ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/121/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва під головуванням судді Осіпенко Л.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Петрової Т.О.,

представника скаржника адвоката Гончарової Ж.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Уманець Наталія Олегівна, на бездіяльність приватного виконавця, зобов`язання вчинити дії та скасування постанови про розшук майна боржника, -

ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_1 в інтересах якої діє адвокат Гончарова Ж.В. звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О., що полягає у вчиненні виконавчих дій під час проходження боржником військової служби.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.01.2024 року у цивільній справі № 753/15504/23 за позовною заявою ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було задоволено позовні вимоги, стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № від 07.08.2020 р. у розмірі 87 846 грн. 35 коп., з яких: 75 754 грн. 59 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 грн. 06 коп. - сума заборгованості за річними відсотками; 12 089 грн. 70 коп. - сума заборгованості за щомісячними відсотками.

На примусове виконання рішення суду, Дарницький районний суд міста Києва видав виконавчий лист.

09.10.2024 року приватним виконавцем Уманець Наталією Олегівною відкрито виконавче провадження № 76256168, в якому ОСОБА_1 є боржником, ТОВ «ФК «ЄАПБ» - стягувачем.

Того ж дня, 09.10.2024 року адвокат Гончарова Ж.В., яка діє в інтересах ОСОБА_1 , звернулась на офіційну електронну пошту приватного виконавця виконавчого округу міста Київ Уманець Н.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій. Заява мотивована тим, що згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Також зазначеною заявою від 09.10.2024 року приватного виконавця повідомлено про те, що боржник ОСОБА_1 перебуває на військовій службі в Збройних Силах України, що підтверджується посвідченням офіцеру НОМЕР_1 , копія якого була надана до заяви.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», приватний виконавець Уманець Н.О. повинна була наступного робочого дня, коли їй стало відомо про обставини перебування боржника на військовій службі, тобто 10.10.2024 року, зупинити виконавче провадження № 76256168 та винести відповідну постанову.

В порушення вимог закону, приватний виконавець Уманець Н.О. не зупинила вчинення виконавчих дій та не винесла відповідну постанову про зупинення виконавчого провадження.

Вже 14.10.2024 року, залишивши поза увагою заяву адвоката від 09.10.2024 року про зупинення виконавчого провадження, приватний виконавець Уманець Н.О. винесла постанову про розшук майна боржника ОСОБА_1 , що на думку скаржника та його представника, є грубим порушенням законодавства України та прав ОСОБА_1 , як боржника у виконавчому провадженні № 76256168.

З огляду на викладене, просить суд визнати діяльність приватного виконавця Уманець Н.О. щодо незупинення 10.10.2024 року виконавчих дій у виконавчому провадженні №76256168, у зв`язку з проходженням боржником військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, неправомірною, зобов`язати приватного виконавця Уманець Наталю Олегівни зупинити виконавче провадження № 76256168 від 09.10.2024 року з 10.10.2024 року та скасувати постанову про розшук майна боржника від 14.10.2024 року приватного виконавця Уманець Н.О. (а.с. 1-46).

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 05.03.2025 року скаргу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання (а.с. 47).

31.03.2025 року приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. звернулась до суду із запереченнями на скаргу. В обґрунтування посилалась на те, що у неї на виконанні перебуває виконавчий лист № 753/15504/23, виданий 26.09.2024 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення боргу в загальному розмірі 87 846,35 грн., з боржника ОСОБА_1 на користь ТОВ "ФК "ЄАПБ". 09.10.2024 року нею винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 76256168, копії якої направлені стягувачу для відома, боржнику - для виконання. В ході примусового виконання, виконавцем направлено запити до ДФС України для отримання інформації про джерела отримання доході та відкритих рахунків боржником в банківських установах, до МВС України щодо зареєстрованих транспортних засобів за боржником, та здійснено перевірку по різних базах обліку рухомого та нерухомого майна. Згідно відповіді МВС України № 231594126 за боржником зареєстрований транспортний засіб «MITSUBISHI PAJERO WAGON» 2006 року випуску VIN: НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 . 14.10.2024 року виконавцем, з метою повного та своєчасного виконання рішення суду, керуючись ст. ст. 10, 18, 36 Закону, винесено постанову про розшук майна боржника, яку за допомогою Електронної взаємодії з органами направлено до МВС України для виконання. Водночас приватний виконавець зазначає, що отримала заяву адвоката Гончарової Ж.В. в інтересах ОСОБА_1 14.10.2025 року. 15.10.2024 року виконавцем, керуючись п. 1 частини першої статті 34, статтею 35 Закону України Про виконавче провадження, винесена постанова про зупинення виконавчого провадження № 76256168. Зазначає, що постанова зупинення виконавчого провадження не могла бути винесена 14.10.2025 року, оскільки специфіка роботи приватного виконавця вимагає протягом тривалого часу перебувати за межами офісу у зв`язку з проведенням виконавчих дій, в тому числі взяття участі в судових засіданнях. Водночас звернення ОСОБА_1 до суду зі скаргою, на її думку, є лише способом перешкоджання виконанню рішення суду, оскільки на рахунках боржника є достатньо коштів для погашення рішення суду. Посилалась на те, що дії приватного виконавця вчинені в межах Закону та спрямовані на фактичне виконання рішення яке перебуває на виконанні (а.с. 26-109).

У судовому засіданні представника скаржника ОСОБА_1 адвокат Гончарова Ж.В. підтримала скаргу з підстав викладених у ній та просила суд задовольнити.

У судове засідання представник стягувача у виконавчому провадженні ТОВ «ФК «ЄАПБ» не з`явився, про дату, час та місце розгляду скарги повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

У судове засідання приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, одночасно із запереченнями на скаргу звернулась до суду з клопотанням, в якому просила здійснювати розгляд скарги без її участі.

У відповідності до ч. 2 ст. 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Заслухавши представника скаржника, дослідивши матеріали скарги, матеріали виконавчого провадження, надані учасниками судового провадження документи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу (ДВС), яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме: заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі прав заявників, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У відповідності до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний зокрема: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Водночас на підставі ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», боржник зобов`язаний зокрема: 1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; 3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронні гаманці в емітентах електронних грошей, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України .

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб із числа резервістів в особливий період, або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, якщо згідно з умовами служби проведення виконавчих дій неможливе чи на прохання стягувача, який проходить таку військову службу.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про обставини, зазначені в частині першій цієї статті, а з підстави, передбаченої пунктом 9 частини першої цієї статті, - у день надіслання виконавчого документа до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, зупиняє вчинення виконавчих дій, про що виносить відповідну постанову (ч. 2 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Як встановлено судом та убачається з матеріалів скарги, матеріалів виконавчого провадження, рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01.01.2024 року у цивільній справі № 753/15504/23 за позовною заявою ТОВ «ФК «ЄАПБ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, було задоволено позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ», стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість за кредитним договором № від 07.08.2020 р. у розмірі 87 846 грн. 35 коп., з яких: 75 754 грн. 59 коп. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 2 грн. 06 коп. - сума заборгованості за річними відсотками; 12 089 грн. 70 коп. - сума заборгованості за щомісячними відсотками.

На примусове виконання рішення суду, 26.09.2024 року Дарницький районний суд міста Києва видав виконавчий лист (а.с. 83-84).

09.10.2024 року приватним виконавцем Уманець Н.О. відкрито виконавче провадження № 76256168, в якому скаржник ОСОБА_1 є боржником, а заінтересована особа ТОВ «ФК «ЄАПБ» - стягувачем (а.с. 86-87).

09.10.2024 року адвокат Гончарова Ж.В., яка діє в інтересах боржника ОСОБА_1 , звернулася на офіційну електронну адресу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) із заявою про зупинення вчинення виконавчих дій (а.с. 14-15, 20).

Разом із тим, як встановлено судом, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. не надала жодної процесуальної реакції на заяву від 09.10.2024 року, у зв`язку з чим адвокат Гончарова Ж.В. була змушена повторно звернутися із відповідною заявою (а.с. 101).

Лише 15.10.2024 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Уманець Н.О. винесено постанову про зупинення виконавчого провадження № 76256168 (а.с. 106).

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в ході виконання виконавчого провадження, до виконавця надійшла заява представника боржника ОСОБА_2 , в якій остання повідомляє, що боржник проходить службу за призовом під час мобілізації від 02.06.2022 року, наказ № 690, на підтвердження чого надано посвідчення офіцера НОМЕР_1 .

За таких обставин суд доходить висновку, що приватним виконавцем Уманець Н.О. було допущено порушення строків розгляду заяви про зупинення виконавчого провадження від 09.10.2024 року та прийняття відповідного рішення, що не відповідає вимогам своєчасності здійснення виконавчого провадження, що передбачено ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження».

Водночас суд звертає увагу, що відповідно до абзацу третього частини п`ятої статті 13 Закону України «Про виконавче провадження», порушення строків прийняття рішень або вчинення виконавчих дій виконавцем саме по собі не є підставою для скасування таких рішень чи дій, за винятком випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, встановленої цим Законом.

Законодавець свідомо розмежував порушення строків та порушення процедури, визначивши, що лише останні можуть бути підставою для скасування відповідних рішень чи дій виконавця. Такий підхід спрямований на недопущення зловживань правом на оскарження з формальних підстав.

У даному випадку скаржником та його представником не доведено, що приватний виконавець, приймаючи постанову від 15.10.2024 року, відступила від визначеної законом процедури, вийшла за межі наданих їй повноважень або діяла з перевищенням дискреції. Так само не доведено наявності причинно-наслідкового зв`язку між порушенням строків розгляду заяви та будь-яким порушенням прав чи законних інтересів скаржника.

За таких обставин суд доходить висновку, що допущене приватним виконавцем порушення строків розгляду заяви носить формальний характер, не має самостійного правового значення для оцінки законності оскаржуваної постанови та не може бути підставою для задоволення скарги.

Більше того, кінцевим результатом розгляду заяви від 09.10.2024 року стало винесення постанови про зупинення виконавчого провадження від 15.10.2024 року, тобто прийняття рішення, яке повністю відповідає інтересам скаржника та спрямоване на захист його прав у межах виконавчого провадження. За таких умов втручання суду у діяльність приватного виконавця шляхом визнання її дій незаконними не відповідало б принципу пропорційності та виходило б за межі завдань судового контролю.

Також суд не знаходить підстав для задоволення вимоги скаржника зобов`язати виконавця зупинити виконавче провадження з 09.10.2024 року, а не з 15.10.2024 року.

Суд звертає увагу, що надання судом вказівки виконавцю зупинити виконавче провадження з конкретної дати в минулому фактично означало б втручання суду у дискреційні повноваження виконавця, а також створення певних правових наслідків щодо виконавчих дій, які на момент їх вчинення були формально чинними та не визнані незаконними у встановленому законом порядку.

Крім того, задоволення такої вимоги призвело б до ретроспективної зміни правового режиму виконавчого провадження, що суперечить принципам правової визначеності, які неодноразово підкреслювалися у практиці Верховного Суду та Європейського суду з прав людини.

Щодо визнання неправомірною та скасування постанови приватного виконавця про розшук майна боржника, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 36 Закону України «Про виконавче провадження», розшук майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

У разі необхідності розшуку транспортного засобу боржника виконавець виносить постанову про такий розшук, яка є обов`язковою для виконання поліцією (ч. 3 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»).

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, приватним виконавцем були вжиті всі передбачені законом заходи щодо організації розшуку майна боржника. Зокрема, було встановлено наявність у боржника транспортного засобу автомобіля «MITSUBISHI PAJERO WAGON», 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 , державний номерний знак НОМЕР_3 , який зареєстрований за боржником та може бути предметом звернення стягнення в межах виконавчого провадження № 76256168.

Крім того, суд бере до уваги, що боржник був належним чином обізнаний про відкриття та перебіг виконавчого провадження, однак не виконав свій обов`язок, передбачений Законом України «Про виконавче провадження», а саме не подав виконавцю декларацію про доходи та майно. Така поведінка боржника об`єктивно унеможливлює встановлення фактичного майнового стану та місцезнаходження майна боржника, що, своєю чергою, створює підстави для застосування виконавцем додаткових заходів примусового виконання, зокрема оголошення розшуку транспортного засобу.

За таких обставин суд доходить висновку, що постанова приватного виконавця про розшук майна боржника винесена у межах наданих законом повноважень, з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження», з урахуванням фактичних обставин справи та спрямована на забезпечення реального та ефективного виконання судового рішення.

Суд також зазначає, що сама по собі незгода боржника або його представника з прийнятою постановою приватного виконавця не є достатньою та самостійною підставою для визнання такої постанови протиправною чи незаконною. Для задоволення відповідних вимог необхідно довести порушення виконавцем встановленої законом процедури або перевищення ним повноважень, чого скаржником у даному випадку доведено не було.

З огляду на все вище викладене, суд не вбачає підстав для задоволення скарги, а тому у її задоволенні слід відмовити.

За змістом ст. 452 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

У відповідності до ст. 452 ЦПК України, судові витрати понесені скаржником стягненню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 258-260, 353, 450, 447, 452 ЦПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЄВРОПЕЙСЬКА АГЕНЦІЯ З ПОВЕРНЕННЯ БОРГІВ», заінтересована особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Уманець Наталія Олегівна, на бездіяльність приватного виконавця, зобов`язання вчинити дії та скасування постанови про розшук майна боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Л.М. Осіпенко