АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року

м. Чернівці

справа № 727/5982/25

провадження 822/267/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Височанської Н.Ю., Одинака О.О.,

секретар судового засідання Скулеба А.І.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

апеляційна скарга ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 04 вересня 2025 року,

головуючий у суді першої інстанції суддя Літвінова О.Г.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .. Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 68/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач є донькою спадкодавця, що підтверджується її свідоцтвом про народження, в якому батьком зазначено ОСОБА_5 . Як спадкоємець першої черги за законом позивач звернулася до Першої чернівецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, постановою державного нотаріуса від 01 травня 2025 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва на підставі того, що не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позивач вказує, що відсутність у неї оригіналів правовстановлюючих документів унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину, хоча фактично вона прийняла спадщину після смерті батька, оскільки проживала у вказаному будинку. Враховуючи наведені обставини, позивач вважає, що має право на спадкування за законом.

Просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, у порядку спадкування за законом, а саме на 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за АДРЕСА_1 , які складаються з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63,9 кв.м., житловою (три житлові кімнати) площею 44,4 кв.м., підвалу II площею 15,0 кв.м., входу в підвал, літньої кухні літ. «В», сараю літ. «Г», гаражу літ. «Ж», вбиральні літ. «Е», криниці літ. «З», огорожі № 2, замощення І., що належала спадкодавцю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 вересня 2025 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, у порядку спадкування за законом, а саме на 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд за АДРЕСА_1 , які складаються з квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 63,9 кв.м., житловою (три житлові кімнати) площею 44,4 кв.м., підвалу II площею 15,0 кв.м., входу в підвал, літньої кухні літ. «В», сараю літ. «Г», гаражу літ. «Ж», вбиральні літ. «Е», криниці літ. «З», огорожі № 2, замощення І., що належала спадкодавцю ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивач має право на спадкування частини спірного будинку, після смерті батька, у неї відсутні правовстановлюючі документи на вказане майно та нотаріусом їй було відмовлено в оформленні права на спадщину з вказаних підстав, а отже право позивача підлягає захисту в судовому порядку.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апелянт у своїй апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, оскільки судом першої інстанції неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що спірне майно придбано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 під час шлюбу та є спільний майном подружжя, а тому спадковим майном є 34/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судом першої та апеляційної інстанцій

26 березня 1979 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб, який розірвано 18 жовтня 1988 року.

Право власності спадкодавця на житловий будинок з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , належало померлому, на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 1986 року, що підтверджується довідками ЧКОБТІ від 11 серпня 2009 року № 2123 та від 09 грудня 2024 року № 1780, а також інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 01 травня 2025 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 .

Після його смерті Першою чернівецькою державною нотаріальною конторою 13 лютого 2004 року заведено спадкову справу № 168.

Позивач ОСОБА_1 є донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим на ім`я ОСОБА_7 , та свідоцтвом про шлюб, згідно з яким після реєстрації шлюбу вона змінила прізвище на ОСОБА_8 .

01 травня 2025 року державним нотаріусом Першої чернівецької державної нотаріальної контори Назарчук Г.Я. винесено постанову № 314/02-31 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно з положеннями частин першої та третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Згідно частин 1, 2 статті 51 ЦПК України суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

Статтею 175 ЦПК України передбачено, що викладаючи зміст позовної заяви, саме позивач визначає коло відповідачів, до яких він заявляє позовні вимоги.

Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього.

Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами.

Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача.

Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві.

Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.

Такий правовий висновок Велика Палата Верховного Суду виклала в постанові від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Як убачається з матеріалів справи, у травні 2025 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третьої особи ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно.

Вказувала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 . Після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме 68/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Як убачається з матеріалів справи 26 березня 1979 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб, який розірвано 18 жовтня 1988 року.

Під час шлюбу, на підставі договору купівлі-продажу від 13 травня 1986 року, ОСОБА_5 набув право власності на 68/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Вищезазначене нерухоме майно було придбано, в період шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , , а тому половина спірного майна, а саме 34/100 частин, є власністю ОСОБА_4 в силу закону, а інша частина підлягає розподілу між спадкоємцями.

Оскільки у вказаній справі спір виник стосовно 68/100 частин житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , а тому вказаним позовом порушені права ОСОБА_4 , яка не залучена до розгляду справи.

ОСОБА_1 не заявляла клопотання про залучення ОСОБА_4 , в якості співвідповідача.

Суд першої інстанції, не звернув уваги на те, що до участі у справі в якості співвідповідача не залучено ОСОБА_4 , а висновок про доведеність чи недоведеність позову, підставність чи безпідставність позовних вимог має бути зроблений за участі у справі належного відповідача.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Верховний Суд виклав у постанові від 9 вересня 2020 року у справі №466/2931/15-ц.

Незалучення до участі у справі особи як співвідповідача за умови наявності обов`язкової процесуальної співучасті є підставою для відмови у задоволенні позову через неналежний суб`єктний склад.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яку Велика Палата Верховного Суду виклала у постанові від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19 року та Верховний Суд виклав у постановах від 27 липня 2021 року у справі № 431/1397/20, від 29 червня 2022 року у справі № 477/874/19, від 10 грудня 2019 року у справі 199/6524/18, від 03 серпня 2023 року у справі № 759/1587/21, від 28 жовтня 2020 року у справі №761/23904/19 року.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Враховуючи наведене вище, рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а тому його слід скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 382, 383 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Чернівці від 04 вересня 2025 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Дата складання повної постанови 24 лютого 2026 року.

Головуючий М. І. Кулянда

Судді: Н. К. Височанська

О.О.Одинак