Провадження № 2/0158/349/26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Ківерці

Ківерцівський районний суд Волинської області у складі:

головуючого судді Костюкевича О.К.,

за участі секретаря судового засідання Хмілевської І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В

Адвокат Рудюк С.О. в інтересах ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів.

Позовні вимоги мотивує тим, що за час перебування ОСОБА_1 у шлюбі з ОСОБА_2 , який було зареєстровано 27.07.2018 року виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за актовим записом 14, у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказує, що діти перебувають на утриманні ОСОБА_1 , а відповідач ухиляється від обов`язку утримувати дітей, матеріальної допомоги не надає, тому просить суд стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно, починаючи з моменту звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

На підставі ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь якої зі сторін про інше.

Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 12.01.2026 року відкрито провадження у даній справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.

21.01.2026 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги визнає частково, посилаючись на скрутне матеріальне становище, відсутність постійного місця роботи, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в розмірі по 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений позивачем в розмірі 4000 грн. є надто завищеним та має бути розподілений порівну між сторонами по справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв`язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 27.07.2018 року виконавчим комітетом Жидичинської сільської ради Ківерцівського району Волинської області за актовим записом 14, що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 від 27.07.2018 року (а.с.12).

За час перебування у шлюбі, у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що стверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 від 29.05.2019 року; серії НОМЕР_3 від 30.08.2023 року, які проживають з позивачем та перебувають на її утриманні (а.с. 13, 14).

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

В силу ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками своїх обов`язків по утриманню дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той з батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду з відповідним позовом і в цьому разі аліменти на дитину можуть бути присуджені в частці від заробітку (доходу) їх матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Окрім того, відповідач не позбавлений обов`язку утримувати малолітніх дітей.

Разом з тим, факт відсутності у батька або матері можливості надавати дітям відповідного розміру утримання не є у переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини, проте, безумовно, враховується судом при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до вимог ст. ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, ч. 9 ст. 7 СК України, визначено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Ураховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 р., частин 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини.

Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що відповідач є особою працездатного віку та в матеріалах справи відсутні докази наявності у нього будь-яких медичних протипоказань щодо працевлаштування та заняття тими видами діяльності, які дають можливість належного утримання себе та дітей.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує те, що сторони не змогли добровільно досягнути згоди про розмір сплачуваних аліментів, а також, що обов`язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька.

Разом з цим, відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік», установлено у 2026 році прожитковий мінімум на одну особу для дітей віком до 6 років - 2817 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років - 3512 гривень.

Враховуючи викладене, беручи до уваги потреби дітей, часткове визнання позову відповідачем та його матеріальне становище, а також те, що позивачем ОСОБА_1 не зазначено і не надано суду достатніх доказів, які б підтверджували потребу в аліментах на утримання дитини в розмірі, зазначеному у позовній заяві, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви 28.11.2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

Згідно положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 1211,20 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, суд зазначає наступне.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Представником позивача на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу надано суду наступні документи: ордер на надання правничої допомоги серії АС № 1165093 від 27.11.2025 року, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1146 від 05.07.2019 року, копію договору про надання правової допомоги № 0156-25 від 26.11.2025 року, додаткову угоду № 1 до вищевказаного договору, копію акту прийому передачі згідно договору № 0156-25 про надання правової допомоги від 26.11.2025 року копію прибуткового касового ордеру № 0110 від 27.11.2025 року, з яких вбачається, що всього вартість виконаних робіт за підготовку позовної заяви про розірвання шлюбу становить 4000 грн.

Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

При вирішенні вказаного питання, суд враховує висновки Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), викладені у справах "Гімайдуліна і інші проти України" від 10.12.2009, "Баришевський проти України" від 26.02.2015року; "East/West Alliance Limited" проти України" від 02.06.2014 року, "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002, за результатом розгляду яких ЄСПЛ вирішив, що заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим; заявнику відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд, оцінюючи обґрунтованість заяви позивача щодо співмірності витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та обсягом виконаних робіт, а також часом, витраченим на їх виконання, з огляду на визначені практикою ЄСПЛ критерії, вважає, що заявлена позивачем сума є завищеною та неспівмірною із обсягом наданих послуг адвокатом, оскільки розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, у вказаній справі витрачено незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у Ківерцівському районному суді Волинської області; зазначена сума (4000 грн.) не відповідає критерію реальності таких витрат.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню, підлягає зменшенню та відшкодуванню у сумі 2000 грн.

На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, судове рішення слід допустити до негайного виконання в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 12, 81, 141, 263-265, п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, ст. ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 гривень на кожну дитину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання до суду позовної заяви 28.11.2025 року і до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 1211 (одну тисячу двісті одинадцять) грн. 20 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 (дві тисячі) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України, суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_4 .

Представник позивача - адвокат Рудюк Сергій Олексійович, адреса: проспект Президента Грушевського, 30, корп. 2, офіс 1, м. Луцьк Волинської області.

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_5 .

Текст рішення складений 19.02.2026 року.

Суддя Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич