Справа № 148/3058/25
Провадження №2/148/342/26
30 січня 2026 року Тульчинський районний суд Вінницької області
в складі: судді Штифурко Л.А.
секретаря Лиженко Є.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тульчина за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина на час навчання,-
В грудні 2025 року позивачка звернулася в суд з вказаним вище позовом.
В обгрунтування позовних вимог зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який на даний час припинений.
Від даного шлюбу у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В період сумісного проживання відповідач піклувався про дитину, надавав матеріальну допомогу, моральну підтримку, але на даний час він категорично добровільно надавати допомогу не бажає, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його перші кроки навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, лікуванням дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток, хоча він матеріально забезпечений і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина.
В даний час син продовжує навчатися у Комунальному закладі «Вище професійне училище м. Тульчина» Вінницької обласної ради на ІІІ курсі денної форми навчання за професією «робітник фермерського господарства». Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026.
В зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом і просить стягувати з відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина в зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дати настання повноліття дитини та до моменту закінчення навчання, або до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.
В судове засідання позивачка не з`явилася, хоча про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином. Від неї до суду надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, позовні вимоги підтримує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, про причину своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав.
За таких обставин, у відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивач не заперечив проти такого порядку вирішення спору.
У відповідності до ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який досяг повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , повторно виданого Тульчинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) 25.11.2021 (а.с. 9).
З довідки №1355 від 02.12.2025, виданої директором КЗ ВПУ м. Тульчина, встановлено, що ОСОБА_3 навчається на ІІІ курсі у Комунальному закладі «Вище професійне училище м. Тульчина» Вінницької обласної ради за професією «робітник фермерського господарства». Термін навчання з 01.09.2023 по 30.06.2026. Форма навчання державна (денна) (а.с. 8).
За змістом ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наяність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Відповідно до вимог ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189-192 і 194-197 цього Кодексу.
З огляду на викладене, встановлені в ході судового розгляду обставини, суд доходить висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, оскільки встановлено, що він продовжує навчання.
При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне становище повнолітнього сина, який навчається на денній формі та не має можливості працювати, а також, що відповідач є працездатною особою, доказів, які б свідчили про наявність у відповідача інших утриманців та неможливості сплачувати аліменти, суду не надано, вважає можливим стягнути з останнього аліменти на утримання повнолітнього сина на час навчання у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу).
Разом з тим, на переконання суду, не підлягає задоволенню вимога позивачки щодо стягнення аліментів у розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з огляду на таке.
За змістом ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Разом з тим, відповідно до ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.
Враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , досяг повноліття ІНФОРМАЦІЯ_4 , то починаючи з цієї дати, втратив статус дитини у розумінні ст. 6 СК України, а тому суд при визначенні розміру аліментів не застосовує у даному випадку положення ч. 2 ст. 182 СК України, яким встановлено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Також не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення аліментів від часу досягнення сином повноліття, оскільки за вимогами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Отже, оскільки позовну заяву пред`явлено до суду 03.12.2025, саме з цієї дати суд і присуджує аліменти.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення 1331,20 грн. судового збору, оскільки позивачка звільнена від його сплати.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 184, 191, 199, 200 СК України, п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», ст. ст. 4, 13, 19, 76-81, 141, ст. 263-265, 280-283, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд -
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП: НОМЕР_3 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на час його навчання у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 03.12.2025, але не довше, як до досягнення сином 23-річного віку.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо
рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повне рішення складено 05.02.2026.

Суддя Л.А. Штифурко