Номер провадження: 22-ц/813/4316/26
Справа № 519/1281/25
Головуючий у першій інстанції Барановська З. І.
Доповідач Назарова М. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Назарової М.В. (суддя-доповідач), Коновалової В.А., Кострицького В.В.,

учасники справи: позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Дубінкіна Юрія Миколайовича

на рішення Південного міського суду Одеської області від 17 липня 2025 року, ухвалене Південним міським судом Одеської області у складі: судді Барановської З.І. в приміщенні того ж суду,

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У червні 2025 року ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» звернулося до суду з вказаним позовом, який мотивував тим, що 07.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 6383519, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» надало відповідачу кредит у сумі 7800 грн, а відповідач зобов`язався повернути кредит, сплатити відсотки та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, проте відповідач не виконав умови кредитного договору.

29.07.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 108-МЛ/Т, згідно з якого ТОВ «Фінансова компанія «Кредит Капітал» набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», включно і до відповідача за кредитним договором № 6383519 від 07.03.2024.

У зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредит Капітал» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 26481 грн, що складається з: 7800 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 17901 грн - прострочена заборгованість за сумою відсотків; 780 грн - прострочена заборгованість за комісією.

17.07.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач визнає позов частково, так як не надавав згоду на укладення договору строком кредитування 105 днів, тому визнає що сума кредиту складає 7800 грн, строк кредиту 15 днів з 07.03.2024, дата повернення кредиту 22.03.2024, сума до повернення 10335 грн, складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 780 грн, проценти за користування кредитом 1755 грн. Також зазначає, що відповідач не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні.

Рішенням Південного міського суду Одеської області від 17 липня 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за тілом кредитом у розмірі 7800 грн, заборгованість за відсотками -17901 грн, заборгованість за комісією - 780 грн, а всього у розмірі 26481 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» судовий збір у розмірі 2422,40 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі свого представника Дубінкіна Ю.М. просить змінити рішення Південного міського суду Одеської області від 17 липня 2025 року, позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 10335 грн, з яких 7800 грн - заборгованість за кредитом; 780 грн - комісія за надання кредиту; 1755 грн - проценти за користуванням кредитом, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводами апеляційної скарги є те, що ухвалою суду від 17.07.2025 представнику позивача було відмовлено у витребуванні оригіналу електронного доказу кредитного договору № 6383519 від 07.03.2024 року в електронному вигляді. При ознайомлені зі змістом ухвали суду від 17.07.2025 року можливо встановити, що суд обґрунтував своє рішення тим, що позивач подав до суду позовну заяву через систему «Електронний суд» і до позовної заяви доданий в електронному вигляді договір № 6383519 від 07.03.2024 року.

Зазначені мотиви, викладені в ухвалі суду, суперечать матеріалам справи, оскільки позовна заява ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", яка міститься у справі, не сформована в системі "Електронний суд", а надійшла до канцелярії суду з додатками повністю в друкованому вигляді.

Всі додатки до позовної заяви у вигляді копій документів, завірені підписами представника позивача з докладанням печатки позивача.

При умові укладення договору в електронній формі, позивач повинен був надати електронний доказ - оригінал або завірену копію кредитного договору № 6383519 від 07.03.2024 року в електронному вигляді, тому паперова копія кредитного договору № 6383519 від 07.03.2024 року є недопустимим доказом у справі.

Відповідачем не надавалась згода на укладення договору строком кредитування 105 днів, що підтверджується змістом Анкети-заяви на кредит № 6383519, дата створення: 2024-03-07, сайт: miloan.ua, зазначений документ містить наступну інформацію: сума кредиту - 7800 грн, строк кредиту: 15 днів з 2014-03-07, дата повернення кредиту: 2024-03-22, сума до повернення 10 335, 00 грн, складові частини сукупної вартості кредиту: комісія за надання кредиту 780, 00 грн, проценти за користування кредитом - 1755, 00 грн.

Посилаючись на ст. 518 ЦК України, вказує, що ОСОБА_1 не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, а тому вправі заявити заперечення щодо змісту кредитного договору № 6383519, який нібито укладений між ним та ТОВ "Мілоан" в порядку укладення електронного договору на підставі Закону України "Про електронну комерцію".

Частиною шостою статті 19 ЦПК України визначено, що малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом позову в цій справі є вимога про стягнення заборгованості у розмірі 26481 грн, тому справа є малозначною в силу прямої вказівки в ЦПК України.

Оскільки справа є малозначною, то розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи відповідно до приписів ч. 1 ст. 369 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи завчасно розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно частини першої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ОСОБА_1 в особі свого представника Дубінкіна Ю.М. оскаржує рішення суду першої інстанції в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 17901 грн.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в абзаці першому пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» та частини 1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції перевіряє справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У третьому абзаці пункту 15 названої постанови Пленуму зазначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Предметом апеляційного перегляду справи є рішення суду в частині стягнення процентів за користування кредитом у розмірі 17901 грн, в іншій частині рішення суду не переглядається.

Задовольняючи позов та стягуючи з ОСОБА_1 заборгованість у загальному розмірі 26481 грн, суд першої інстанції виходив з того, що доводи представника відповідача, що відповідач не надав згоду на укладення договору строком кредитування 105 днів, спростовуються безпосередньо умовами самого Договору, який був укладений між сторонами та підписаний і отриманий відповідачем в електронному вигляді шляхом розміщення в особистому кабінеті Позичальника. Суд вказав, що позивачем надано достатні та належні докази на підтвердження істотного порушення відповідачем умов кредитного договору та існування заборгованості, зазначеної в позовній заяві, а також враховуючи часткове визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.)

Абзац другий частини 2статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі N 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі N 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року N 127/33824/19.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до часини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію"(далі - Закон).

Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт 12 частини першої статті 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону).

Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги", за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину.

В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 07.03.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено Договір про споживчий кредит № 6383519, відповідно до п. 1.1 якого кредитодавець зобов`язується на умовах, визначеним цим Договором, на строк, визначений п. 1.3, надати позичальнику грошові кошти у сумі, визначеній у п. 1.2 Договору, а позичальник зобов`язується повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користуванням кредитом в рекомендовану дату платежу, але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості, згідно з п. 1.4 Договору та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором. Надається з метою задоволення потреб позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника (а.с. 10-15).

Згідно із довідкою ТОВ «Мілоан» про ідентифікацію, підписаної представником ТОВ «Мілоан» Вініченко О.В., відповідач ОСОБА_1 ідентифікований ТОВ «Мілоан», як позичальник за укладеним договором, оскільки акцептував, підписавши 07.03.2024 аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора направленого на номер телефону відповідний договір (252144). (а.с. 17зв)

Анкета-заява на кредит № 6383519 від 07.03.2024 містить відомості щодо погодження отримання кредиту відповідачем ОСОБА_1 у ТОВ «Мілоан». (а.с. 18)

Згідно із платіжним дорученням № 124913863 від 07.03.2024 ТОВ «Мілоан» перерахувало на рахунок відповідача ОСОБА_1 7800 грн, призначення платежу: кошти згідно договору № 6383519 (а.с. 19).

Отже, кредитний договір № 6383519 від 07.03.2024 між ОСОБА_1 та ТОВ «МІЛОАН» укладено в електронній формі, підписано електронним підписом відповідача шляхом використання одноразового ідентифікатора, що відповідає наведеним вище вимогам закону, унаслідок чого у сторін виникли права та обов`язки.

29.07.2024 між ТОВ «Мілоан» та позивачем ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" укладено Договір відступлення прав вимог №108-МЛ/Т, відповідно до умов якого та у відповідності до ст.512 ЦК України ТОВ "Фінансова компанія "Кредит-Капітал" набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками ТОВ «Мілоан», в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 6383519 від 07.03.2024. (а.с. 21-26)

Згідно витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги №108-МЛ/Т від 29.07.2024 заборгованість відповідача перед позивачем становить 26481 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 7800 грн; заборгованість за відсотками - 17901 грн; заборгованість за комісією - 780 грн. (а.с. 31зв)

Факт укладання Кредитного договору відповідачем не оспорюється.

Щодо доводів скарги, що позовна заява ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", яка міститься у справі, не сформована в системі "Електронний суд", а надійшла до канцелярії суду з додатками повністю в друкованому вигляді, а тому паперова копія кредитного договору № 6383519 від 07.03.2024 року є недопустимим доказом у справі, апеляційний суд вказує таке.

Як вбачається з матеріалів справи, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» подано позов до суду через підсистему «Електронний суд», до якого додано в електронному вигляді копію договору № 6383519 від 07.03.2024.

Електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, що містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних та інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема, на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, на яку накладено кваліфікований електронний підпис відповідно до вимог законів України "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. (ч. 1, 2 ст. 100 ЦПК України).

Згідно з ч. 5 ст. 100 ЦПК України якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги».

У разі надсилання електронного документа кільком адресатам або його зберігання на кількох електронних носіях інформації кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Якщо автором створюються ідентичні за документарною інформацією та реквізитами електронний документ та документ на папері, кожен з документів є оригіналом і має однакову юридичну силу (абз. 1-3 статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Оригінал електронного документа повинен давати змогу довести його цілісність та справжність у порядку, визначеному законодавством; у визначених законодавством випадках може бути пред`явлений у візуальній формі відображення, в тому числі у паперовій копії.

Електронна копія електронного документа засвідчується у порядку, встановленому законом. Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (абз. 4-6 ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до абз.1-2 ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» юридична сила електронного документа та допустимість електронного документа як доказу не може бути заперечена виключно через те, що він має електронну форму.

Скаржником не наведено обґрунтованих доводів, які б ставили під сумнів відповідність поданої копії, у зв`язку з чим доводи скарги є безпідставним.

Разом з тим, оцінюючи доводи щодо заборгованості за процентами, колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до п. 1.2 Договору сума (загальний розмір) кредиту становить 7800 грн.

Згідно із п. 1.3 Договору кредит надається строком на 105 днів з 07.03.2024 (дата надання кредиту) і складається з пільгового та поточного періодів.

У п. 1.3.1 Договору зазначено, що пільговий період складає 15 днів, що настає з дати видачі кредиту та завершується 22.03.2024 (рекомендована дата платежу). Поточний період складає 90 днів, що настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 20.06.2024 (дата остаточного погашення кредиту) (п. 1.3.2 Договору).

Відповідно до п. 1.4 Договору Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом в рекомендовану дату платежу 22.03.2024 (день завершення пільгового кредиту), але не пізніше дати остаточного погашення заборгованості 20.06.2024 (останнього дня строку кредитування).

Згідно із п. 1.5.1 Договору комісія за надання кредиту 780 грн, яка нараховується за ставкою 10.00 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту.

Відповідно до п. 1.5.2 Договору проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду: 1755,00 грн, які нараховуються за ставкою 1,50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом пільгового періоду.

Згідно із п. 1.5.3 Договору проценти за користування кредитом протягом поточного періоду: 16146,00 грн, які нараховуються за стандартною процентною ставкою 2,30 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Пунктом 2.2.2 Договору передбачено, що нарахування кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей, передбачених п. 2.2.3 договору.

Згідно із пунктом 3.3.2 договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі передбачені цим договором у порядку, строки та терміни, передбачені п. 1.1-1.5 та п. 2.4 цього договору.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Оскільки доводом апеляційної скарги відповідача є неправильне застосування судом норм матеріального права, то колегія суддів виходить з обов`язку суду в такому випадку перевірити дотримання судом такого та у разі виявлення незастосування закону, який підлягав застосуванню до спірних правовідносин, застосувати його.

Договір № 6383519 від 07.03.2024 є договором про споживчий кредит, тому на правовідносини, що виникли під час його укладення та виконання, розповсюджується вищезазначений закон.

22 листопада 2023 року прийнято Закон України № 3498-IX «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", яким внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування». Цей закон набрав чинності 24 грудня 2023 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (в редакції Закону № 3498-IX від 22листопада 2023 року), максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1%.

Пунктом 17 Розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» (в редакції Закону № 3498-IX від 22 листопада 2023 року) передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

З викладеного вище убачається, що починаючи з 21 серпня 2024 року максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати 1%, при цьому, протягом перших 120 днів, тобто з 24 грудня 2023 року по 22 квітня 2024 року включно процента ставка не має перевищувати 2,5 %, та протягом наступних 120 днів, тобто 23 квітня 2024 року по 20 серпня 2024 року включно не має бути більшою ніж 1,5%.

Як убачається з матеріалів справи, з 07.03.2024 по 22.03.2024 кредитором нараховувалися проценти у розмірі 1755 грн за пільговою процентною ставкою у розмірі 1,5% в день, як то передбачено п. 1.5.2 кредитного договору та узгоджується з положеннями наведених вище вимог закону).

Починаючи з 23.03.2024 по 20.06.2024 (поточний період 90 днів) позикодавець нараховував відсотки за процентною ставкою 2,3%, що перевищує максимально можливий розмір відсоткової ставки, встановленої законом у розмірі 1,5% в день.

За цей період часу розмір відсотків не може перевищувати 10530 грн, виходячи з розрахунку: 7800 грн*1,5%*90 днів.

Отже, з урахуванням наведеного вище, колегія суддів доходить висновку, що з 17901 грн заборгованості за відсотками за користування кредитом, заявленої позивачем, стягненню підлягає лише 12285 грн (1755 грн + 10530 грн).

Цим обставинам суд першої інстанції не надав належної правової оцінки та дійшов помилкового висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за відсотками у розмірі 17901 грн.

Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

За положеннями ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи викладене вище, з урахуванням наведеного неправильного застосування судом норм матеріального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в оскаржуваній частині - зміні, зменшивши суму заборгованості за відсотками, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за кредитним договором № 6383519 від 07.03.2024 року, з 17901 грн до 12285 грн.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 2422,40 грн, відповідачем за подання апеляційної скарги 3633,60 грн.

З огляду на те, що апеляційним судом у цій справі змінюється рішення суду, позов задовольняється частково, що складає 78,8% від загальної ціни позову (20865*100/26481), апеляційна скарга задовольняється частково, що складає 21,2%, то з відповідача на користь позивача за подання позовної заяви до стягнення належить 1908,85 грн (2422,40*78,8%), а з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 770,3 грн (3633,60*21,2%) за подання апеляційної скарги, тому шляхом взаємозарахування з відповідача на користь позивача належить до стягнення 1138,55 грн (1908,85-770,3).

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст. 367, 374, 376 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі свого представника Дубінкіна Юрія Миколайовича задовольнити частково.

Рішення Південного міського суду Одеської області від 17 липня 2025 року змінити, зменшивши розмір стягнутої з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» заборгованості за відсотками з 17901 грн до 12285 грн, а загальної суми заборгованості з 26481 грн до 20865 грн.

Рішення Південного міського суду Одеської області від 17 липня 2025 року в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «Кредит-Капітал» (, адреса: м. Львів, вул. Смаль-Стоцького, 1, корп. 28) судовий збір в сумі 1138,55 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Дата складення повного тексту постанови - 17 лютого 2026 року

Судді: М.В Назарова

В.А. Коновалова

В.В. Кострицький