ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/376/26 Справа № 932/576/25 Суддя у 1-й інстанції - Куцевол В. В. Суддя у 2-й інстанції - Космачевська Т. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Космачевської Т.В.,

суддів: Агєєва О.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Карпенка М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» на рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 29 травня 2025 року у цивільній справі номер 932/576/25 за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2025 року до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська (Шевченківського районного суду м. Дніпра) звернулась ОСОБА_1 з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що позивачка є власником автомобіля марки «BMW Х-5», державний номерний знак НОМЕР_1 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась 24.10.2024 року, належний позивачці автомобіль було істотно пошкоджено. Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_2 , що підтверджується постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року у справі №183/11722/24. ОСОБА_2 працює в TOB «АТБ-інвест» на посаді водія. Таким чином, відповідальність за заподіяну шкоду покладається на ТОВ «АТБ-ІНВЕСТ».

У відповідності до висновку експерта №ЭУs121124 від 18.11.2024 року автотоварознавчої експертизи, складеного судовим експертом Мазуреком А.А., вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля BMW X5 3.0d xDraive, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 957636,00 грн. АТ «Страхова компанія «АРКС» визнало вищезазначену дорожньо-транспортну подію страховим випадком і виплатило позивачці страхове відшкодування у сумі 160000,00 грн.

Частина різниці між вартістю автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_3 , до та після ДТП, відшкодування якої покладається на відповідача TOB «АТБ-інвест», складає: 319210,28 грн. За проведення оцінки спричиненої шкоди позивачка сплатила на рахунок судового експерта ОСОБА_3 суму у розмірі 6500,00 грн.

Крім того, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачці було спричинено тілесні ушкодження. В період з 25.10.2024 року по 08.11.2024 року вона знаходилась на лікуванні. Після спричинення позивачці ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди загальний стан здоров`я позивачки істотно погіршився. В результаті тривалого розладу здоров`я було порушено її нормальні життєві зв`язки. Через те, що стан здоров`я ОСОБА_1 повністю не відновився, позивачка постійно нервує та хвилюється за свої майбутнє. Також коли ОСОБА_1 користується автомобілем, вона кожного разу переживає ті відчуття страху та фізичного болю, які їй було завдано під час дорожньо-транспортної пригоди. Під час керування автомобілем у позивачки з`являється відчуття тривоги, що подібне може повторитися, невпевненість у своїх діях за кермом автомобіля, небажання керувати автомобілем, хоч така необхідність пов`язана із виконанням позивачкою своїх посадових обов`язків. Крім того, моральну шкоду ОСОБА_1 було спричинено і фізичним знищенням належного їй автомобіля, як це передбачено п. 3 ч. 2 ст. 23 Цивільного кодексу України моральна шкода полягає, що завдало позивачці додаткових душевних страждань. Через пошкодження автомобіля внаслідок зазначеного ДТП позивачка була змушена користуватись громадським транспортом і позбавлена можливості користування власним автомобілем.

Позивачка просила суд:

- стягнути з ТОВ «АТБ-Інвест» завдану шкоду у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 319210,28 грн;

- стягнути з ТОВ «АТБ-Інвест» витрати на проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 6500,00 грн;

- стягнути з ТОВ «АТБ-Інвест» моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн;

- стягнути з ТОВ «АТБ-Інвест» судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Дніпра від 29 травня 2025 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» на користь ОСОБА_1 завдану шкоду у вигляді різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 319210,28 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2615,87 грн та витрати на проведення експертизи у розмірі 6500,00 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

Із вказаним рішенням суду не погодився відповідач ТОВ «АТБ-Інвест», подав апеляційну скаргу, просив апеляційний суд скасувати рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 29.05.2025 року в справі №932/576/25 і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог.

Доводами апеляційної скарги наведено, що оскаржуване рішення суду першої інстанції винесене при неповному з`ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, відсутності реальних доказів на підтвердження спричиненої шкоди, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та порушенні або неправильному застосуванні норм матеріального або процесуального права.

ТОВ «АТБ-інвест» не заперечує того факту, що водієм ТОВ «АТБ-інвест» ОСОБА_2 була вчинена аварія, внаслідок чого автомобілю позивачки BMW X5, державний номер знак НОМЕР_2 , були завдані пошкодження та матеріальні збитки, але заперечує проти визначення позивачкою суми збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та недостатності доказів на обґрунтування спричиненої шкоди.

Суд першої інстанції не врахував доводів ТОВ «АТБ-інвест», що підтверджений факт здійснення ремонту автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_3 , та його повне відновлення суттєво змінює правовідносини сторін в частині доказів, зокрема: у разі здійснення відновлювального ремонту пошкодженої речі розмір збитків визначається як реальна вартість матеріалів і робіт, затрачених на її відновлення, а у разі непроведення ремонту - як вартість матеріалів і робіт, необхідних для її відновлення у майбутньому.

ТОВ «АТБ-інвест» вважає, що надані позивачкою докази (звіт експерта) в якості обґрунтування позовних вимог не можуть бути взяті до уваги, як докази при вирішенні цієї справи, адже, автомобіль позивачки BMW Х5, державний номер НОМЕР_3 , був відремонтований/відновлений, ще в 2024 році, а фактичні докази вартості ремонту не надані та в матеріалах справи, відсутні.

В численних висновках Верховного Суду зазначається наступне, що «Звіт про оцінку транспортного засобу є лише попереднім оціночним документом, в якому зазначається можлива, а не кінцева сума на відновлення транспортного засобу». Отже, саме документи щодо вартості ремонту автомобіля та їх розмір, є визначальними для вирішення цієї справи щодо відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Від ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Хандога В.В., надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивачка просила апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 29.05.2025 року в цивільній справі №932/576/25 залишити без змін.

Висновок експерта №ЭУs121124 від 18 листопада 2024 року складений судовим експертом Мазуреком А.А. для подання до суду. У висновку зазначено, що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Отже, висновок експерта №ЭУs121124 від 18 листопада 2024 року є належним та допустимим доказом у справі.

Твердження відповідача про необхідність надання якихось додаткових доказів щодо проведення відновлювального ремонту є безпідставним, оскільки позивачка не просить стягнути з відповідача вартість відновлювального ремонту автомобіля.

Безпідставним є і посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 02 червня 2022 року у справі №638/10072/19, оскільки у цій справі йдеться про пошкодження автомобіля, а не про його фізичне знищення.

Проте належний позивачці ОСОБА_1 автомобіль є фізично знищеним, що не заперечується відповідачем.

Стягненню з відповідача підлягає саме різниця між вартістю належного позивачці автомобіля до та після ДТП, позивачка як власник автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_3 , бажала залишки цього автомобіля залишити собі, а тому вартість цих залишків позивачка з відповідача стягувати не просила.

У розрахунку ціни позову позивачка виходила саме з ринкової вартості автомобіля, яка відповідає вартості спричинених матеріальних збитків, а не з вартості відновлювального ремонту.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначав, що матеріальні вимоги позивачки до відповідача мають становити не більше ніж 263589,44 грн. Тобто відповідач фактично частково визнавав позовні вимоги на зазначену суму. Разом з тим, жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування цієї суми та на спростування висновку експерта №ЭУs121124 від 18 листопада 2024 року відповідачем не було надано.

Орієнтовна вартість витрат позивачки на професійну правничу допомогу складає 10000,00 гривень.

Від інших учасників справи відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов.

Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ТОВ «АТБ-інвест» адвокат Денисенко В.М. доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та відмовити в задоволенні позову.

У судовому засіданні апеляційного суду позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Хандога В.В. апеляційну скаргу не визнали, просили у її задоволенні відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши суддю доповідача, представника відповідача, позивачку та її представника, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення

суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів цивільної справи, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить транспортний засіб легковий автомобіль BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с. 10-10зв).

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року прийнятою у справі №183/11722/24, яка набрала законної сили 10.12.2024 року, визнано ОСОБА_2 винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП, встановлено, що 24.10.2024 року на 991 км+800 м автодороги М-30 «Стрий-Ізварине», мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобіль BMW Х5 отримав механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив приписи пункту 12.1 Правил дорожнього руху України (а.с. 12-12зв).

Автомобіль TOYOTA AVENSIS з реєстраційним номером НОМЕР_4 належить на праві власності ТОВ «АТБ-Інвест», ОСОБА_2 працює водієм у ТОВ «АТБ-Інвест». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA AVENSIS за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 24.10.2024 року була застрахована в АТ «Страхова компанія «АРКС», що визнається відповідачем у відзиві на позов.

До відзиву долучено копії звітів №58-10.24 від 10.11.2024 року ФОП ОСОБА_4 та №334/24 від 14.11.2024 ФОП ОСОБА_5 , згідно з якими розраховано розмір страхового відшкодування, проведено виплату по страховій справі №1.102.24.0006130 ОСОБА_1 . У вищевказаних звітах експертами були встановлені наступні показники (щодо автомобіля BMW X5, державний номер НОМЕР_1 ), а саме: 1322593,93 грн - вартість відновлювального ремонту; 707040,54 грн - ринкова вартість автомобіля до ДТП; 283451,10 грн - ринкова вартість автомобіля після ДТП (додатки 3,4 до відзиву на позовну заяву).

Судовим експертом Мазуреком О.А. на замовлення ОСОБА_1 складений висновок експерта №ЭУs121124 від 18.11.2024 року автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким визначено: вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW Х5 складає 1238075,93 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW Х5 становить 957636,00 грн.; ринкова вартість аварійно - пошкодженого автомобіля BMW Х5 на момент проведення дослідження становить 478425,72 грн (а.с. 15-30).

Згідно з копією платіжної інструкції від 06.11.2024 року за проведення експертизи ОСОБА_1 сплачено 6500,00 грн (а.с. 36).

Відповідно до розрахунку розміру страхового відшкодування по пошкодженому ТЗ, справа №1.102.24.0006130, складеному АТ «Страхова компанія «АРКС», визначено розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 в розмірі ліміту - 160000,00 грн, за договором страхування від 18.04.2024 року №ЕР220527470 (а.с. 31).

18.11.2024 року від АТ «Страхова компанія «АРКС» на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти сумі 160000,00 грн (а.с. 32).

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.11.2024 року ОСОБА_1 внаслідок ДТП 24.10.2024 року отримала ЗЧМТ, струс головного мозку (а.с. 39-39зв).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх обґрунтованості саме в певному обсязі.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.

За приписами ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 05.12.2018 року в справі №426/16825/16-ц особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки роботодавець.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідний правовій підставі керував автомобілем та який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 22 ЦК України надано визначення збитків, у тому числі, як втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

Згідно з п. 30.1 ст. 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п. 30.2 ст. 30 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до позиції Верховного Суду, висвітленої у постанові від 01.07.2020 року в справі №420/998/18, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Згідно з висновком, наведеним у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року в справі №753/21303/16-ц, у разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди здійснюється у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до ДТП та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Право на залишки транспортного засобу отримує страховик чи моторне транспортне страхове бюро.

Таким чином, у разі встановлення судом, що відновлювальний ремонт автомобіля позивача перевищує його вартість на момент ДТП, тобто ремонт є економічно необґрунтованим, а позивачем не висловлено згоду на визнання транспортного засобу фізично знищеним про що свідчить відсутність волевиявлення останнього на передання залишків автомобіля особі на яку покладено обов`язок з відшкодування спричиненої шкоди, то стягненню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, за мінусом страхового відшкодування.

Виходячи з положень статей 16 та 23 ЦК України та права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Аналогічні висновки наведено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №216/3521/16-ц.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою 2 цієї статті.

За приписами ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у: 1) фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку зі знищенням чи пошкодженням її майна; 4) приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві приватної власності належить транспортний засіб легковий автомобіль BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 .

Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.11.2024 року прийнятою у справі №183/11722/24, що набрала законної сили 10.12.2024 року, та якою визнано ОСОБА_2 винним у ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП встановлено, що 24.10.2024 року на 991 км+800 м автодороги М-30 «Стрий-Ізварине» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_1 , та автомобіля TOYOTA AVENSIS, державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_2 , внаслідок якої автомобіль BMW Х5 отримав механічні ушкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив приписи пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.

Автомобіль TOYOTA AVENSIS з реєстраційним номером НОМЕР_4 належить на праві власності ТОВ «АТБ-Інвест», ОСОБА_2 працює водієм у ТОВ «АТБ-Інвест». Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA AVENSIS за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, станом на 24.10.2024 року була застрахована в АТ «Страхова компанія «АРКС», що визнається відповідачем у відзиві на позов.

18.11.2024 року від АТ «Страхова компанія «АРКС» на банківський рахунок ОСОБА_1 надійшли грошові кошти страхове відшкодування в сумі 160000,00 грн.

Судовим експертом Мазуреком О.А. на замовлення ОСОБА_1 складений висновок експерта №ЭУs121124 від 18.11.2024 року автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 , яким визначено: вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW Х5 складає 1238075,93 грн.; вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля BMW Х5 становить 957636,00 грн.; ринкова вартість аварійно пошкодженого автомобіля BMW Х5 на момент проведення дослідження становить 478425,72 грн.

З огляду на викладене, судом першої інстанції було правильно зазначено, що згідно з висновком автотоварознавчої експертизи №ЭУs121124 від 18.11.2024 року вартість відновлювального ремонту автомобіля BMW Х5, державний номерний знак НОМЕР_1 перевищує ринкову вартість ТЗ на момент ДТП, а тому вказаний ТЗ вважається фізично знищеним. А розмір страхового відшкодування не покриває завдану позивачу майнову шкоду, з відповідача як особи, з якою винуватець ДТП перебував у трудових відносинах підлягає стягненню сума у розмірі 319210,28 грн, що становить різницю між фактичним розміром шкоди (957636,00 грн) та страховим відшкодуванням (160000,00 грн), а також ринковою вартістю аварійно пошкодженого автомобіля (478425,72 грн).

До відзиву долучено копії звітів №58-10.24 від 10.11.2024 року ФОП ОСОБА_4 та №334/24 від 14.11.2024 ФОП ОСОБА_5 , згідно з якими розраховано розмір страхового відшкодування та проведено виплату по страховій справі №1.102.24.0006130 ОСОБА_1 . У вищевказаних звітах експертами були встановлені наступні показники (щодо автомобіля BMW X5, державний номер НОМЕР_1 ), а саме: 1322593,93 грн - вартість відновлювального ремонту; 707040,54 грн - ринкова вартість автомобіля до ДТП; 283451,10 грн - ринкова вартість автомобіля після ДТП.

Відхиляючи доводи відповідача про інший розмір шкоди, який визначений у звітах №58-10.24 від 10.11.2024 року ФОП ОСОБА_4 та №334/24 від 14.11.2024 року ФОП ОСОБА_5 , суд першої інстанції, на думку апеляційного суду, обґрунтовано виходив з надання позивачкою висновку експерта, підготовленого для подання до суду, згідно з яким експерт ознайомлений про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України, він є повним, чітким, послідовним, не містить розбіжностей, проведений за точною ідентифікацією автомобіля позивачки. Окрім того, відповідачем не наведено обґрунтування невідповідності вказаного висновку вимогам законодавства, а також невідповідності як доказу наданого відповідачем звіту №334/24 від 14.11.2024 року, що складений ФОП ОСОБА_5 на замовлення АТ «Страхова компанія «АРКС», оскільки у ньому відсутнє попередження про кримінальну відповідальність за ст. 384 КК України.

Відповідачем не надано іншого доказу на підтвердження розміру матеріального збитку, який би відповідав вимогам ст. 102 ЦПК України.

Згідно з випискою із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого від 19.11.2024 року ОСОБА_1 внаслідок ДТП 24.10.2024 року отримала ЗЧМТ, струс головного мозку.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, з яким погоджується апеляційний суд, що внаслідок події, яка відбулася 24.10.2024 року, працівником відповідача було завдано позивачці матеріальну шкоду у розмірі 319210,28 грн та моральну шкоду у розмірі 8000,00 грн, яка підлягає відшкодуванню. Розмір моральної шкоди визначений судом першої інстанції з врахуванням вимог розумності і справедливості.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильної оцінки судом першої інстанції висновку експерта №ЭУs121124 від 18.11.2024 року та звітів про оцінку №58-10.24 від 10.11.2024 року, №334/24 від 14.11.2024 року апеляційний суд відхиляє у зв`язку з їх безпідставністю.

Інші наведені в апеляційній скарзі доводи, були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку №11(2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32 - 41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи в апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58) (Рішення): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Враховуючи наведене, апеляційний суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що, вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону.

Підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «АТБ-Інвест» залишити без задоволення, рішення Шевченківського районного суду м. Дніпра від 29 травня 2025 року без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02 лютого 2026 року.

Судді: