Справа №:755/1230/26
Провадження №: 2/755/2686/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" лютого 2026 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Гончарук В.П., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину.

Вивчивши позовну заяву та додані до неї документи встановлено, що позов не підсудний Дніпровському районному суду м. Києва з наступних підстав.

Змістом позовних вимог є стягнення аліментів на повнолітню дитину яка продовжує навчання.

Згідно ч. 1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 28 ЦПК України визначено, що Позови про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Так, у позовній заяві позивач адресою свого зареєстрованого місця проживання зазначає: АДРЕСА_1 , а фактичним місцем проживання зазначає: АДРЕСА_2 .

Адресою зареєстрованого місця проживання відповідача позивач зазначила: АДРЕСА_3 .

Судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом (ст. 125 Конституції України).

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Європейський суд з прав людини у пункті 24 рішення від 20 липня 2006 року в справі «Сокуренко і Стригун проти України» зазначив, що фраза «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Згідно з нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, Закону України «Про виконання рішень, застосування практики Європейського суду з прав людини» інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, який закріплений у п. 1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до преамбули Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», цей Закон відповідно до Конституції та законів України, міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, встановлює гарантії дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Нормою ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» є спеціальним законом щодо статусу внутрішньо переміщених осіб.

У постанові від 29.07.2019 по справі № 409/2636/17 Верховний Суд вказав на те, що, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, необхідно також враховувати імперативні положення спеціального Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», згідно зі статтею 5 якого довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Відповідно до ч. 7 ст. 165 ЦПК України, суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру.

Судом, з метою визначення підсудності здійснено відповідний запит до Єдиної інформаційної системи соціальної сфери.

Згідно відповіді № 2297504 від 02.02.2026 щодо отримання інформації про внутрішньо переміщену особу з Єдиної інформаційної системи соціальної сфери, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , документована УСЗН Знам`янської міської ради відповідною довідкою внутрішньо переміщеної особи та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

На вищевказану адресу розповсюджується територіальна юрисдикція Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Звертаючись з позовною заявою до суду, позивач обрала підсудність, виходячи із адреси свого місця проживання.

Вирішуючи питання підсудності позовної заяви Дніпровському районному суду м. Києва, суд приймає до уваги те, що позивачем до позовної заяви жодних документів на підтвердження її зареєстрованого місця проживання або зареєстрованого місця проживання відповідача у Дніпровському районі м. Києва не додано, а тому справа підлягає передачі для розгляду за підсудністю до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області, як місцевого суду на територію якого розповсюджується зареєстроване місце проживання позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Згідно положень ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана.

За викладених обставин, керуючись ст. ст. 19, 28, 31, 260, 261, 353 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Цивільну справу № 755/1230/26 (Провадження № 2/755/2686/26) за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів передати на розгляд за підсудністю до Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 02 лютого 2026 року.

Суддя