КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4368/25
Провадження № 2/488/871/26 р.
04.02.2026 року м. Миколаїв
Суддя Корабельного районного суду міста Миколаєва Чернявська Я.А., розглянувши цивільну справу за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Миколаївська міська рада, виконавчий комітет Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,
В жовтні 2025 року позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Місяченка О.А., звернувся до Корабельного районного суду м. Миколаєва з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позову представник позивача зазначила, що відповідно до ордеру № 983 від 04.11.1980 року, на підставі якого позивач разом із сім`єю вселився в квартиру за вказаною адресою, він є основним наймачем зазначеного житлового приміщення.
На момент заселення сім`я позивача складалася з ОСОБА_1 , його дружини ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_2 , а також двох синів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .
Проте в 2008 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де отримав вид на проживання, що підтверджується посвідкою № НОМЕР_1 від 21.01.2021 року. За вказаною адресою: АДРЕСА_3 , він зареєстрував своє місце проживання. Відповідач не повертався до України з моменту свого виїзду і на даний час не має намірів повернутися.
Зазначила, що через обставини, пов`язані з військовими діями, а також розривом дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією, відповідач не має можливості здійснити дії щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою.
У зв`язку з тим, що відповідач виїхав зі спірної квартири на інше місце проживання, тривалий час у квартирі не проживає, участі у здійсненні комунальних платежів не приймає, своєю реєстрацією перешкоджає позивачу здійснити приватизацію зазначеного житла в рівних долях згідно з кількістю фактично проживаючих осіб, позивач вважає за можливе визнати відповідача таким, що втратив право користування житловою площею у квартирі АДРЕСА_2 .
Ухвалою суду від 07.10.2025 року провадження у справі було відкрито та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомлення) сторін.
Крім того, незважаючи на те, що відповідач зареєстрований на території України, проте фактично проживає на території Російської Федерації, з урахуванням положень ЦПК України відповідач викликався до суду через оголошення на офіційному вебсайті судової влади України шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті судової влади України.
З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.
Порядок публікації оголошень на веб-порталі судової влади України визначається Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунаційну систему.
Крім того, ухвалу суду від 07.10.2025 року про відкриття провадження у даній справі було відразу розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень та на електронному сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва, тобто ухвала суду є доступною для ознайомлення відповідачу.
В судове засідання сторони не з`явилися.
Представник позивача адвокат Місяченко О.А. надала суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі позивача та його представника. Позов підтримала в повному обсязі, просили задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та своєчасно. У поштових повідомленнях про виклик у судові засідання листоношею проставлена відмітка про відсутність відповідача за місцем проживання. Відповідно до положень пункту 4 частини 7 статті 128 ЦПК України дата проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за місцем проживання є днем вручення судової повістки.
Представник третьої особи - Миколаївської міської ради надав суду додаткові пояснення та просив розглянути справу без участі представника Миколаївської міської ради.
Представник третьої особи Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином.
Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
За таких обставин, відповідно до ст. 280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи, в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу.
Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Житловим кодексом України, Цивільним кодексом України, тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 , на підставі ордеру № 983 від 04.11.1980 року, разом зі своєю родиною вселився до житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , та є основним наймачем цього житла.
На момент заселення сім`я позивача складалася з ОСОБА_1 , дружини ОСОБА_3 , доньки ОСОБА_2 , яка згодом змінила прізвище на ОСОБА_5 та виписалася з квартири в 1996 році, та двох синів: ОСОБА_2 і ОСОБА_4 .
У 2008 році відповідач, ОСОБА_2 , виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, де отримав посвідку на проживання (копія посвідки № НОМЕР_1 від 21.01.2021 року) та зареєстрував своє місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 , і з того часу не повертався до України та не виявляє наміру повертатися.
У зв`язку з військовими діями та розривом дипломатичних відносин між Україною та Російською Федерацією, відповідач не має можливості здійснити дії щодо зняття з реєстрації за вказаною адресою або надати довіреність для представництва своїх інтересів в Україні.
Крім того, судом встановлено, що відповідач більше 5 років не проживає в спірному житловому приміщенні, не бере участі в оплаті комунальних послуг, не виконує обов`язків щодо утримання житла, що створює додаткове фінансове навантаження на позивача.
Враховуючи тривалу відсутність відповідача за місцем реєстрації, а також відсутність будь-яких намірів повернутися або відновити фактичне проживання в зазначеній квартирі, суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, оскільки не є фактичним мешканцем цього житла, а також не бере участі в утриманні майна.
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.
Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках встановлених ст. 71 ЖК України. У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 , оскільки не проживає у ній з 2008 року, а своєю реєстрацією у зазначеній квартирі обмежує права позивача у користуванні та розпорядженні майном, оскільки позивач повинен сплачувати додаткові кошти за комунальні послуги та позбавлений можливості в подальшому приватизувати вказане майно.
На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування)у разі звернення до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг за місцем задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється:
1) за заявою про зняття особи із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування), поданою у паперовій формі такою особою, її законним представником або представником;
2) за заявою власника житла приватної форми власності, поданої у паперовій формі, стосовно повнолітньої особи, місце проживання (перебування) якої зареєстровано або задекларовано в житлі, що належить власнику на підставі права власності.
Зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання (перебування) особи за заявою співвласника житла в порядку, передбаченому пунктом 2 частини першої цієї статті, здійснюється за згодою іншого співвласника житла, яка надається особисто або через представника.
Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громадина підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до п. 2 ч. 50 Порядку декларування та реєстрації місця проживання (перебування), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 265 від 07.02.2022,зняття із задекларованого/за реєстрованого місця проживання (перебування) здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, про зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування) особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (у такому випадку адміністративний збір не сплачується).
Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Згідно з ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст. ст. 12, 13, 258-259, 264-265, 280-289, 354 ЦПК України, суд
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Миколаївська міська рада, виконавчий комітет Миколаївської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
Копію заочного рішення направити відповідачу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Повне найменування сторін та інших учасників справи:
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ;
Суддя Яна Анатоліївна Чернявська