УХВАЛА

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 372/2755/22

провадження № 61-16327св25

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Фаловської І. М. (суддя-доповідач), Карпенко С. О.,

Сердюка В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 ,

розглянув питання про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення

частини незавершеного будівництвом житлового будинку в натурі, визнання права власності на частину земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 травня 2025 року у складі судді Тиханського О. Б.

та постанову Київського апеляційного суду від 20 листопада 2025 року у складі колегії суддів Левенця Б. Б., Євграфової Є. П., Саліхова В. В.,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом

до ОСОБА_2 про виділення частини незавершеного будівництвом житлового будинку в натурі, визнання права власності на частину земельної ділянки.

Позовну заяву мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками житлового будинку, який розташований на земельній ділянці, площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:011:0020, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів, житловий масив «ІНФОРМАЦІЯ_1». Позивач зареєстрував своє право власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 67 % в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з цього реєстру.

29 травня 2004 року сторони зареєстрували шлюб, який рішенням Обухівського районного суду Київської області від 11 листопада 2016 року розірваний, після чого фактичне проживання у будинку та його спільне використання стало неможливим.

16 липня 2012 року у період шлюбу ОСОБА_2 отримала в дар земельну ділянку, площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:011:0020, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів.

28 березня 2014 року Відділ розвитку інфраструктури, містобудування та архітектури Виконавчого комітету Обухівської міської ради видав будівельний паспорт на будівництво.

12 вересня 2014 року ОСОБА_2 звернулася до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області (далі - ІДАБК у Київській області) з повідомленням про початок виконання будівельних робіт за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів, житловий масив «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Також позивач зазначив, що Обухівський районний суд Київської області рішенням від 17 квітня 2018 року у справі № 372/2914/16-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції в Київській області (далі - Департамент ДАБІ в Київській області), про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та його поділ, відмовив.

Апеляційний суд Київської області постановою від 26 липня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнив. Рішення Обухівського районний суд Київської області від 17 квітня 2018 року скасував та ухвалив нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнив.

Визнав спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 будівельні матеріали та конструктивні елементи, що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку, розташованого на земельній ділянці, площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:011:0020, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів, житловий масив «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Визнав за ОСОБА_1 у порядку розподілу зазначеного майна право власності на частину будівельних матеріалів та конструктивних елементів, що знаходяться у незавершеному будівництвом житловому будинку, розташованого на земельній ділянці, площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:011:0020, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів, житловий масив «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Верховний Суд постановою від 08 липня 2020 року касаційну скаргу

ОСОБА_2 задовольнив частково. Постанову Апеляційного суду Київської області від 26 липня 2018 року змінив, виклав її резолютивну частину в такій редакції.

Визнав незавершений будівництвом житловий будинок, який розташований на земельній ділянці, площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:011:0020, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів, житловий масив «ІНФОРМАЦІЯ_1», об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Визнав за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по ідеальній частці належного їм на праві спільної сумісної власності незавершеного будівництвом житлового будинку, який розташований на земельній ділянці, площею 0,1000 га, з кадастровим номером :01:011:0020, з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів, житловий масив «ІНФОРМАЦІЯ_1» (провадження № 61-43172св18).

На даний момент відповідачка одноособово використовує спільне майно та чинить ОСОБА_1 перешкоди у доступі, додатково встановила металевий паркан навколо периметру двох земельних ділянок, крім того повідомила, що не буде пускати до житлового будинку, оскільки земельна ділянка під будинком належить їй. Також позивач неодноразово звертався до відповідачки з усними заявами про врегулювання спору, однак вони залишились без уваги. Отже, подальше спільне користування та розпорядження житловим будинком та земельною ділянкою є неможливим, єдиним способом фактично вирішити спір між позивачем та відповідачем є виділ в натурі частини незавершеного будівництвом житлового будинку та визнання права власності на частину земельної ділянки.

Посилаючись на вказане, ОСОБА_1 , з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

виділити в натурі частину незавершеного будівництвом житлового будинку, загальною площею 231,3 кв. м, що розташований за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів, житловий масив «ІНФОРМАЦІЯ_1», який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності по ідеальній частці кожному на підставі постанови Верховного Суду від 08 липня 2020 року, виділивши ОСОБА_1 наступні кімнати:

цокольний поверх, кімната 1-1, загальною площею 16,8 кв. м, кімната 1-2, загальною площею 21,7 кв.м.;

перший поверх, кімната 1-5, загальною площею 3,4 кв. м, кімната 1-6, загальною площею 2,9 кв. м, кімната 1-7, загальною площею 5,3 кв. м, кімната 1-8, загальною площею 8,5 кв. м, кімната 1-9, загальною площею 12,8 кв. м, кімната 1-10, загальною площею 25,5 кв. м, кімната 1-11, загальною площею 16,3 кв. м; ґанок; колодязь та септик залишити у спільному користуванні ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ;

визнати за ОСОБА_1 право власності на частину земельної ділянки, площею 36,4 кв. м, з кадастровим номером :01:011:0020,

виділити в загальне користування співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_2 земельну ділянку, площею 327,2 кв. м.

Обухівський районний суд Київської області рішенням від 19 травня 2025 року, з урахуванням ухали цього ж суду від 06 червня 2025 року про виправлення описки, позов ОСОБА_1 задовольнив.

Виділив ОСОБА_1 в натурі в окремий об`єкт нерухомості частину житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , відповідно до третього варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20 листопада

2024 року, а саме приміщення в житловому будинку площею 231,3 кв. м:

приміщення 1-1 (16,8 кв. м) - підсобне цокольне приміщення;

приміщення 1-2 (21,7 кв. м) - підсобне цокольне приміщення;

приміщення I (4,7 кв. м) - підсобне приміщення;

приміщення 1-9 (12,8 кв.м) - підсобне приміщення перший поверх;

приміщення 1-8 (8,5 кв. м) - підсобне приміщення перший поверх;

приміщення 1-7 (5,3 кв. м) - підсобне приміщення перший поверх;

приміщення 1-6 (2,9 кв. м) - підсобне приміщення перший поверх;

приміщення 1-5 (3,4 кв. м) - підсобне приміщення перший поверх;

приміщення 1-10 (25,5 кв. м) - житлове приміщення перший поверх;

приміщення 1-11 (16,3 кв. м) - житлове приміщення перший поверх;

ґанок а1, колодязь 1 (1/2), септик 2 (1/2).

Виділив ОСОБА_2 в натурі в окремий об`єкт нерухомості частину житлового будинку за адресою: Київська область, Обухівський район, місто Обухів, житловий масив «ІНФОРМАЦІЯ_1», відповідно до третього варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи

від 20 листопада 2024 року, а саме приміщення в житловому будинку, площею 231,3 кв. м:

приміщення 1-3 (13,2 кв. м) - підсобне цокольне приміщення;

приміщення 1-4 (26,5 кв. м) - підсобне цокольне приміщення;

приміщення 1-12 (10,1 кв. м) - підсобне приміщення другий поверх;

приміщення 1-13 (12,8 кв. м) - житлове приміщення другий поверх;

приміщення 1-14 (23,8 кв. м) - підсобне приміщення другий поверх;

приміщення 1-15 (18,2 кв. м) - житлове приміщення другий поверх;

приміщення 1-16 (3,4 кв. м) - підсобне приміщення другий поверх;

приміщення 1-17 (5,4 кв. м) - підсобне приміщення другий поверх;

ґанок а1, колодязь 1 (1/2), септик 2 (1/2).

Виділив ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у загальне користування відповідно до третього варіанту висновку судової будівельно-технічної та

земельно-технічної експертизи від 20 листопада 2024 року земельну ділянку, площею 327,2 кв. м, що має форму багатокутника ВБЖКОМЗЯВ.

Визнав за ОСОБА_1 відповідно до третього варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20 листопада

2024 року право власності на земельну ділянку, площею 336,4 кв. м, що має форму багатокутника ПЕАРНМОП.

Виділив ОСОБА_2 відповідно до третього варіанту висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20 листопада

2024 року земельну ділянку, площею 117,3 кв. м, що має форму багатокутника БГПОКЖБ, та земельну ділянку, площею 219,1 кв. м, що має форму багатокутника ЯЗМНРЯ.

Межі розподілу проклав за лініями:

відрізок ЯЗ, довжиною 12,23 м, проклав з точки Я, яка знаходиться на відстані 3,51 м від точки В, паралельно правій межі земельної ділянки;

відрізок ЗМ, довжиною 16,11 м, проклав з точки З паралельно титульному фасаду житлового будинку «А1»;

відрізок МН, довжиною 2,4 м, проклав з точки М на відстані 3,1 м від титульного фасаду житлового будинку «А1»;

відрізок НР, довжиною 11,49 м, проклав з точки Н, при цьому точка Р знаходиться на відстані 14,35 м від точки А;

відрізок МО, довжиною 14,83 м, проклав з точки М на відстані 1 м від лівого фасаду ґанку «а2»;

відрізок ОП, довжиною 0,15 м, проклав з точки О, перпендикулярно до центральної межі земельної ділянки;

відрізок ОК, довжиною 14,43 м, проклав з точки О на відстані 2 м від центрального фасаду житлового будинку «А1»;

відрізок КЖ, довжиною 1,62 м, проклав з точки К на відстані 2 м від правого фасаду житлового будинку «А1»;

відрізок ЖБ, довжиною 5,44 м, проклав з точки Ж, при цьому точка Б знаходиться на відстані 12,35 м від точки Г.

Вирішив питання про розподіл судових витрат.

Київський апеляційний суд постановою від 20 листопада 2025 року рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 травня 2025 року та ухвалу цього ж суду від 06 червня 2025 року залишив без змін.

Судові рішення мотивовані тим, що найбільш прийнятним для співвласників майна є запропонований варіант № 3 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 20 листопада 2024 року виділу в натурі спірного майна сторонам у справі, оскільки саме за таким варіантом у сторін буде можливість користуватися спірним майном незалежно один від одного, такий розподіл майна щодо відношення до сторін буде справедливим, відповідатиме інтересам осіб та не буде порушувати їх прав. Саме варіант № 3 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи

від 20 листопада 2024 року найбільш наближений до ідеальних часток співвласника (по 50/100 частин кожному).

У травні 2024 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області

від 19 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 20 листопада 2025 року, в якій заявниця просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень заявниця посилається, зокрема на пункт 1 частини другої статті 389 ЦПК України, оскільки суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постановах Верховного Суду України

від 13 січня 2016 року у справі № 6-2925цс15, від 08 листопада 2017 року

у справі № 6-1447цс17, постановах Верховного Суду від 14 грудня 2021 року

у справі № 200/13318/16-ц (провадження № 61-15343св20), від 22 грудня

2021 року у справі № 280/1792/18 (провадження № 61-12254св21), а саме щодо необхідності сплати компенсації та врахування оцінки надмірного тягаря для відповідачки.

Верховний Суд ухвалою від 12 січня 2026 року відкрив касаційне провадження у справі за касаційною скаргою ОСОБА_2 та витребував матеріали цивільної справи № 372/2755/22 з Обухівського районного суду Київської області.

У лютому 2026 року справа надійшла до Верховного Суду.

Виходячи з практики оцінки подібності правовідносин, зокрема правових висновків Великої Палати Верховного Суду щодо критеріїв встановлення відповідної подібності, викладених у постанові від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19 (провадження № 14-166цс20), Верховний Суд дійшов висновку про подібність правовідносин у цій справі та справі № 346/2938/22, вважає за необхідне зупинити провадження у справі з огляду на таке.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з частиною другою статті 415 ЦПК України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду ухвалою від 23 квітня 2025 року справу № 346/2938/22 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - приватний нотаріус Коломийського районного нотаріального округу Антонюк О. В., про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на нерухоме та рухоме майно, визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину за законом, скасування державної реєстрації, за касаційною скаргою ОСОБА_3 , в інтересах якої діє адвокатка Пацалова Т. В., на постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 липня 2024 року та касаційними скаргами ОСОБА_4 , в інтересах якого діє адвокат Гресько В. В., на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 28 березня 2024 року та постанову Івано-Франківського апеляційного суду від 18 липня 2024 року передав на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду

у складі Верховного Суду.

Передаючи справу на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду виходила з того, що передання частини земельної ділянки у власність позивачки, яка набула право на відповідну частину житлового будинку, можливе виключно за умови компенсації її вартості власнику земельної ділянки або його спадкоємцю, що забезпечить дотримання принципу справедливості, балансу прав і майнових інтересів, а також непорушності приватної власності. Однакове застосування закону забезпечуватиме реалізацію верховенства права, рівність перед законом та правову визначеність у правовідносинах. Єдність у практиці застосування одних й тих самих норм права поліпшуватиме громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також сприятиме утвердженню довіри до судової влади в цілому.

Підставою для передачі справи на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначила про необхідність відступу від висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше викладених висновків, зокрема сформульованих у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 червня 2022 року у справі № 442/7579/18 (провадження № 61-19709св21), від 02 лютого 2023 року у справі № 370/1339/20 (провадження № 61-10976св21), від 22 березня 2023 року у справі

№ 760/28053/13 (провадження № 61-5588св22), від 04 жовтня 2023 року

у справі № 691/1240/18 (провадження № 61-4680св23), від 16 жовтня 2023 року у справі № 317/3170/22 (провадження № 61-12085св23), у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 вересня 2022 року у справі № 158/1546/20 (провадження № 61-17122св21), які не передбачали необхідності компенсації вартості частини земельної ділянки у разі визнання права власності на частину будівлі, розташованої на цій ділянці.

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду ухвалою від 20 травня 2025 року прийняла до свого провадження цивільну справу № 346/2938/22 та призначила до розгляду (провадження

№ 61-11657сво24).

У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадку, встановленому пунктом 10 частини першої статті 252 цього Кодексу до закінчення перегляду справи в касаційному порядку.

Оскаржувані судові рішення в цій справі та судові рішення у справі, яка передана на розгляд Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, ухвалені у подібних правовідносинах.

Виходячи з викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність зупинення провадження в цій справі до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 346/2938/22 (провадження № 61-11657сво24).

Керуючись пунктом 10 частини першої статті 252, пунктом 14 частини першої статті 253, статтею 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Зупинити провадження у справі № 372/2755/22 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення частини незавершеного будівництвом житлового будинку в натурі, визнання права власності на частину земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 19 травня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 20 листопада 2025 року до закінчення перегляду в касаційному порядку Об`єднаною палатою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду справи № 346/2938/22 (провадження № 61-11657сво24).

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:І. М. Фаловська С. О. Карпенко В. В. Сердюк