Номер провадження: 22-з/813/56/26
Справа № 523/5830/23
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Кострицький В. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

17.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі судової колегій судової палати з розгляду цивільних справ: Кострицького В.В., Назарової М.В., Лозко Ю.П., розглянувши у спрощеному порядку без повідомлення учасників справи заяву адвоката Споришева Максима Олексійовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 , про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року

у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором,-

у с т а н о в и в:

Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2023 року позовні вимоги за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором було задоволено.

Не погодившись з вказаним рішенням 29 жовтня 2024 року ОСОБА_1 звернулася через суд першої інстанції з апеляційною скаргою.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 вересня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження по справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду міста Одеси від 28 листопада 2023 року за позовом Акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за кредитним договором.

В подальшому адвокат Споришев М.О. звернувся із заявою про повернення судового збору.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.10.2025 клопотання ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_1 про повернення судового збору - задоволено.

Повернуто ОСОБА_1 з Державного бюджету України судовий збір у сумі 22342.75 грн., сплачений згідно квитанції № 0.0..1 від 24 жовтня 2024 року.

Після цього адвокат Споришев М.О. подав заяву про виправлення описки допущеної в ухвалі Одеського апеляційного суду від 24.10.2025, оскільки при спробі підготовки подання до Державної казначейської служби України в Одеській області співробітниками Одеського апеляційного суду було встановлено, що в ухвалі суду вказано повернути кошти ОСОБА_4 , а платником згідно квитанції був ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 269 ЦПК України суд за заявою учасників справи може виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Частиною 2 ст. 269 ЦПК України передбачено, що питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала.

Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду заяви, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді питання про виправлення описки, достатньої наявності у справі матеріалів для розгляду питання про виправлення описки, колегія суддів вважає можливим розглянути питання про виправлення описки за відсутності її учасників.

Ознайомившись з доводами заяви про виправлення описки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Вирішуючи питання про виправлення описки, допущеної у судовому рішенні, суд не має права змінювати зміст рішення суду, а лише усуває неточності, які впливають на можливість його реалізації.

Відповідно до частин першої, другої статті 269 ЦПК України суд може з власної ініціативи або за заявою учасників справи виправити допущені в рішенні чи ухвалі описки чи арифметичні помилки.

Питання про внесення виправлень вирішується без повідомлення учасників справи, про що постановляється ухвала. За ініціативою суду питання про внесення виправлень вирішується в судовому засіданні за участю учасників справи, проте їхня неявка не перешкоджає розгляду питання про внесення виправлень.

Відповідно до п. 19 постанови Пленуму про виправлення описки в ухвалі суду від 16.11.2016 "Про судове рішення у цивільній справі", вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні або ухвалі), суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудності.

Верховний Суд у постанові від 14 січня 2019 року по справі № 369/8367/16-ц (провадження № 61-10808св18) виходив з того, що описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів. Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер. До таких належить написання прізвищ та імен, адрес, найменувань спірного майна, зазначення дат та строків. Не є опискою граматичні помилки, які не спотворюють текст судового рішення та не призводять до його неправильного сприйняття. Верховний Суд зауважив, що суд не має права змінювати зміст судового рішення, він лише усуває такі неточності, які впливають на можливість реалізації судового рішення чи його правосудність.

Крім того, виходячи з позиції Верховного Суду України (ухвала Верховного Суду України у справі № 6-788цс16 від 22.02.2017 р.), суд може виправити лише ті описки або арифметичні помилки, яких він сам припустився.

Верховний суд у постанові від 15.01.2021 року у справі №905/2135/19 підкреслив, що описка - це зроблена судом механічна (мимовільна, випадкова) граматична помилка в рішенні, яка допущена під час його письмово-вербального викладу (помилка у правописі, розділових знаках тощо).

Арифметична помилка - це неточність у розмірі присудженого, неправильність арифметичних розрахунків.

Також Верховний Суд наголосив на те, що вирішуючи питання про виправлення описок чи арифметичних помилок, допущених у судовому рішенні (рішенні, постанові або ухвалі), суд не вправі змінювати зміст судового рішення, він лише усуває неточності щодо встановлених фактичних обставин справи (наприклад, дати події, номеру і дати документа, найменування сторін, прізвища, імені, по батькові особи тощо) або мають технічний характер (тобто виникли в процесі виготовлення тексту рішення).

Таким чином, виправлення допущених у рішенні, постанові, ухвалі описок, арифметичних помилок допускається, якщо при цьому не зачіпається суть судового рішення.

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Дослідивши заяву адвоката Споришева Максима Олексійовича про внесення виправлень до ухвали апеляційного суду, матеріали справи, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви про виправлення описки, оскільки відповідно до наданих квитанцій, які містяться в матеріалах справи, а також виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України фактичним платником по квитанції 0.0..1 від 24.10.2024 є ОСОБА_1 , яка і вказана в ухвалі про повернення судового збору.

Посилання заявника, що при спробі підготовки подання до Державної казначейської служби України в Одеській області співробітниками Одеського апеляційного суду було встановлено, що в ухвалі суду вказано повернути кошти ОСОБА_4 , а платником згідно квитанції був ОСОБА_3 , є необґрунтованим, оскільки працівниками Одеського апеляційного суду відповідно до листа №04-07/46/2025 від 17.11.2025 зазначено, що в ухвалі Одеського апеляційного суду визначено повернути сплачений судовий збір ОСОБА_1 , проте у заяві зазначено отримувача коштів ОСОБА_3 , а тому підстав для розгляду поданої ним заяви та направлення подання для повернення помилково сплаченого судового збору відсутні.

У тексті ухвали від 24.10.2025 відсутні розбіжності з матеріалами справи, суд не припустився механічної помилки, а заявник фактично просить змінити суб`єкта отримання коштів, що є зміною змісту ухвали, а не усуненням описки.

Апеляційний суд звертає увагу заявника, що судовий збір, який був сплачений підлягає повернення фактичному платнику, який зазначений у квитанції про сплату судового збору, а тому підстав для виправлення описки в ухвалі від 24.10.2025, відсутні.

Згідно з ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 389 ЦПК України ухвала суду апеляційної інстанції про відмову у внесенні виправлень у рішення може бути оскаржена в касаційному порядку.

Підстави касаційного оскарження передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України.

Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

Керуючись ст. ст. 268, 269, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

постановив:

У задоволенні заяви адвоката Споришева Максима Олексійовича про виправлення описки в ухвалі Одеського апеляційного суду від 24 жовтня 2025 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді В.В. Кострицький

М.В. Назарова

Ю.П. Лозко