Справа № 342/754/23
Провадження № 4-с/342/1/2026
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Гайдич Р.М.,

секретаря судового засідання Сьомкайло І-М.І.,

за участю

стягувача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду справу за скаргою ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Борщенко Владлена Валеріївна, на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Борщенко В.В., звернулися до суду із скаргою в якій просять скасувати постанову про накладення штрафу від 19.01.2026 по виконавчому провадженню № 79901467 Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дрижко Т.М.

Скарга мотивована тим, що 20.09.2023 Городенківським районним судом було видано виконавчий лист № 342/754/23 про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 28.06.2023 і проводити до досягнення дітьми повноліття. 02.01.2026 відкрито виконавче провадження № 79901467, яке перебуває на виконанні Вишневого відділу ДВС у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. 19.01.2026 старшим державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 7990146 було винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2 . У вказаній постанові державний виконавець посилається на ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та дійшов висновку про наявність у боржника заборгованості зі сплати аліментів у розмірі 121 708,86 грн, сукупний розмір якої, на думку виконавця, перевищує суму відповідних платежів за два роки. Боржник ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця та предметом оскарження є постанова про накладення штрафу від 19.01.2026 у виконавчому провадженні № 79901467. Скаржник вважає, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам законодавства України, винесена без належного врахування фактичних обставин виконавчого провадження та з істотним порушенням норм матеріального права. Після відкриття виконавчого провадження та отримання розрахунку заборгованості, складеного державним виконавцем, боржник без зволікань та у добровільному порядку виконав свій обов`язок щодо слати аліментів. Так, 16 січня 2026 року боржником було сплачено заборгованість у повному обсязі, що підтверджується платіжними квитанціями від 16.01.2026 на суму 24 718,56 грн. та 150 00 грн. Зазначені платежі повністю покрили визначену державним виконавцем суму заборгованості, у зв`язку з чим фактична заборгованість зі сплати аліментів була відсутня вже з 16.01.2026, відтак, станом на 19.01.2026, тобто на дату винесення оскаржуваної постанови про накладення штрафу, обов`язок боржника щодо сплати аліментів був виконаний у повному обсязі, а предмет для застосування штрафних санкцій - відсутній.

ОСОБА_1 подано заперечення на скаргу ОСОБА_2 , в якому просить суд відмовити у задоволенні скарги повністю; визнати постанову державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 30% законною та обґрунтованою; врахувати тривалу, умисну та системну несплату аліментів, підтверджену матеріалами виконавчого провадження, судовими рішеннями та даними ЄРДР. В запереченні ОСОБА_1 зазначила, що скарга представника боржника є безпідставною та спрямованою на уникнення відповідальності за тривалу, умисну та системну несплату аліментів. Постанова державного виконавця про накладення штрафу у розмірі 30% є законною, обґрунтованою, пропорційною та відповідає прямим приписам законодавства України. Боржник, маючи реальні доходи за кордоном, свідомо не розкриває їх, не повідомляє виконавця про місце роботи та одночасно намагається поставити під сумнів законність мінімальних санкцій, прямо передбачених законом. Фактична несплата аліментів тривала з 28.06.2023 по 02.01.2026, тобто понад два з половиною роки, що за своєю тривалістю наближається до трьох років повної несплати. Разом з тим, постанова державного виконавця про накладення штрафу винесена за період з 28.06.2023 по 28.06.2025, тобто за два повних роки несплати, відповідно до стану заборгованості на дату винесення постанови. Подальша несплата після 28.06.2025 не впливає на законність штрафу, а навпаки підтверджує системний та умисний характер порушення. Таким чином, застосування штрафу у розмірі 30% є прямою вимогою закону та мінімально достатньою санкцією в цій ситуації.

В судове засідання скаржник ОСОБА_2 та його представник не прибули. Про час та місце розгляду скарги були повідомлені у передбаченому чинним законодавством порядку.

Від представника скаржника адвоката Борщенко В.В. до суду поступила заява про розгляд справи без участі сторони, в якій просить суд розглянути справу № 342754/23 за її відсутності. Скаргу підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_1 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення даної скарги. Повідомила, що ОСОБА_2 не сплачував аліменти тривалий час. Він у пятницю 16.01.2026 оплатив аліменти, а постанова державним виконавцем прийнята у понеділок 19.01.2026. Зазначила, що із виконавчим листом про стягнення аліментів вона звернулася до відділу ДВС тільки у грудні 2025 року, так як документи були втрачені.

Представник Вишневого відділу ДВС в судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи Вишневий відділ ДВС був повідомлений у передбаченому чинним законодавством порядку.

Суд, вислухавши ОСОБА_1 , дослідивши письмові матеріали скарги, приходить до наступного.

Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

На підставі статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом частини 5 статті 12 ЦПК України, на суд покладається обов`язок щодо сприяння всебічному і повному з`ясуванню обставин справи шляхом роз`яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов`язків, попередження про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяння здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених законом.

У статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція) вказано, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до частини першої статті 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 27 Конвенції держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

За приписами частин другої та третьої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

При виконанні судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

За ч. 1 ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим законом та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення правовідносин, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 20 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 30 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів.

Згідно з частиною четвертою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції чинній на час винесення державним виконавцем оспорюваної постанови, строк обчислення заборгованості зі сплати аліментів для застосування заходів, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої, частиною чотирнадцятою статті 71 цього Закону, обчислюється з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

У пункті 8 глави XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802, визначено, що виконавець накладає на боржника штраф у розмірі та у випадках, визначених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону № 1404-VIII.

Постанова про накладення штрафу оформляється відповідно до вимог пункту 7 розділу І цієї Інструкції та містить відомості про розмір заборгованості, яка утворилася з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, та суму штрафу.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що достатньою підставою для винесення державним виконавцем постанови про накладення на боржника штрафу у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів є встановлення факту наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, які обчислюються з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 грудня 2021 року у справі № 2610/27695/2012 (провадження № 14-37цс21) зазначила, що «положення абзацу третього частини чотирнадцятої статті 71 Закону № 1404-VІІІ передбачають накладення штрафу у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів у певному розмірі, який дорівнює сумі відповідних платежів за три роки. Тобто зазначена норма права містить вказівку на суму заборгованості, за якої виникають підстави для накладення штрафу на боржника, а не на період її виникнення. Дата виникнення заборгованості зі сплати аліментів не впливає на можливість застосування штрафу до боржника. Визначальним для вирішення справи є встановлення наявності такої заборгованості на час винесення постанови про накладення штрафу та її сума, з якою пов`язано визначення розміру штрафу».

Подібна за своїм змістом правова позиція висловлена у постанові ВС у складі Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2024 року у справі № 569/17794/22.

Судом встановлено, що рішенням Городенківського районного суду Івано-Франківської області від 19 вересня 2023 року по справі № 342/754/23 стягнуто з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку. Рішення набрало законної сили 20.10.2023.

Постановою старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дрижко Т.М. від 02 січня 2026 року відкрито виконавче провадження № 79901467 з примусового виконання виконавчого листа № 342/754/23, виданого 20.09.2023 Городенківським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку.

Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів старшого державного виконавця Дрижко ТМ. вбачається, що заборгованість ОСОБА_2 станом на 01.01.2026 становить 174718,56 грн.

Із копій квитанцій від 16 січня 2026 року вбачається, що ОСОБА_2 було здійснено оплату заборгованості у ВП 29901467 в сумі 24 718,56 грн. та 150 000,00 грн , що в загальній сумі становить - 174 718,56 грн. саме в п`ятницю 16.01.2026.

Заборгованість ОСОБА_2 зі сплати аліментів станом на понеділок 19.01.2026 була відсутня.

Проте, Постановою старшого державного виконавця Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дрижко Т.М. від 19 січня 2026 року у виконавчому провадженні № 79901467 на ОСОБА_2 накладено штраф у розмірі 30% суми заборгованості зі сплати аліментів, що складає 36 512,66 грн, у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за два роки, в розмірі 121 708,86 грн., яка утворилася станом на 28.06.2025.

Суд звертає увагу, що згідно ч.14 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» накладення на боржника штрафу у розмірі 30 % суми заборгованості зі сплати аліментів можливе лише за наявності заборгованості зі сплати аліментів на момент винесення виконавцем такої постанови, альтернативному тлумаченню стаття не підлягає.

Відтак, вищенаведені обставини свідчать про відсутність у ОСОБА_2 заборгованості по сплаті аліментів, оскільки на момент винесення постанови державним виконавцем про накладення штрафу 19.01.2026 така фактично була відсутня, що підтверджено копіями квитанцій від 16.01.2026 зі сплати аліментів, які містяться у матеріалах справи №342/754/23 (провадження 4-с/342/1/2026) (а.с. 7-8).

Тому суд приходить до переконання, що у державного виконавця на час винесення оспорюваної постанови були відсутні підстави для застосування до ОСОБА_2 штрафу, який передбачено ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суд дійшов висновку, про задоволення скарги ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Борщенко Владлена Валеріївна, на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення на дії державного виконавця.

На підставі вищенаведеного, Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст.352-353, 447- 451 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє представник - адвокат Борщенко Владлена Валеріївна, на рішення, дію або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення задовольнити.

Скасувати постанову про накладення штрафу від 19 січня 2026 року у виконавчому провадженні № 79901467 видану старшим державним виконавцем Вишневого відділу державної виконавчої служби у Бучанському районі Київської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Дрижко Тетяни Миколаївни.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 20.02.2026.

Суддя: Гайдич Р. М.