АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

16 лютого 2026 року

м. Чернівці

справа № 716/1396/24

провадження № 22-ц/822/532/26

Суддя судової палати з розгляду цивільних справ Чернівецького апеляційного суду Одинак О. О., ознайомившись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2025 року та додаткове рішення від 08 січня 2026 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_4 , про визнання нерухомого майна спільним сумісним майном, визнання права на частку в праві спільної сумісної власності та припинення правового режиму спільної сумісної власності,

встановив:

Рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2025 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 задоволено.

Визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_1 житловий будинок, загальною площею 297,90 кв. м., житловою площею 133 кв. м., який розташований на АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 житлового будинку, загальною площею 297,90 кв. м., житловою площею 133 кв. м., який розташований на АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 житлового будинку, загальною площею 297,90 кв. м., житловою площею 133 кв. м., який розташований на АДРЕСА_1 .

Припинено право спільної сумісної власності сторін на вказане нерухоме майно.

Додатковим рішенням Заставнівського районного суду Чернівецької області від 08 січня 2026 року заяву ОСОБА_3 про ухвалення додаткового рішення задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір, який підлягав сплаті за подання позову у сумі 5 611 гривень 16 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 40 000 гривень в рахунок компенсації судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись із вказаними судовими рішеннями ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , 09 лютого 2026 року подала до Чернівецького апеляційного суду апеляційну скаргу.

Апеляційна скарга на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2025 року не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом, оскільки вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 ЦПК України, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку.

Механізм реалізації права на апеляційне оскарження судового рішення врегульовано Главою першою Розділу V ЦПК України.

Частиною першою статті 354 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Пунктом 2 частини другої статті 354 ЦПК України встановлено, що учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до частини першої статті 122 ЦПК України строки, встановлені законом або судом, обчислюються роками, місяцями і днями, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Згідно з частиною першою статті 123 ЦПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За змістом частини першої статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Отже, закон чітко визначає початок перебігу строку на апеляційне оскарження та підстави виникнення права на його поновлення.

Як вбачається із відомостей Єдиного державного реєстру судових рішень у судовому засіданні, призначеному на 13 листопада 2025 року, проголошено вступну та резолютивну частини оскаржуваного судового рішення.

В оприлюдненому у Єдиному державному реєстрі судових рішень повному рішенні Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2025 року наявна вказівка про його складення 24 листопада 2025 року, а також містяться відомості про надсилання його до реєстру 09 січня 2026 року та забезпечення надання загального доступу 12 січня 2026 року.

З урахуванням положень частини першої статті 123, абзацу другого частини першої статті 354 ЦПК України, останнім днем строку на апеляційне оскарження було 24 грудня 2025 року.

Апеляційна скарга подана ОСОБА_1 09 лютого 2026 року, тобто зі значним пропуском строку.

Посилання апелянта на доставлення копії повного рішення суду 10 січня 2026 року до електронного кабінету її представника Рендюк Н. В. в підсистемі «Електронний суд» ЄСІТС, що підтверджується карткою руху документа, не змінює початку перебігу строку на апеляційне оскарження.

Разом з цим, як зазначалося вище за правилом пункту 2 частини другої статті 354 ЦПК України учасник справи якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у разі подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Верховний Суд у постанові від 08 квітня 2024 року у справі № 752/8449/20 вказав на те, що можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

ОСОБА_1 у апеляційній скарзі хоча й навела роз`яснення щодо причин звернення із апеляційною скаргою 09 лютого 2025 року (отримання копії оскаржуваного рішення 10 січня 2026 року), проте не врахувала, що за змістом частини першої статті 127 ЦПК України суд не наділений повноваженнями з власної ініціативи поновлювати пропущений процесуальний строк. Відповідно до вимог процесуального закону такий строк може бути поновлений лише за заявою учасника справи.

Згідно з вимогами частин третьої, четвертої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

З огляду на викладене, недоліки апеляційної скарги мають бути усунуті шляхом поданням до суду апеляційної інстанції обґрунтованого клопотання із зазначенням підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2025 року.

Керуючись ст. ст. 260, 261, 357 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заставнівського районного суду Чернівецької області від 13 листопада 2025 року залишити без руху.

Надати апелянту строк для усунення недоліків, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі неподання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження у встановлений судом строк та порядок апеляційний суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку пункту 4 частини першої статті 358 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Чернівецького

апеляційного суду Олександр ОДИНАК