перебудови стінки даного будинку стали розташовані напроти будинку позивача, хоча раніше цього не було.

Даний факт, також очевидним, якщо порівняти матеріали ескізного проекту , та площа існуючої забудови (до початку будівництва) фактично не була розташована напроти будинку літ. №4 (будинок Позивача) (Т.1, а.с. 181), але після будівництва площа будинку часткова перебуває напроти будинку літ. №4 (будинок Позивача) (Т.1, а.с. 182).

З витягу з Реєстру будівельної діяльності Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, ОСОБА_4 подав декларацію про готовність до експлуатації об`єкта у якій зазначив, що здійснено реконструкцію індивідуального житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 , та вказано клас наслідків СС1. (Т.1, а.с. 69-70)

Суд вважає, що відповідач у поданій декларації готовність до експлуатації об`єкта надав недостовірні відомості щодо здійснення саме реконструкції будинку.

Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (далі Закон № 3038-VI) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Відповідно до п.18 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 13.04.2011 № 461 (далі Порядок 461), орган державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дня надходження декларації перевіряє повноту даних, зазначених у декларації, та забезпечує внесення інформації, зазначеної у декларації, до реєстру. Відповідно до п.2 вказаного Порядку, повнота даних - інформація, зазначена замовником у поданих за встановленою формою документах, що за змістом достатня для прийняття рішення про реєстрацію декларації; реєстрація - внесення даних до єдиного реєстру документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів (далі - реєстр); Відповідно до ч. 10 ст. 39 Закону України № 3038-VI, замовник відповідно до закону несе відповідальність за повноту та достовірність даних, зазначених у поданій ним декларації про готовність об`єкта до експлуатації, та за експлуатацію об`єкта без зареєстрованої декларації або сертифіката.

З листа МІНІСТЕРСТВО РЕГІОНАЛЬНОГО РОЗВИТКУ, БУДІВНИЦТВА ТА ЖИТЛОВО-КОМУНАЛЬНОГО ГОСПОДАРСТВА УКРАЇНИ від 04.03.2011 N 22-23/185/0/7-11 вбачається "Реконструкція - перебудова існуючих об`єктів виробничого та цивільного призначення, пов`язана з удосконаленням виробництва, підвищенням його техніко-економічного рівня та якості вироблюваної продукції, поліпшенням умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміною основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні

розміри)."

З листа ДАБК України від 02.08.2013 № 40-16-379 «Щодо реконструкції будівель та споруд та їх консервація» встановлено, що Пунктами 3.10, 3.11 розділу 3 ДБН А.2.2-3-2012 "Склад та зміст проектної документації на будівництво" визначено, що реконструкція - це перебудова введених в експлуатацію в установленому порядку об`єктів будівництва, яка передбачає удосконалення виробництва, підвищення його техніко-економічного рівня та якості продукції, що виготовляється, поліпшення умов експлуатації та проживання, якості послуг, зміну основних техніко-економічних показників (кількість продукції, потужність, функціональне призначення, геометричні розміри тощо). Реконструкція передбачає збереження елементів несучих і огороджувальних конструкцій та призупинення на час виконання робіт експлуатації об`єкта в цілому або його частин (за умови їх автономності).

Однак, якщо порівняти технічні паспорти, то фактично неможливо стверджувати що проведені будівельні роботи є реконструкцію, оскільки у повному обсязі були перебудовані приміщення першого поверху, значно збільшена площа забудови, у тому числі у сторону будинку позивача.

До спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати наступні норми права.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

У відповідності до статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до положень норм статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Відповідно до статті 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками.

Відповідно до пунктів «г», «е» частини першої статті 91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства.

Згідно зі статтею 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).

Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав (частина друга, пункт «б» частини третьої статті 152 ЗК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Згідно з приписами частиною першою статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак доводить, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Судом встановлено, що фактично відповідачем здійснювалось самочинно будівництво, оскільки воно не було погоджено із суміжним землекористувачем, а також наявні істотні порушення будівельних норм і правил, що підтверджується висновком судового експерта, які порушують права позивача.

У частині четвертій статті 376 ЦК України зазначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до статті 376 ЦК України право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У разі порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 ЦК України).

Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки, з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК України, статтею 103 ЗК України.

Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

У постановах Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 822/2149/18 (провадження № К/9901/5732/19) та від 10 квітня 2020 року у справі № 344/4319/16-а (провадження № К/9901/18858/18) зроблено висновки про те, що "…правовий порядок знесення будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна залежить від підстав, за якими його віднесено до об`єкта самочинного будівництва. За змістом частини сьомої статті 376 ЦК України зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову можливе лише у разі істотного відхилення від проєкту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, та істотного порушення будівельних норм і правил. У цих випадках з позовом про зобов`язання особи до проведення перебудови може звернутися відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування. Таке рішення суд може ухвалити і за позовом про знесення самочинного будівництва, якщо за наслідками розгляду справи дійде висновку, що можливість перебудови і усунення наслідків самочинного будівництва не втрачено і відповідач згоден виконати перебудову. У разі невиконання особою судового рішення про здійснення перебудови суд може постановити рішення про знесення самочинного будівництва.

В інших випадках самочинного будівництва, зокрема, якщо нерухоме майно збудоване або будується на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, стаття 376 ЦК України не ставить можливість знесення об`єкта самочинного будівництва в залежність від можливостей його перебудови. Натомість правове значення має позиція власника (користувача) земельної ділянки, а також дотримання прав інших осіб. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок (частина четверта статті 376 ЦК України). В цьому випадку знесення самочинного будівництва можливе без попереднього рішення суду про зобов`язання особи, яка здійснила будівництво, провести відповідну перебудову. Це є логічним та виправданим, оскільки такі види самочинного будівництва, безперечно, не можуть бути приведені до легітимного стану шляхом перебудови".

За обставин, коли належний власник земельної ділянки не надавав згоди на будівництво на його земельній ділянці об`єкта нерухомого майна, він має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав як власника земельної ділянки шляхом знесення усіх об`єктів, зокрема й самочинного будівництва, навіть у разі його державної реєстрації, здійсненого не власником або без його згоди.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 14 грудня 2022 року у справі № 204/3027/20 (провадження № 61-2199св22), від 01 лютого 2023 року у справі № 204/1053/20 (провадження № 61-21119св21), від 22 червня 2023 року у справі № 592/16491/18 (провадження № 61-9539св22), від 04 січня 2024 року у справі № 680/1009/16-ц (провадження № 61-3906св23).

Знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайнім заходом впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

В той же час, необхідно зазначити, що знесення самочинного об`єкта нерухомості відповідно до статті 376 ЦК України є крайньою мірою впливу на забудовника і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи з метою усунення порушень щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності та коли неможлива перебудова об`єкта нерухомості чи особа відмовляється від здійснення такої перебудови.

Такий висновок про застосування норм матеріального права викладено в постанові Верховного Суду України від 06.09.2017 року в справі №6-1721цс16.

Європейський суд з прав людини у справі «Іванова і Черкезов проти Болгарії» (№ 46577/15) від 21.04.2016, підтвердив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Сам по собі той факт, що позивач, як суміжний власник домоволодіння та земельної ділянки не надавав згоду на зведення спірних будівель не є достатнім для висновку про наявність підстав для знесення об`єктів самочинного будівництва.

Крім того, вирішуючи питання про знесення нерухомого майна, суди в кожному випадку з`ясовують, яку частину земельної ділянки займає споруджена будівля, її розмір і конфігурацію, яка частина будівлі підлягає знесенню. За необхідності з`ясування питань, що виникають при розгляді справи і потребують спеціальних знань, суд має право призначити експертизу. Невстановлення вказаних обставин унеможливлює виконання такого рішення. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 19.04.2017 у справі № 6-129цс17.

Суд, приймає до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_4 набув право власності на будинок з надвірними спорудами за адресою: АДРЕСА_2 на підставі договору дарування від 01.10.2020 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу та зареєстрованого в реєстрі за № 1140. На час набуття права власності житловий будинок в цілому складався з літ. «А», «Б» - житловий будинок, загальною площею 162,5 кв.м., у тому числі житловою площею: 95,2 кв.м., літ. «Д» - погріб, літ. «Л» - котельна, який розташований на земельній ділянці з кадастровим номером :70:012:0028, площею 0,0864 га, цільове призначення: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна земельна ділянка).

Суд приходить до висновку, що з метою усунення перешкод у здійсненні права власності позивача, з урахуванням обставин справи, враховуючи принципи пропорційності та необхідності у сучасному демократичному суспільстві, суд вважає, що необхідно за рахунок відповідача провести перебудову будинку літ. «Б», що перебуває у складі житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 до первісного стану, шляхом демонтажу всіх житлових та нежитлових приміщень, які не відповідають технічному паспорту станом на 05.09.2016р. житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 .

Щодо позовних вимог позивача про скасування реєстрації Декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОДІ 5, зареєстровану 20.03.2024 року Управлінням державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради.

Так Велика Палата Верховного Суду розглядала вимогу про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації як належний спосіб захисту виключно за обставин, коли на відповідній ділянці заборонене будь-яке будівництво, крім гідротехнічних споруд (див. висновок, сформульований у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 680/214/16-ц (пункт 63)).

За обставин даної справи, судом не встановлено, що на земельній ділянці відповідача будівництво неможливе.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 вказала, що належними вимогами, які може заявити власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження нею, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (пункт 113).

У постанові Верховного суду від 14 липня 2021 року у справі № 757/920/20-ц суд вчергове зазначив, що після реєстрації права власності на збудований об`єкт відсутні правові підстави для скасування декларації про готовність об`єкта. У момент реєстрації права власності на збудований об`єкт, декларація про готовність об`єкта до експлуатації вичерпує свою дію. Отже, скасування реєстрації такої декларації не буде нести будь-яких правових наслідків.

З огляду на вказане, суд вважає вимогу про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації неналежною, а тому такі вимоги не підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Іванової Яни Анатоліївни № 72232011 від 25.03.2024 р., яким зареєстровано зміни до розділу об`єкту нерухомого майна та збільшено загальну площу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . який належить ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 162.5 кв. м на 247 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101).

Судом встановлено, що Державним реєстратором Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Івановою Яною Анатоліївною було прийнято рішення № 72232011 від 25.03.2024 р. зареєстровано зміни до розділу об`єкту нерухомого майна, а саме збільшення загальної площі житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який належить ОСОБА_4 на праві приватної власності, з 162,5 кв. м на 247 кв.м.(Т.1, а.с. 60)

З витягу з Державного реєстру речових прав № 371225653 від 25.03.2024 р. вбачається, що житловий будинок садибного типу має загальну площу 247 кв.м., житловою площею 92,1 кв.м., складається з житлового будинку літ. «А» та «Б», погріб літ. «Д», мостіння І, ворота № 1.

Підставою для внесення змін до розділу об`єкта нерухомого майна та реєстрації права власності, крім іншого, стало:

-декларація про готовність до експлуатації об`єкта № ОД 05 від 20.03.2024 р., видана Управлінням Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради, яка зареєстрована в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва «Реконструкція індивідуального житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 »;

-технічний паспорт на житловий будинок садибного типу від 19.03.2024 р., виданий ТОВ «Одеське бюро технічної інвентаризації».

З вказаних документів вбачається, що загальна площа будинку за адресою: АДРЕСА_2 збільшилася з 162,5 кв.м. до 247 кв.м.

У постанові ВС КЦС від 02 червня 2021 року в справі № 509/11/17 (провадження № 61-268св21) зазначено, що «…визнання незаконними та скасування рішень державних реєстраторів та визнання недійсними договорів купівлі-продажу не є ефективним способом захисту та не забезпечує усунення порушень спричинених самочинним будівництвом».

Факт державної реєстрації права власності, проведеної, зокрема, на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації, не змінює правовий режим приміщень, як збудованих самочинно, в разі, якщо будівництво такого об`єкта проведено на земельній ділянці, яку не було відведено для цієї мети (такий висновок наведено в постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у справі № 915/161/20).

У п. 136,137, 138 постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 листопада 2023 року у справі № 916/1174/22 встановлено наступне. Судовим рішенням про знесення спірного об`єкта нерухомості суд вирішує подальшу юридичну долю самочинно побудованого майна (спірного об`єкта нерухомості). Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації. Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).

Відповідно до ч. 1 ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Отже у рішенні суду необхідно вказати, що воно є підставою для внесення змін до державного реєстру речових прав щодо об`єкту нерухомого майна: 101, адреса об`єкту : АДРЕСА_2 , та видалення з розділу «актуальна інформація про об`єкт речових прав» запису відомостей щодо опису об`єкта: загальна площа (кв.м.):247, житлова площа (кв.м):92,1., Опис: житловий будинок - літ. «А», «Б»; погріб літ. «Д»; Мощення -І, Ворота №1 та повернення попереднього запису у відповідний розділ: опис об`єкта: «загальна площа кв.м. 162,5, житлова площа (кв.м) 95,2, складові частини нерухомого майна: житловий будинок «А», «Б», погріб «Д», котельна «Л».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,5,10,12,258,259,263-265,268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса поживання: АДРЕСА_2 ), Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради(, місцезнаходження: вул.Черняховського, буд.6, м.Одеса), державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Іванової Яни Анатоліївни (, вул.Миру, буд.111, с.Василівка, Болградський р-н, Одеська обл.) про скасування реєстрації декларації про готовність об`єкта експлуатації, визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію змін до розділу об`єкту нерухомого майна задовольнити частково.

2. Усунути ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) перешкоди з боку ОСОБА_4 (РНОКПП НОМЕР_2 ) у користуванні земельною ділянкою та житловим будинком, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , та за рахунок ОСОБА_4 (РНОКПП РНОКПП: НОМЕР_2 ) провести перебудову будинку літ. «Б», що перебуває у складі житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 до первісного стану, шляхом демонтажу всіх житлових та нежитлових приміщень, які не відповідають технічному паспорту станом на 05.09.2016р. житлового будинку літ. «Б» у складі житлового будинку з надвірними спорудами по АДРЕСА_2 .

3. Рішення суду є підставою для внесення змін до державного реєстру речових прав щодо об`єкту нерухомого майна: 101, адреса об`єкту : АДРЕСА_2 , та видалення з розділу «актуальна інформація про об`єкт речових прав» запису відомостей щодо опису об`єкта: загальна площа (кв.м.):247, житлова площа (кв.м):92,1., Опис: житловий будинок - літ. «А», «Б»; погріб літ. «Д»; Мощення -І, Ворота №1 та повернення попереднього запису у відповідний розділ: опис об`єкта: «загальна площа кв.м. 162,5, житлова площа (кв.м) 95,2, складові частини нерухомого майна: житловий будинок «А», «Б», погріб «Д», котельна «Л».

4. Позовні вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) щодо скасування реєстрації Декларації про готовність до експлуатації об`єкта № ОДІ 5, зареєстровану 20.03.2024 року Управлінням державного архітектурно- будівельного контролю Одеської міської ради та визнання незаконним та скасувати рішення державного реєстратора Василівської сільської ради Болградського району Одеської області Іванової Яни Анатоліївни № 72232011 від 25.03.2024 р., яким зареєстровано зміни до розділу об`єкту нерухомого майна та збільшено загальну площу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_2 . який належить ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) з 162.5 кв. м на 247 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 101) залишити без задоволення.

5. Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса поживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір у розмірі 1211 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.К. Кисельов

Повний текст рішення складено та підписано 23.02.2026