Справа № 700/1241/14-ц
Провадження № 4-с/700/1/26
У Х В А Л А

іменем України

11 лютого 2026 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкура С.Д., за участю секретаря судового засідання: Нетребенко В.О., скаржника: ОСОБА_1 , представника скаржника: Олійник Н.О., державного виконавця: Панфілова А.О., представника стягувача: ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Лисянка цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , представник скаржника ОСОБА_3 , стягувач ОСОБА_4 , державний виконавець Лисянського відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії/бездіяльність органу примусового виконання судового рішення,

установив:

ОСОБА_1 , представник скаржника адвокат Олійник Наталія Олександрівна звернувся до суду із скаргою на рішення, дії та бездіяльність державного виконавця, вимоги якої обґрунтовує наступним.

На виконанні у Лисянському ВДВС перебуває виконавче провадження № 79929558 з примусового виконання виконавчого листа № 700/1241/14-ц, виданого Лисянським районним судом Черкаської області 29.01.2015 року, яким визначено стягнення аліментів щомісячно, починаючи з 24.11.2014 року. 09.01.2026 державним виконавцем Панфіловим А.О. винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника та сформовано розрахунок заборгованості, згідно з яким борг визначено за період з 01.01.2023 по 31.12.2025 борг у сумі 110 700 грн.

Дата 01.01.2023 року не передбачена виконавчим листом; не встановлена жодним судовим рішенням; визначена виключно на підставі заяви стягувача, що прямо зазначено у повідомленні ВДВС від 08.01.2026 року.

Державний виконавець не наділений повноваженнями змінювати період стягнення, встановлений судом, або підміняти виконавчий документ заявою сторони. Таким чином, розрахунок заборгованості здійснено з перевищенням повноважень та з порушенням принципу законності виконання судового рішення.

Стягувач безпідставно зазначає про проживання дітей разом із нею у м. Києві, що не відповідає дійсним обставинам. Насправді, доньки не проживають разом із матір`ю у місті Києві, одна з доньок постійно проживає у селі разом із батьком, який забезпечує їй житлом, харчуванням та повне матеріальне утримання, інша донька навчається у закладі освіти та проживає у гуртожитку за місцем навчання, при цьому всі витрати, пов`язані з її утриманням, навчанням та проживанням, фактично несе батько. Батько завжди утримував і продовжує утримувати своїх дітей, що підтверджується реальними умовами їх проживання та навчання. Про наявність виконавчого провадження, формування заборгованості та застосування примусових заходів стягнення він дізнався лише після винесення відповідних постанов державного виконавця, що стало для нього повною несподіванкою та шоком, з огляду на відсутність будь-яких претензій з боку матері протягом тривалого часу та фактичне виконання ним батьківських обов`язків. У період, за який сформовано заборгованість, діти та стягувачка фактично проживали разом із боржником, він забезпечував харчуванням; утримував житло; ніс повні витрати на утримання дітей.

Враховуючи вищевикладене заявник вважає, що постанова державного виконавця є необгрунтованою та підлягає скасуванню.

23.01.2026 року від представника стягувача ОСОБА_4 адвоката Грубник Д.Л. надійшов відзив на скаргу, де зазначено, що в провадженні Лисянського районного суду Черкаської області пребуває справа №700/1241/14-ц, провадження 4-с/700/1/26, за скаргою представника боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Андрія Панфілова. Представниця боржника зазначає, що виконавцем здійснено розрахунок заборгованості за період з 01.01.2023 по 31.12.2025, тоді як у виконавчому листі зазначено як дату початку періоду стягнення з боржника грошових коштів 24.11.2014. Отже, представниця боржника фактично діє всупереч інтересам стягувача, зазначаючи, що період нарахування має бути більшим приблизно на девять років. Очевидно, що в такому випадку представниця стягувача фактично вказує на те, що з нього має бути стягнута більша сума, ніж та, яка зазначена у розрахунку виконавця.

Одночасно з тим, представниця боржника зазначає, що боржник дізнався про наявність виконавчих проваджень випадково, що є неправдою, оскільки виконавче провадження відкривається за відповідним виконавчим документом втретє, в цьому нескладно переконатись ознайомившись з відповідною інформацією в автоматичній системі виконавчих проваджень, доступ до якої є публічним.

Твердження представника боржниці про те, що виконаець не врахував факт проживання дітей з батьком та їх утримання батьком не витримує ніякої критики, оскільки вони є неправдивими, доказами у справі не підтверджуються. Стягувач працює в м. Києві, щоб мати змогу утримувати дітей, в утриманні яких батько та за сумісництвом боржник участі не приймає. Доказів витрат також не надає. Окрім того, державний виконавець не уповноважений переглядати чи змінювати судове рішення. Отже, твердження про проживання дітей з батьком та їх утримання останнім є не тільки не правдивими, але й не обумовлюють жодних правових наслідків за наявності судового рішення про стягнення аліментів яке має виконуватись в тому числі й у примусовому порядку. З огляду на викладене, просить відмовити у задоволенні необгрунтованої та незаконної скарги представниці боржника

26.01.2026 року від державного виконавця Панфілова Андрія Олександровича надійшло заперечення на скаргу , в якому просить відмовити в її задоволенні та закрити провадження у справі. Вказав на те, що у Лисянському відділі державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 79929558 з примусового виконання виконавчого листа Лисянського районного суду Черкаської області виданого 29.01.2015 у справі № 700/1241/14-ц про стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , код ДРФО НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_4 , 1500 грн аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 500 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 24 листопада 2014 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

06.01.2026 року була розглянута заява стягувача ОСОБА_4 з примусового виконання виконавчого документа із уточненням, про стягнення аліменти із ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі мінімального гарантованого розміру аліментів на кожну дитину щомісячно, починаючи з 01.01.2023 та винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 08.01.2026 у ВП № 79929558.

Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Абзацом другим частини другої статті 182 Сімейного кодексу України із змінами, внесеними згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.2018 визначено, що Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум в України по соціальним та демографічним групам для дітей від 6 до 18 років застосовується: за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у розмірі 2833,00 грн; за період з 01.01.2024 по 31.12.2025 у розмірі 3196,00 грн

Державним виконавцем обчислено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів у ВП № 79929558, з урахуванням частини другої статті 182 Сімейного кодексу України. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, що міститься у матеріалах виконавчого провадження, сукупний розмір заборгованості становить 110 700 (сто десять тисяч сімсот) гривень за період з 01.01.2023 по 31.12.2025, що сукупно перевищує суму платежів за три місяці.

Із відповіді на запит № 308751895 від 08.01.2026 до Пенсійного фонду України та відповіді на запит № 308751908 від 08.01.2026 до Державної податкової служби України, з поміж іншого вбачається, що боржник отримує дохід у ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ» (). Державним виконавцем винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 09.01.2026 у ВП № 79929558 та постановлено, зокрема звернути стягнення на доходи боржника, що отримує дохід у ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ» та здійснювати відрахування із суми доходів боржника у відповідності до вимог чинного законодавства, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, у розмірі 1/2 (50%) доходів для забезпечення поточних платежів, щомісяця починаючи з 01.01.2026. Копію постанови направлено до виконання до ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ» та сторонам виконавчого провадження. Також, до ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ» направлено запит державного виконавця від 09.01.2026 № 152 про надання інформації (довідки) про доходи Документи виконавчого провадження винесені державним виконавцем 09.01.2026 надіслані сторонам виконавчого провадження в день їх винесення, а саме стягувачу (трекінг відправлення R05), боржнику (трекінг відправлення R39) та ТОВ «НВФ «УРОЖАЙ» (трекінг відправлення R34).боржника, починаючи з 01. В ході проведення виконавчий дій з рахунків боржника стягнуто грошові кошти у сумі 114,43 грн, що надійшли 12.01.2026, 55,70 грн, що надійшли 12.01.2026 на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому виконанні виконавчого документа та перераховані як витрати виконавчого провадження згідно платіжних інструкцій № 4229, № 4230 від 13.01.2026. 01.2023. А тому просить відмовити у задоволенні необґрунтованої та незаконної скарги.

Заявник та представник заявника в судовому засіданні скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Головний державний виконавець Лисянського відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції Панфілов А.О. у судовому засіданні заперечував з підстав наведених у відзиві на скаргу та просив відмовити у її задоволенні.

Представника стягувача - адвокат Грубник Д.Л. у судовому засіданні заперечував з підстав наведених у відзиві на скаргу та просив відмовити у її задоволенні.

Суд, заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, оцінюючи надані суду докази в їх сукупності, доходить наступного.

Судом встановлено, що заочним рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 12.12.2014 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 , 1500 грн. аліментів на утримання дітей: ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_4 , по 500 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 24 листопада 2014 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Згідно з повідомленням, державний виконавець Лисянського відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.01.2026 року винесено постанову від 08.01.2026 року про примусове виконання виконавчого листа №00/1241/14-ц від 29.01.2015 року, який виданий Лисянським районним судом Черкаської області.

Постановою державного виконавця від 08.01.2026 ВП №79929558 накладено арешт на майно боржника, а саме:

-земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :03:000:0386 місце знаходження: Черкаська область Звенигородський район с.Чаплинка;

-земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) кадастровий номер :02:001:0295 місце знаходження: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку для ведення особистого селянського господарстава, кадастровий номер :02:001:0296 місце знаходження: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Як зазначено у ст.1 Закону України "Про державну виконавчу службу" державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб відповідно до законів України.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до Розділу 9 Інструкції з організації примусового виконання рішень - виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, здійснюється в порядку, визначеному статтею 63 Закону. У разі невиконання боржником рішення у встановлений виконавцем строк на боржника накладається штраф відповідно до статті 75 Закону та застосовуються інші заходи, передбачені Законом.

Стаття 63 Закону України «Про виконавче провадження» чітко передбачає, що за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Статтею 447 ЦПК України, встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що дії державного виконавця в ході здійснення виконавчого провадження щодо стягнення аліментів з боржника ОСОБА_1 відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», права скаржника не були порушені, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

У разі проживання дітей з батьком, він має право звернутися до суду з позовом про припинення стягнення аліментів, проте такого позову останінй не заявляв.

Виходячи з викладеного та керуючись статтями 447-451 ЦПК України, суд ,

постановив:

Відмовити у задоволенні скарги ОСОБА_1 , представник скаржника ОСОБА_3 , стягувач ОСОБА_4 , державний виконавець Лисянського відділ державної виконавчої служби у Звенигородському районі Черкаської області Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції, на дії/бездіяльність органу примусового виконання судового рішення.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її винесення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду ухвали в апеляційному порядку, якщо її не скасовано.

Повний текст ухвали виготовлено 18 лютого 2026 року.

Суддя Сергій ПІЧКУР