Справа № 536/1034/25
Провадження № 6/536/9/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2026 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Черненко А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці заяву відповідачки ОСОБА_1 , від імені якої діє її представник адвокат Глушко З.В., про розстрочення виконання рішення суду від 19 серпня 2025 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

Встановив:

Відповідачка ОСОБА_1 , від імені якої діє її представник адвокат Глушко З.В., звернулися до Кременчуцького районного суду Полтавської області із заявою про розстрочення виконання рішення суду на 12 місяців, в обґрунтування якого зазначає, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2025 року у справі № 536/1034/25, що залишене без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 08.12.2025 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №691049 від 30.08.2021 в розмірі 95853, 71 грн., судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Представник відповідачки зазначає, що ОСОБА_1 має незадовільне матеріальне становище, оскільки після звільнення з роботи їй відмовляють у працевлаштуванні, у зв`язку з чим вона заробляє на життя веденням домашнього господарства, що носить сезонний характер. Також представник відповідачки зазначає, що примусове виконання рішення суду не призведе до його реального виконання, а лише ускладнить отримання відповідачем доходу через арешт банківських рахунків та збільшення суми боргу на суму виконавчого збору та витрат на виконавче провадження.

Відповідачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Глушко З.В. в судове засідання не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності відповідачки.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» уповноваженого представника до суду не направили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомляли.

Третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» уповноваженого представника до суду не направили, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомляли.

Відповідно до ч.2 ст.435 ЦПК України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Згідно з ч. 2 ст.128 ЦПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою.

У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, у відповідності з ч.2 ст.247 ЦК України розгляд справи здійснювався без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2025 року, яке залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 08 грудня 2025 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит», про стягнення заборгованості за кредитним договором було задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 691049 від 30.08.2021 в розмірі 95853 (дев`яносто п`ять тисяч вісімсот п`ятдесят три) грн. 71 коп., судові витрати по сплаті судового зору в розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн. 40 коп. та понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. Вказане рішення набрало законної сили 08 грудня 2025 року.

Також до матеріалів заяви ОСОБА_1 долучено витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування на ім`я ОСОБА_1 станом на 16 грудня 2025 року, згідно з яким у ОСОБА_1 відсутній дохід з липня 2024 року.

Окрім того, представником відповідачки надані копії квитанцій від 14 січня 2026 року про часткову сплату заборгованості на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» у розмірі 5853,71 грн. та про сплату судового збору та витрат на правову допомогу.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною 1 ст. 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Приписами ч.ч. 3, 4 ст. 435 ЦПК України встановлено, що підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Тлумачення положень вищевказаної правової норми дає підстави дійти висновку, що питання про встановлення способу і порядку виконання рішення суду або його зміну може бути розглянуто у випадках, що обумовлені об`єктивними ускладненнями при виконанні судового рішення.

Відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року, при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що, відповідно до статті 373 ЦПК та статті 121 ГПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім`ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

За усталеною практикою Європейського суду з прав людини виконання остаточних обов`язкових рішень національних судів становить невід`ємну частину провадження справи.

Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно, виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати.

Верховним Судом у постановах від 18 лютого 2020 року у справі № 922/2191/12 та від 16 січня 2020 року у справі № 910/1820/19 зазначено, що питання про розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватись з урахуванням балансу інтересів сторін, слугувати досягненню мети виконання рішення з максимальним дотриманням співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора. Необхідною умовою задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, а тому повинні досліджуватися і оцінюватися доводи і заперечення як позивача, так і відповідача.

Розстрочення виконання судового рішення не повинно сприяти ухиленню від його виконання і впливати на фінансовий стан позивача.

Відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду є правом суду, яке може бути реалізоване у кожному конкретному випадку після оцінки обставин справи, наведених учасниками справи, наданих обґрунтувань та дослідження доказів.

З врахуванням викладеного, враховуючи незадовільне матеріальне становище ОСОБА_1 , через що вона не має можливості сплатити заборгованість єдиним платежем, але не намагається уникнути виконання рішення суду, з метою забезпечення виконання рішення суду, суд вважає можливим заяву задовольнити та розстрочити виконання судового рішення із зобов`язанням відповідачки ОСОБА_1 протягом 10 місяців щомісячно здійснювати часткове погашення заборгованості у розмірі 9000 грн. (90000,00 грн. /10 місяців) до 08 числа кожного місяця.

Враховуючи вимоги ч. 5 ст. 435 ЦПК України, а саме, те що розстрочення виконання рішення суду не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, а рішення суду, яке просить розстрочити ОСОБА_1 набрало чинності 08 грудня 2025 року, тому слід розстрочити виконання вказаного рішення саме на 10 місяців, встановивши останнім днем погашення боргу в повному обсязі 08 грудня 2026 року.

Керуючись ст.ст. 18, 260, 353, 435 ЦПК України, суд,-

Постановив:

Заяву ОСОБА_1 , від імені якої діє її представник адвокат Глушко З.В., про розстрочення виконання рішення суду задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 19 серпня 2025 року, яке набрало законної сили 08 грудня 2025 року, по справі №536/1034/25 про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованості за кредитним договором на загальну суму 90000,00 гривень, строком на 10 місяців шляхом сплати рівними платежами до 08 числа кожного місяця по 9000 (дев`ять тисяч) гривень 00 коп., встановивши останнім днем погашення боргу в повному обсязі 08 грудня 2026 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяА. С. Река