Провадження № 2/727/763/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Додаткове

27 січня 2026 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді Смотрицького В.Г.

при секретарі Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Рендюк Любові Іванівни про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Войціховський Андрій Васильович про зміну черговості в спадкуванні, усуненні від права на спадкування, -

встановив:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 13 січня 2026 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Войціховський А.В. про зміну черговості в спадкуванні, усуненні від права на спадкування.

У відзиві на позов представник відповідачки адвокат Рендюк Л.І. повідомила суд, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу, які відповідачка очікує понести складає орієнтовно 25000 грн.

У судовому засіданні 13 січня 2026 року під час судових дебатівпредставник відповідачки адвокат Рендюк Л.І. просила суд долучити до матеріалів справи докази на підтвердження понесених відповідачкою витрат на професійну правничу допомогу в сумі 25000 грн. та просила стягнути з позивачки на користь відповідачки понесені витрати.

Вказала, що всі надані адвокатом послуги були необхідними для захисту інтересів відповідачки ОСОБА_1 , а узгоджений ними розмір витрат є реальним, безпосередньо пов?язаний з розглядом справи, є обгрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Під час судового засідання, яке відбулось 13.01.2026 року, позивачка ОСОБА_2 була присутня, крім того їй було вручено вищезазначені докази понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до частини третьої статті 270 ЦПК України, судове рішення щодо вирішення питання про судові витрати ухвалюється судом без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

Судом призначено до розгляду питання стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі.

У судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ст. 137 ч.6 ЦПК України клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, не заявлено.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник в судове засідання не з`явились, представник у заяві просила розглянути справу в її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши рішення суду від 13 січня 2026 року та матеріали справи, суд вважає, що вимоги представника відповідачки є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Частинами першою та другою статті 15 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому ст. 270 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з пунктом третім частини третьої статті 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами (частини перша, друга статті 137 ЦПК України).

З огляду на положення статті 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (постанова Верховного Суду від 08 квітня 2020 року у справі № 278/1396/19 (провадження № 61-16587св19).

На підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правничу допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц, провадження № 14-280цс18).

Верховний Суд у постанові від 12 лютого 2020 року у справі №648/1102/19 зазначив, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України).

Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 20 січня 2025 року у справі № 336/1448/22 (провадження № 61-7275св24).

Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23 (провадження № 14-50цс24) викладено такі висновки щодо вирішення питання про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу: Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини четверта-шоста статті 137 ЦПК України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (частина третя статті 141 ЦПК України).

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

У розумінні умов частин четвертої-шостої статті 137 ЦПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня2023 року у справі № 911/3312/21.

У відзиві на позов представник відповідачки повідомила суд, що попередній (орієнтовний) розмір витрат на професійну правничу допомогу, які відповідач очікує понести, складає орієнтовно 25000 грн.

Також до відзиву на позов представником відповідачки було надано ордер на надання правничої допомоги ОСОБА_1 адвокатом Рендюк Л.І. №СЕ 1092612 від 21 жовтня 2024 року (т.1, а.с. 56) та договір №21/10-24 від 21.10.2024 року (т.1, а.с. 57).

Пунктом 3 вищевказаного договору між ОСОБА_1 та адвокатом Рендюк Л.І. передбачено, що за надану правничу допомогу Клієнт зобов?язується сплатити Адвокату фіксований гонорар у фіксованій сумі у розмірі 25000 (двадцять п?ять тисяч) гривень, який визначено за погодженням Сторін відповідно до ст. 26 Правил адвокатської етики. Гонорар може сплачуватися Клієнтом одноразово або частинами. Остаточний розрахунок має бути здійснений Клієнтом не пізніше наступного робочого дня після ухвалення судом першої інстанції у справі рішення по суті спору. Оплата гонорару підтверджується квитанцію, виданою Адвокатом Клієнту. На підтвердження виконання Договору Адвокатом на вимогу Клієнта складається акт виконаних робіт.

Згідно з квитанцією №1 від 21.10.2024 року ОСОБА_1 адвокату Рендюк Л.І. оплачено в рахунок гонорару 5000 грн. за надання професійної правничої допомоги (т.1, а.с. 58).

Крім того, у судовому засіданні від 13 січня 2026 року адвокатом було надано акт виконаних робіт за договором №21/10-24 від 21.10.2024 року, відповідно до якого сторонами Договору гонорар визначений у фіксованому розмірі, який становить 25000 гривень, сплачений Клієнтом Адвокату в сумі 25000 гривень. Роботи, зазначені в цьому Акті Адвокатом виконані в повному обсязі.

Та відповідно до квитанції №3 від 03.06.2025 року ОСОБА_1 адвокату Рендюк Л.І. оплачено в рахунок гонорару 10000 грн. за надання професійної правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі №922/1964/21 вказувала, що «…гонорар може встановлюватися у формі: фіксованого розміру, погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як «форма винагороди адвоката», але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Згідно з ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

З огляду на наведене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, її складності та виконаної адвокатом роботи та відсутність заперечень позивачки щодо розміру заявлених позивачем судових витрат, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 25000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 137, 141 ч.8, 246, 270 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Рендюк Любові Іванівни про стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет позову приватний нотаріус Чернівецького нотаріального округу Войціховський Андрій Васильович про зміну черговості в спадкуванні, усуненні від права на спадкування задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 25000 (двадцять п`ять тисяч) гривень.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 30 днів з дня проголошення рішення до Чернівецького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: