УХВАЛА

18 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 572/1724/25

провадження № 61-1301ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

Шиповича В. В. (суддя - доповідач), Осіяна О. М., Синельникова Є. В.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області про стягнення сум невиплачених коштів,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Рівненській області (далі - ГУ ПФУ у Рівненській області), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь нараховану та недоотриману пенсію матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 332 952 грн.

Рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 30 липня

2025 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на рішення суду.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 23 жовтня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено строк - десять днів з дня отримання копії ухвали, для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом надання документу про сплату судового збору у розмірі 4 994,28 грн,

а також заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із викладенням поважних причин пропуску цього строку та доказів, які підтверджують дату отримання копії оскарженого рішення суду.

31 жовтня 2025 року ОСОБА_1 подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження, до якої додано докази дати направлення судом ОСОБА_1 копії рішення суду. Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про звільнення його від сплати судового збору, яке мотивовано тим, що розмір судового збору за подану апеляційну скаргу перевищує

5 відсотків розміру його річного доходу за попередній календарний рік, підтвердженням чого апелянт вважав довідку Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про його доходи за 2024 рік.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 12 листопада 2025 року клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задоволено та поновлено ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження рішення Сарненського районного суду Рівненської області

від 30 липня 2025 року. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Продовжено строк для усунення недоліків шляхом надання документу про сплату судового збору за подану апеляційну скаргу.

Ухвалою Рівненського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 30 липня 2025 року визнано неподаною та повернуто особі, яка її подала.

29 січня 2026 року, засобами поштового зв`язку, ОСОБА_1 подав касаційну скаргу на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18 грудня

2025 року у справі № 572/1724/25, яку просить скасувати, а справу направити до апеляційного суду для продовження розгляду.

Касаційна скарга обґрунтована порушенням апеляційним судом норм процесуального права. Заявник вважає, що ним було надано належні та допустимі докази на обґрунтування підстав для звільнення від спати судового збору за подану апеляційну скаргу.

Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

В касаційній скарзі міститься клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, яке підлягає задоволенню відповідно до положень статті 390 ЦПК України, оскільки касаційну скаргу подано протягом тридцяти днів з дня вручення заявнику оскарженої ухвали апеляційного суду.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Ухвала про повернення апеляційної скарги не є ухвалою, якою закінчено розгляд справи.

Колегія суддів дійшла висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Вимоги щодо форми і змісту апеляційної скарги визначені статтею 356 ЦПК України.

Відповідно до положень пункту 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно із частиною другою статті 357 ЦПК України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу,

а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 14 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

У відповідності до частини третьої статті 185 ЦПК України якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтею 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання апеляційної скарги фізичною особою на рішення суду становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги від розміру оспорюваної суми, але не більше 8 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за позовними заявами майнового характеру, а у справах, в яких предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав (крім права власності на майно), відшкодування шкоди здоров`ю (крім моральної шкоди), - не більше 3 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Розмір судового збору за подану апеляційну скаргу на рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 30 липня 2025 року правильно розраховано апеляційним судом в сумі 4 994,28 грн (3 329,52 грн (1% від 332 952 грн) х 150%).

Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання (частина п`ята статті 136 ЦПК України).

Відповідно до положень статті 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі, за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є: а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

При визначенні майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 листопада 2023 року у справі № 906/308/20 (провадження № 12-58гс23) зробила висновок, що відповідач у справі може за певних обставин (дійсної неспроможності сплатити судовий збір, підтвердженої належними доказами) бути звільнений від сплати судового збору або його сплата може бути відстрочена чи розстрочена, розмір судового збору може бути зменшений судом.

У постанові Верховного Суду від 02 лютого 2022 року справа № 697/2951/19 (провадження № 61-16827св21) зазначено, що: «з аналізу статті 8 Закону України «Про судовий збір» чітко вбачається, що законодавець, застосувавши конструкцію «суд, враховуючи майновий стан сторони, може…», тим самим визначив, що питання звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору осіб, які не зазначені в статті 5, або у справах із предметом спору, не охопленим статтею 5, є правом, а не обов`язком суду навіть за наявності однієї з умов для такого звільнення, зменшення розміру, відстрочення чи розстрочення». Такого ж висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2021 року у справі

№ 0940/2276/18 (провадження № 11-336апп20).

Водночас Верховний Суд у вказаній постанові зауважив, що підставою для відстрочення чи розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати фізичною особою є врахування судом її майнового стану. Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно зі статтею 12 ЦПК України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі. Визначення судом майнового стану сторони є оціночним і залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень її майнового стану. Вичерпного і чіткого переліку документів про майновий стан особи закон не містить, тому суд встановлює можливість сплатити судовий збір на підставі поданих доказів за своїм внутрішнім переконанням. Підстави для відмови суду у подібних клопотаннях мають бути достатньо аргументовані. Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового становища. Отже, скрутний майновий стан, на підтвердження якого заявником надані відповідні документи, може бути підставою для задоволення судом клопотання про звільнення його від сплати судового збору, зменшення розміру судового збору, відстрочення чи розстрочення сплати судового збору.

Апеляційний суд, залишаючи апеляційну скаргу без руху, в ухвалі від 23 жовтня 2025 року зазначив, що ОСОБА_1 не надав доказів на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору. Крім того суд роз`яснив, що особа, яка заявляє клопотання про звільнення від сплати судового збору (або відстрочення, розстрочення сплати судового збору), повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Подаючи заяву про усунення недоліків апеляційної скарги, ОСОБА_1 надав відомості з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків та запропонував апеляційному суду погодитись, що його дохід за 2024 рік становить 980,12 грн.

Апеляційний суд обґрунтовано поставив під сумнів можливість лише на підставі вказаної довідки оцінити майновий стан ОСОБА_1 , 1967 року народження, який є повнолітньою особою працездатного віку, та запропонував апелянту надати додаткові докази на підтвердження незадовільного майнового стану, продовживши ухвалою від 12 листопада 2025 року строк усунення недоліків апеляційної скарги.

Однак, отримавши копію ухвали апеляційного суду від 12 листопада 2025 року, ОСОБА_1 на неї не відреагував, додаткових документів, які б підтверджували наявність підстав для звільнення від сплати судового збору, не надав, заяв про продовження строку усунення недоліків апеляційної скарги не подавав.

Від надання відомостей, зокрема, про наявність у його власності нерухомого майна ОСОБА_1 ухилився.

Верховний Суд враховує, що заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, особа має бути готова до того, що суд, у тому числі з використанням відповідних державних реєстрів, перевірить її доводи про незадовільний майновий стан.

Водночас за відомостями Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, ОСОБА_1 є власником житлового будинку та кількох земельних ділянок на території Рівненської області.

Заявлений у розглядуваній справі позов є майновим і спрямований на стягнення на користь позивача грошових коштів в сумі 332 952 грн.

Встановивши, що у визначений строк ОСОБА_1 не усунув недоліків апеляційної скарги, апеляційний суд обґрунтовано повернув її апелянту.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до апеляційного суду.

У випадку подання до суду процесуальних документів, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Доводи касаційної скарги не свідчать про порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права при поверненні апеляційної скарги.

Колегія суддів встановила, що касаційна скарга є необґрунтованою, а правильне застосування судом апеляційної інстанції норм права при вирішенні питання про повернення апеляційної скарги є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування та тлумачення, тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 388, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1 строк на касаційне оскарження ухвали Рівненського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі

№ 572/1724/25.

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Рівненського апеляційного суду від 18 грудня 2025 року у справі № 572/1724/25.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді:В. В. Шипович О. М. Осіян Є. В. Синельников