УХВАЛА

03 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 127/13524/24

провадження № 61-1024ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Дундар І. О. (суддя-доповідач), Краснощокова Є. В., Крата В. І., розглянув касаційну скаргуОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року (повний текст судового рішення виготовлено 24грудня 2025 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до частини третьої статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру.

Аналіз Єдиного державного реєстру судових рішень свідчить, що уквітні 2024 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, у якому просить: стягнути з АТ КБ «ПриватБанк» на її користь грошові кошти в розмірі 19 487,18 грн; визнати протиправними дії АТ КБ «ПриватБанк», що полягають у нарахуванні боргових зобов`язань ОСОБА_1 у вигляді заборгованості по кредити, відсотків, штрафних санкцій по кредитній картці № НОМЕР_1 (IBAN: НОМЕР_2 ) яка виникла у зв`язку із неправомірним списанням 27грудня 2022 року без її волевиявлення кредитних коштів та подальшим нарахуванням на цю суму процентів і штрафних санкцій, починаючи з 27 грудня 2022 року; зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк», відновити залишок коштів (баланс на початок періоду) на рахунку НОМЕР_2 до того стану, в якому він був перед виконанням операції по рахунку 27 грудня 2022 року, тобто станом на 26 грудня 2022 року.

Позов мотивований тим, що вона є клієнтом АТ КБ «Приват Банк» та має відповідні карткові рахунки.

Так, 27 грудня 2022 року, близько 16 год. 00 хв., перебуваючи за місцем фактичного проживання, а саме: АДРЕСА_1 , на особистий номер телефону позивачка отримала смс-повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк», в якому містився пароль для входу у мобільний додаток «Приват24». Після чого, відразу надійшов телефонний дзвінок від АТ КБ «ПриватБанк» за номером телефону НОМЕР_3 та за допомогою автовідповідача був сформований запит «Чи підтверджує позивачка цю операцію? Якщо «так» - натиснути «один», якщо «ні» - «двійку». Тобто з`єднання та особистої розмови з оператором не було, виклики були виключно з автовідповідача. Оскільки позивачка не розуміла про яку операцію йде мова та не погоджувалась із нею, вона обрала варіант «двійку», проте такі дії не забезпечили захист її карткових рахунків. Через декілька хвилин позивачці прийшло смс-повідомлення про те, що з її картки було знято 18 083 грн.

У подальшому, позивачці надійшло три смс-повідомлення із пропозицією збільшити Інтернет-ліміт у мобільному додатку «Приват24». В той же час, також надійшли телефоні дзвінки АТ КБ «ПриватБанк» та автовідповідачем озвучено питання щодо підтвердження вчинення дій, на що позивачкою було не підтверджено та обрано варіант відмінити проведення операції, проте такі дії не забезпечили захист її карткових рахунків. Як і попереднього разу, з`єднання та особистої розмови з оператором не було, виклики були виключно з автовідповідача. У зв`язку з чим позивачка отримала смс-повідомлення, що з її картки для виплат, знято грошові кошти у сумі 19 487 грн.

Позивачка зазначає, що вона невідкладно зателефонувала на гарячу лінію банку за номером 3700 для попередження несанкціонованих операцій у Приват24 та якнайшвидшого блокування карткових рахунків, однак вчинення таких дій видались безрезультатними. Разом із цим, вона намагалась самостійно зайти у мобільний додаток «Приват24», однак їй це не вдалось, оскільки він був заблокованим. Після чого, вона звернулась безпосередньо до працівників ПриватБанку за допомогою, втім, на той час, неправомірно списані кошти повернути вже не вдалось, лише було заблоковано картки, а також повідомлено, що з рахунків позивачки знято грошові кошти у загальній сумі 37 570 грн.

За цим фактом, 29 грудня 2022 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частини третьої статті 190 КК України, були внесені відомості до ЄРДР за № 0001220.

В ході досудового розслідування позивачці ОСОБА_1 , було надано процесуальний статус потерпілої.

Позивачка зазначала, що вона не розголошувала третім особам інформацію про номери карткових рахунків, пін-коди та іншу конфіденційну інформацію. Картки не губились, доступ до них треті особи не мали. За даних обставин позивачка вважає, що невідомі особи своїми шахрайськими діями заволоділи доступом до додатку «Приват 24» та безперешкодно із сторони служби безпеки банку заволоділи грошовими коштами, які були на її карткових рахунках, відкритих в АТ КБ «ПриватБанк». Вважає, що вказаними шахрайськими діями по карткових рахунках їй створено боргові зобов`язання перед відповідачем, а саме відсоткові нарахування за непогашення боргу. У зв`язку з чим, позивачка щомісячно отримує смс-повідомлення від АТ КБ «ПриватБанк» на предмет необхідності внесення обов`язково платежу на картковий рахунок НОМЕР_1 .

07 лютого 2023 року ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» із заявою про зупинення нарахування боргових зобов`язань, однак, у відповіді на вищезазначену заяву від 21 лютого 2023 року було повідомлено, що клієнт несе відповідальність за всі операції проведені з використанням його платіжних карток. Перерахунок заборгованості або скасування відсотків можливо за рішенням суду, що й стало підставою для звернення позивачкою до суду із даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року, залишеним без змін постановою Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року, позов залишено без задоволення.

17 січня 2026 року ОСОБА_4 подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року , у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та постанову апеляційного суду та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких мотивів.

Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).

Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023, зокрема, визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

У касаційному порядку може бути здійснений перегляд судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, проте лише у випадках, визначених Кодексом (абзац четвертий пункту 7.5. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023)

Верховний Суд як суд касаційної інстанції у цивільних справах із перегляду в касаційному порядку судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, має виконувати повноваження щодо усунення порушень норм матеріального та/або процесуального права, виправлення судових помилок і недоліків, а не нового розгляду справи та нівелювання ролі судів першої та апеляційної інстанцій у чиненні правосуддя та розв`язанні цивільних спорів (абзац п`ятий пункту 7.7. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Внормування процесуальних відносин у спосіб визначення в Кодексі підстав для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, можливе як виняток і лише у разі, коли це обумовлено потребами, що є значущими для дієвості та ефективності правосуддя, зокрема потребою розв`язання Верховним Судом як найвищим судом у системі судоустрою України складного юридичного питання, яке має фундаментальне значення для формування судами єдиної правозастосовної практики (абзац другий пункту 7.8. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Припис пункту 2 частини третьої статті 389 Кодексу, що встановлює один із «фільтрів» для касаційного перегляду судових рішень, ухвалених судами першої та апеляційної інстанцій, - визнання справи малозначною - є зрозумілим за змістом та передбачним за наслідками застосування. Зазначений припис Кодексу також має правомірну мету - додержання принципу остаточності судового рішення (res judicata) як одного з аспектів вимоги юридичної визначеності (пункт 7.9. мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року № 10-р(II)/2023).

Не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково (пункт 2 частини третьої статті 389 ЦПК України).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У постанові Великої Палати Верховного Судувід 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (провадження № 14-44цс21) зазначено, що «предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про визнання недійсним кредитного договору на підставі Закону України «Про захист прав споживачів». Справа № 496/3134/19 не є справою з ціною позову, що перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Тобто справа № 496/3134/19 є малозначною у силу вимог закону … Отже, у малозначній справі здійснювати представництво особи в суді може особа, яка не є адвокатом».

Предметом касаційного оскарження є судові рішення, ухвалені у справі про захист прав споживачів.

Справа № 127/13524/24 є малозначною в силу вимог закону.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).

Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню (пункт 1 частини другої статті 394 ЦПК України).

Оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження належить відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 13 жовтня 2025 року та постанову Вінницького апеляційного суду від 23 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , фізична особа-підприємець ОСОБА_3 , про захист прав споживача та стягнення грошових коштів.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков

В. І. Крат