Справа № 510/289/24
Провадження № 2-р/510/3/26
У Х В А Л А

18 лютого 2026 року

Суддя Ренійського районного суду Одеської області Дудник В.І.,

за участю секретаря Лабановой С.І.,

розглянувши заяву представника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140» - Українець О.М. про роз`яснення судового рішення, -

В С Т А Н О В И В

28.10.2024р. Ренійським районним судом було винесено рішення по цивільній справі № 510/289/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, яким було частково задоволено позовні вимоги позивача, а саме: стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140» на користь ОСОБА_1 5 146,91 грн. заборгованості по заробітній платі за період роботи з 01.09.2016 р. по 09.12.2016 р., 3 730 грн. компенсації за невикористану відпустку, та 37162,93 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 10.12.2016 р. по 10.12.2019р., а також 1211,20 грн. судових витрат.

Судове рішення одразу ж було підписано електронним цифровим підписом уповноваженого судді та відправлено до Єдиного державного реєстру судових рішень, згідно вимог діючого законодавства.

З метою примусового звернення вищевказаного судового рішення до виконання ОСОБА_1 звернувся до органу ДВС за зверненням стягнення на грошові кошти, що належать йому до виплати від Товариства з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140». Під час вчинення виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Ренійським районним судом Одеської області виникли питання щодо перерахування з присуджених судом сум обов`язкових платежів в доход держави. Так, в резолютивній частині судового рішення не вказано, що під час стягнення грошових сум слід стягнути обов`язкові платежі в доход держави, не вказано на суб`єкта перерахування податків, у зв`язку із чим неможливо виконати судове рішення.

Відповідно до ст. 271 ЦПК України за заявою учасників справи, державного виконавця, приватного виконавця суд роз`яснює судове рішення, яке набрало законної сили, не змінюючи змісту судового рішення.

Подання заяви про роз`яснення судового рішення допускається, якщо судове рішення ще не виконане або не закінчився строк, протягом якого рішення може бути пред`явлене до примусового виконання. У разі необхідності суд може викликати учасників справи, державного чи приватного виконавця в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розглядові заяви про роз`яснення рішення. Про роз`яснення або відмову у роз`ясненні судового рішення суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

З урахуванням положень ч. 3 ст. 271 ЦПК України учасники справи в судове засідання не викликались.

Отже, 28.10.2024р. Ренійським районним судом було винесено рішення по цивільній справі № 510/289/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, яким було частково задоволено позовні вимоги позивача, а саме: стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140» на користь ОСОБА_1 5 146,91 грн. заборгованості по заробітній платі за період роботи з 01.09.2016 р. по 09.12.2016 р., 3 730 грн. компенсації за невикористану відпустку, та 37162,93 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 10.12.2016 р. по 10.12.2019 р., а також 1211,20 грн. судових витрат.

Таким чином, за вищевказаним судовим рішення було стягнуто такі види платежів: заробітну плату; компенсацію за невикористану відпустку; середній заробіток за час затримки розрахунку.

З приводу стягнення заробітної плати 5146,91 грн. питання про стягнення обов`язкових платежів не повинно виникати, оскільки ця заробітна плата була нарахована ОСОБА_1 до виплати бухгалтером підприємства, отже всі належні податки з неї вже були перераховані в доход держави відповідальною особою відповідача.

Що стосується компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, то в рішенні суду вказано підраховані позивачем суми без врахування того, що з них ще повинно бути сплачено обов`язкові платежі.

Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні прирівнюється до заробітної плати, тому з нього утримуються ПДФО (18%), військовий збір (1,5%) та нараховується ЄСВ (22%). Роботодавець зобов`язаний нарахувати та сплатити ці податки, оскільки ця виплата входить до фонду оплати праці як компенсація за затримку розрахунку. Те саме правило стосується і компенсації за невикористану відпустку.

У 2013 році Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» 406-VII від 4 липня 2013 було внесено низку змін до чинних законів, в тому числі і до чинного на той час Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV від 21 квітня 1999, який було доповнено нормою (ч. 8 ст. 65), згідно з якою у разі виконання судового рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи боржник є податковим агентом, який виконує судове рішення, з відрахуванням податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування із сум, що належать до виплати стягувачу.

Згодом у зв`язку з ухваленням Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII Закон № 606-XIV від 21 квітня 1999 втратив чинність.

У Законі України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII пряма норма щодо покладення обов`язку на боржника (роботодавця) сплати податків та зборів відсутня.

Водночас відповідно до п. 171.1 ст. 171 Податкового Кодексу України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку.

Верховний Суд у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 7 жовтня 2020 року у справі № 523/14396/19 зазначив, що суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника середній заробіток за час вимушеного прогулу без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем під час виконання відповідного судового рішення, а отже, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу під час виплати працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів, які підлягають сплаті податковим агентом.

Отже, задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, якими він керувався під час визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону є роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення ( постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 2 листопада 2021 року у справі № 808/8156/14).

Стягнення і сплата прибуткового податку покладаються на роботодавця, який самостійно розраховує суму податкових відрахувань і зменшує суму, призначену судом, на суму нарахованих податків. Отже, задовольняючи вимогу про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, якими він керувався під час визначення сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата податку з доходів фізичних осіб є обов`язком працівника, податковим агентом якого в силу закону є роботодавець, суд, задовольняючи вимоги про оплату праці, визначає суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Виходячи зі всього вищевикладеного, вбачається, що суд все ж має досліджувати питання сплати податків та зборів, проте рішення суду у резолютивній частині має містити чітко визначену суму нарахованої чи невиплаченої заробітної плати, компенсації за час вимушеного прогулу або моральної шкоди, яку слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Під час розгляду справи судом досліджувалися всі докази, що були надані позивачем на підтвердження наведених доводів. Судом також досліджувались розрахунки компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, які є нарахованими сумами, але не сумами, належними до кінцевої виплати позивачу.

Згідно постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009р. №14, ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, і обов`язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини. Відповідно до ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

У зв`язку із вищенаведеним, з метою усунення перешкод у виконанні судового рішення та недопущення обмеження прав людини та ТОВ, суд задовольняє заяву представника відповідача щодо роз`яснення рішення суду.

Керуючись ст. 271 ЦПК України, -

У Х В А Л И В

Роз`яснити судове рішення від 28.10.2024р., винесене у цивільній справі №510/289/24 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140» про стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку, зазначивши, що з вищевказаного рішення суду виходить, що підлягають стягненнюз Товариства з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140» на користь ОСОБА_1 :

5 146,91 грн. заборгованості по заробітній платі за період роботи з 01.09.2016 р. по 09.12.2016 р., - без утримання податків й інших обов`язкових платежів;

3 730 грн. компенсації за невикористану відпустку, - з утриманням податків й інших обов`язкових платежів;

37162,93 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку - з утриманням податків й інших обов`язкових платежів.

Відповідно до вимог чинного законодавства України перерахування податків й інших обов`язкових платежів в доход держави з вищевказаних сум провести Товариству з додатковою відповідальністю «Ренійське автотранспортне підприємство 15140».

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не були вручені у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В.І. Дудник