Справа № 635/5296/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді- Шаренко С.Л.,

при секретарі- Реуцькій Н.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні Київського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

установив:

До Харківського районного суду Харківської області надійшла позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 , в якій позивач просив стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості у розмірі 59 490,85 гр.; судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3028,00 гр. та витрати на оплату професійної правничої допомоги в сумі 7000,00 гр.

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 30.10.2025 справу передано за підсудністю до Київського районного суду м. Харкова.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.11.2025 справу передано в провадження судді Шаренко С.Л.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27.11.2025 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 27.12.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту та страхування №Р24.00505.004728811. Відповідно до умов Договору кредиту Р24.00505.004728811 від 27.12.2018, Банк надає Позичальнику кредит(грошові кошти) на поточні потреби у сумі 71614,00гр., включаючи витрати на страховий платіж(у разі наявності), а Позичальник зобов`язується одержати кредит і повернути його з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги щомісячного обслуговування кредитної заборгованості, який є його невід`ємною частиною.

За користування кредитом позичальник сплачує проценти у розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту(п.п.13. Договору). Також відповідно до п.п. 1.4 Договору кредиту за обслуговування кредиту Банком Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування, щомісячно у розмірі відповідно до Графіку платежів.

На виконання умов договору банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 71614,00 гр. строком до 27.12.2021, а Позичальник відповідно зобов`язався повернути разом з іншими платежами згідно з умовами Договору.

В п.6 Договору кредиту наведено «Графік щомісячних платежів за кредитним договором».

Банк свої зобов`язання за Договором кредиту виконав у повному обсязі надавши Позичальнику кредитні кошти в розмірі 71 614,00 гр. в строки визначені умовами договору. Позичальник своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим за Договором кредиту Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 року станом на 19.12.2023 заборгованість становить 59490,85 гр., яка складається з: заборгованості за основним боргом 30 320,61 гр., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 29 170,24 гр., заборгованості по оплаті за обслуговування кредиту 0,00 гр.

19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Оптіма Факторинг» укладений договір факторингу № 19/12-2003, відповідно до якого АТ «Ідея Банк» відступив, а ТОВ «Оптіма Факторинг» прийняв права вимоги у розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», що визначені в реєстрі боржників, підписаному сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору.

22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» та ТОВ «ФК «Профіт Капітал» укладений договір факторингу № 22/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Оптіма Факторинг» передав, а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» прийняв права вимоги за Договором кредиту Р24.00505.004728811 від 27.12.2018.

Позивач просить стягнути на його користь з відповідача заборгованість за договором Договору кредиту Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 від 25.10.2019 станом на 19.12.2023 у розмірі 59490,13 гр., суму сплаченого судового збору та витрати на правову допомогу.

25.12.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву зміст якого свідчить, що відповідач визнає факт укладення кредитного договору, отримання коштів та перехід права вимоги до Позивача і не заперечує наявності заборгованості, при цьому категорично не погоджується з розміром боргу заявленим до стягнення оскільки він не підтверджений належними та достатніми доказами. Тому Відповідач заперечує проти заявленої суми та наполягає на визначені заборгованості виключно за умовами договору й графіком платежів(без нікчемної плати за обслуговування) з урахуванням фактично здійснених оплат, та надав власний контррозрахунок заборгованості. Також представник позивача зазначив у відзиві, що рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2023 у справі №953/22512/21 визнано нікчемним пункт 6.1. кредитного договору в частині Графіка щомісячних платежів у графі «плата за обслуговування» та зобов`язано банк здійснити перерахунок заборгованості з огляду на нікчемність цієї умови. Відповідач заперечує проти розміру витрат Позивача на правничу допомогу, які останній вимагає стягнути з відповідача та вважає що вони підлягають зменшенню до 1000,00 гр. і в свою чергу просить стягнути з Позивача його витрати на правничу допомогу пропорційно до задоволених позовних вимог.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, в прохальній частині позовної заяви просила проводити розгляд справи без участі сторони позивача.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, від представника відповідача до суду надійшла заява про проведення судового засідання без участі сторони відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1)керує ходом судового процесу; 2)сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3)роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4)сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст. 13ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно з ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд встановив, що 27.12.2018 між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір кредиту №Р24.00505.004728811. На виконання умов договору Банк надав Позичальнику кредит(грошові кошти) на поточні потреби у сумі 71 614,00 гр., включаючи витрати на страховий платіж(у разі наявності), а Позичальник отримав такі кошти та зобов`язався повернути його з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і платою за послуги щомісячного обслуговування кредитної заборгованості. Факт отримання коштів визнається відповідачем та не оспорюється ним.

Відповідно п.1.2. Договору кредиту грошові кошти(кредит) були надані у користування на строк 36 місяців. За користування кредитом на Позичальника покладено обов`язок сплачувати проценти у розмірі 15% річних від залишкової суми кредиту (п.1.3. договору). Пунктом 1.4. Кредитного договору також було передбачено обов`язок Позичальника сплачувати плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за кредитним договором.

Пунктом 2.1. кредитного договору визначено, що Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 36 щомісячних внесках включно до 2 дня/числа кожного місяця згідно Графіку щомісячних платежів.

Пунктом 6 Кредитного договору визначено Графік щомісячних платежів за кредитним договором, в якому зокрема визначено дату платежу, суму платежу помісячно, назву(призначення) платежу, а також загальну суму кредиту що підлягає поверненню -71 614,00 гр., загальну суму процентів що підлягають оплаті -21 442,21гр., загальну суму плати за обслуговування -51 046,45 гр.

Основні умови отримання та користування кредитом також викладені у паспорті споживчого кредиту, Графік щомісячних платежів викладений у додатку до споживчого кредиту. З паспортом споживчого кредиту та додатком до нього Відповідач був ознайомлений під підпис.

Як свідчить інформація з Єдиного державного реєстру судових рішень, рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13.07.2023 у справі №953/22512/21, було зобов`язано Акціонерне товариство «Ідея Банк» здійснити перерахунок заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 з огляду на нікчемність пункту 6.1 цього договору в частині Графіку щомісячних платежів за кредитним договором в графі «плата за обслуговування». Рішення набрало законної сили 14.08.2023.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

19.12.2023 між АТ «Ідея Банк» (Клієнт) та ТОВ «Оптіма Факторинг» (Фактор) укладений договір факторингу № 19/12-2023, на підставі якого АТ «Ідея Банк» відступило ТОВ «Оптіма Факторинг», а ТОВ «Оптіма Факторинг» набуло за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 щодо позичальника ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору факторингу, копією детального реєстру боржників № 2, копіями платіжних інструкцій про сплату ТОВ «Оптіма Факторинг» на користь АТ «Ідея Банк» суми фінансування згідно з договором факторингу № 19/12-2023 від 19.12.2023.

22.12.2023 між ТОВ «Оптіма Факторинг» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (Фактор) укладений договір факторингу № 22/12-2023, на підставі якого ТОВ «Оптіма Факторинг» відступило, а ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» набуло за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 щодо позичальника ОСОБА_1 , що підтверджується копією договору факторингу, копією детального реєстру боржників №2, копією платіжної інструкції про сплату ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на користь ТОВ «Оптіма Факторинг» суми фінансування згідно з договором факторингу № 22/12-2023.

Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1статті 530 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до статті 1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Частиною 1статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Також, частинами 1, 2 статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно зі статтею 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Поряд з цим, право грошової вимоги до боржника може бути відступлене також на підставі договору факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги), за яким згідно з частиною першою статті 1077 ЦК України одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Статтею 1079 ЦК України визначено, що сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

У постанові Верховного Суду від 24.12.2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Статтею 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж.

Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним.

Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.

Відповідач не заперечує та не оскаржує відступлення права вимоги, але категорично не погоджується з сумою боргу яку просить стягнути Позивач.

На підтвердження розміру позовних вимог Позивачем було надано розрахунок заборгованості Позичальника (Відповідача) за кредитним договором № Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 складений, АТ «Ідея Банк» станом на 19.12.2023 (на дату відступлення права вимоги), відповідно до змісту якого сума боргу складає 59490,85 гр., з яких: заборгованість за основним боргом 30 320,61 гр., заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 29170,24гр.

Також Позивачем надано виписку по рахунку Відповідача складену АТ «Ідея Банк» 19.12.2023, зміст якої свідчить про наступне:

- в період з 05.02.2019 по 14.06.2021 задля погашення кредитної заборгованості за кредитним договором № Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 Відповідачем було внесено(сплачено) кошти на загальну суму 53 513,41гр., які в подальшому були зараховані банком відповідно до Графіку щомісячних платежів, у тому числі в рахунок погашення суми кредиту у розмірі 12 153,66гр., в рахунок сплати процентів за користування кредитом у розмірі 12 220,02гр. та в рахунок плати за обслуговування у розмірі 29 139,73 гр.(12153,66+12220,02+29 139,73 =53 513,41);

- 11.09.2023 по рахунку Відповідача, банком було виконано операції Сторно(погашення плати за обслуговування кредиту)на загальну суму 29 139,73гр. і цього ж дня сума анульованих платежів у розмірі 29 139,73гр. була зарахована як погашення строкового основного боргу по кредитному договору № Р24.00505.004728811 від 27.12.2018.

Таким чином в період часу з 05.02.2019 по 11.09.2023 по банківському рахунку Відповідача відбулось зарахування грошових коштів в рахунок погашення суми кредиту у розмірі 41 293,39гр., відповідно залишок суми кредиту який підлягає поверненню(стягненню) складає 30320,61гр.(71614,00 - 41 293,39= 30 320,61), що відповідає і розрахунку заборгованості складеного банком 19.12.2023, в частині суми основного боргу.

Що стосується заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками у розмірі 29 170,24гр., то така сума не відповідає фактичним обставинам справи, та спростовується наявними в матеріалах справи доказами наданими самим Позивачем. Так у додатку до паспорту споживчого кредиту «Графік щомісячних платежів за кредитним договором» та в п.6.1 Кредитного договору № Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 вказана сума процентів за користування кредитом як за кожен період протягом строку кредитування, так і загальна сума процентів у розмірі 21 442,21 гр., яка була розрахована та узгоджена з сторонами кредитного договору на дату його укладення, будь яких доказів що розмір процентів переглядався сторонами, матеріали справи не містять. В той же час виписка по банківському рахунку Відповідача свідчить, що в період з 05.02.2019 по 14.06.2021 банком було зараховано в рахунок сплати процентів за користування кредитом за кредитним договором № Р24.00505.004728811 від 27.12.2018 грошові кошти на загальну суму 12 220, 02 гр., відповідно залишок боргу по сплаті процентів за користування кредитом складає 9 222,19гр.(21 442,21 12 220,02 =9 222,19). За таких обставин сума процентів за користування кредитом що підлягає стягненню з відповідача складає 9222,19гр.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду; на професійну правничу допомогу.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу, суд виходить з такого.

Приписами ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 ч. 3ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

На підставі п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Судові витрати на правничу допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов`язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. Згідно ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони. За ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Нормою ч. 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою або тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 28.06.2023 у справі № 463/2001/19 де зазначено, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 та ч. 8 ст. 141 ЦПК України).

Так, сторона позивача просила стягнути з відповідача судові витрати на правову допомогу в розмірі 7000 гр.

На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, позивачем надано договір про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року, укладений між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт капітал»» та Адвокатським об`єднанням «ПРАВОВИЙ КУРС»; додаткову угоду №1/1 до Договору про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року, яка визначає розміри винагороди; Акт №1 прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором про надання правничої допомоги №02-24 від 01.07.2024 року, в якому міститься інформація стосовно ОСОБА_1 (кредитний договір №Р24.00505.004728811 від 27.12.2018); Акт №1 прийому-передачі наданої правничої допомоги від 14.05.2025 року, згідно якого об`єднанням проведено консультації з клієнтом, здійснено вивчення документів та підготовлено проект позовної заяви для направлення до суду відносно ОСОБА_1 . Розмір винагороди 7000 гр.; платіжну інструкцію від 05.06.2025 року №1395, призначення платежу: «сплата за надання правничої допомоги, зг.рах.№20 від 14.05.2025 р., по дог.№02-24 від 01.07.2024 р. без ПДВ.»; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КВ №6416 на ім`я Ушакевич М.П.; посвідчення адвоката України на ім`я Ушакевич М.П.

Також, сторона відповідача просила стягнути з позивача судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000 гр., на підтвердження яких надано: Договір №25109 про надання правничої (правової) допомоги від 04.11.2025, укладений між адвокатом Яресько Т.В. та ОСОБА_2 ; Додатком до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 25109 від 16.12.2025, згідно якого вартість послуг за домовленістю сторін складає фіксовану суму 10 000 гр.; розрахункову квитанцію про отримання Гонорару від 16.12.2025( найменування послуг: надання правничої допомоги щодо супроводження судової справи №635/5296/25 в суді І інстанції; вартість: 10 000 гр.); акт приймання-передачі послуг №1 від 23.12.2025 за Договором про надання правничої (правової) допомоги №25109 від 04.11.2025; детальний опис робіт 9наданих послуг) згідно Договору про надання правової допомоги №25109 від 04.11.2025 року, згідно якого адвокатом надані наступні послуги: аналіз матеріалів справи; консультація Клієнта щодо позиції захисту його інтересів, роз`яснення правової позиції (практики Верховного Суду), дослідження практики Верховного суду щодо аналогічних спорів з етою формування правової позиції захисту, написання відзиву по справі; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії КС №8815/10 на ім`я Яресько Т.В.; копію ордера про надання ОСОБА_1 адвокатом Яресько Т.В. правничої допомоги №202825.

При цьому представником відповідача подано відзив, в якому окрім іншого також вказано, що заявлена вартість витрат на професійну правничу допомогу є завищеною, оскільки з огляду на характер аналогічних справ, типовість позовів та очевидне завищення обсягу виконаної роботи, заявлені витрати є економічно необґрунтованими, тому не підлягають задоволенню.

У постанові Верховного суду від 12.06.2024 у справі N 444/3403/20 зроблений висновок, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного суду від 13.03.2025 по справі 275/150/22.

Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Вказаний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02 жовтня 2019 року у справі N 211/3113/16-ц (провадження N 61-299св17).

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі N 362/3912/18 (провадження N 61-15005св19), від 31 липня 2020 року у справі N 301/2534/16-ц (провадження N 61-7446св19), від 30 вересня 2020 року у справі N 201/14495/16-ц (провадження N 61-22962св19).

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі N 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі N 206/6537/19 (провадження N 61-5486св21) зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною четвертою статті 137 ЦПК України.

Із змісту правової позиції Верховного Суду від 16 березня 2023 року у справі N 927/153/22 вбачається, що при визначенні витрат на правову допомогу слід враховувати наступне: чи змінювалася правова позиція у справі в судах першої та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткове джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтовували свої вимоги. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 грудня 2021 року у справі N 910/20852/20.

Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України" від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява N 19336/04, § 268).

Тобто у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 137 ЦПК України.

Також, при вирішенні питання про стягнення витрат на правничу допомогу суд враховує складність справи, обсяг наданої правничої допомоги адвокатами, доводи представників сторін, що викладені у запереченнях про стягнення витрат на правову допомогу, які спростовуються матеріалами справи, а тому вважає, що вимоги сторони позивача підлягають частковому задоволенню на суму 5000 гр., в свою чергу вимоги сторони відповідача також на суму в розмірі 5000 гр.

На думку суду, такі розміри витрат є співмірними із заявленими вимогами, складністю справи та проведеними адвокатами роботою.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог. При звернені до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3028 гр. Позов задоволено частково, а саме на 66,47%, судовий збір підлягає стягненню у розмірі 2012, 71 гр (3028 гр*66,47%).

Керуючись ст.6, 7, 12, 13, 43, 76-81, 82, 89, 128, 131, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, ) суму заборгованості у розмірі 39 542 (тридцять дев`ять тисяч п`ятсот сорок дві) гривні 80 коп., з яких: заборгованість за основним боргом 30 320 (тридцять тисяч триста двадцять) гривень 61 коп.; заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 9 222 (дев`ять тисяч двісті двадцять дві) гривні, 19 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, ) суму судового збору у розмірі 2012, 71 гр.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» (04071, м. Київ, вул. Набережно-Лугова, буд. 8, ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000 гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua.

Суддя С.Л. Шаренко