УХВАЛА

20 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 485/937/25

провадження № 61-1874ск26

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю.,

Тітова М. Ю.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Третьяк Гаіна Олександрівна,на постанову Миколаївського апеляційного суду від 26 січня 2026 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2025 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили розірвати договір оренди земельних ділянок та стягнути з ТОВ «Ютс-Агропродукт» заборгованість з орендної плати у розмірі 77 684,22 грн.

06 жовтня 2025 року Снігурівський районний суд Миколаївської області ухвалив рішення, яким позов задовольнив частково. Розірвав договори оренди земельних ділянок площею 9,7880 га, кадастровий номер :07:000:0021 та площею 1,3501 га кадастровий номер :07:000:0071, укладені між ОСОБА_1 . Та

ОСОБА_2 з одного боку, та ТОВ «Ютс-Агропродукт» 17 травня 2012 року (у редакції додаткових угод № 3500054 від 28 грудня 2017 року та додаткової угоди № 3500054-7 від 13 жовтня 2021 року), право оренди за яким перейшло до ТОВ «Перемога - Плюс» на підставі договору № 1704/25-21 від 17 квітня 2025 року. Стягнув з ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_1 25 894, 74 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 17 травня 2012 року за 2023-2024 роки та 888,24 грн судових витрат. Стягнув з ТОВ «Ютс-Агропродукт» на користь ОСОБА_2 25 894, 74 грн заборгованості зі сплати орендної плати за договором оренди земельної ділянки від 17 травня 2012 року за 2023-2024 роки та 888,24 грн судових витрат. Стягнув з ТОВ «Перемога - Плюс» на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по 242, 24 грн судових витрат. В задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Миколаївський апеляційний суд своєю постановою від 26 січня 2026 року скасував рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від 06 жовтня 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ТОВ «Ютс-Агропродукт», ТОВ «Перемога-Плюс» про розірвання договорів оренди землі, стягнення орендної плати за 2023-2024 роки та розподілу судового збору та ухвалив у цій частині нове судове рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Вирішив питання про розподіл судових витрат.

16 лютого 2026 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до Верховного Суду з касаційною скаргою, сформованою Третьяк Г. О. в системі «Електронний суд», у якій просять скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 26 січня 2026 року та залишити без змін рішення Снігурівського районного суду Миколаївської області від

06 жовтня 2025 року.

За приписами пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Рішенням Конституційного Суду України від 22 листопада 2023 року у справі № 3-88/2021(209/21, 47/22, 77/23, 188/23), зокрема визнано таким, що відповідає Конституції України (є конституційним), пункт 2 частини третьої статті 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на

01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» встановлено, що з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3 328, 00 грн.

Предметом позову у цій справі є вимоги про розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості з орендної плати.

Відповідно до пунктів 1, 8 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається: у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; у позовах про розірвання договору найму (оренди) або договору найму (оренди) житла - сукупністю платежів за користування майном протягом строку, що залишається до кінця дії договору, але не більше ніж за три роки.

Відповідно до п. 4.1. Договору оренди землі (у редакції додаткової угоди № 3500054-7), орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 15,38% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що складає: земельна ділянка № 1 - 28 026,69 грн; земельна ділянка № 2 - 5 602,89 грн. Згідно п. 2.1.-2.2. Договору оренди землі (у редакції додаткової угоди № 3500054-7) земельною ділянкою № НОМЕР_1 є земельна ділянка площею 9,7900 га, кадастровий номер :08:000:0021, а земельна ділянка № НОМЕР_2 - площею 1,3501 га, кадастровий номер :01:000:0071.

Таким чином, ціна позову у цій справі становить 178 572,96 грн ((28 026,69 грн(розмір орендної плати за земельну ділянку №1) + 5 602,89 грн (розмір орендної плати за земельну ділянку №1) х 3 роки) + 77 684,22 грн (заборгованість по орендній платі)), щостаном на 01 січня 2026 року не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 328,00 грн х 250 = 832 000,00 грн).

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що наведені заявниками обставини, передбачені підпунктами «а» та «в» пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, так і для висновку про те, що справа має виняткове значення для учасників справи, які подають касаційну скаргу. Достатніх аргументів, які б свідчили про значний суспільний інтерес саме до цієї конкретної справи й вказували на те, що предмет даного спору стосується питань, які мають виняткове значення для суспільства, заявниками не наведено.

Посилання у касаційній скарзі на порушення норм матеріального та процесуального права фактично підтверджує незгоду особіб, які подали касаційну скаргу, з оскаржуваним судовим рішенням. І, відповідно, не свідчить, що скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, справа становить значний суспільний інтерес і має виняткове значення для позивачів.

Посилання на інші випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України за наявності яких судове рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб підлягає касаційному оскарженню, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Вказівка в резолютивній частині постанови апеляційного суду про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржене рішення ухвалено у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Верховним Судом взято до уваги, що під час вирішення питання про відкриття касаційного провадження (зокрема й про відмову у відкритті провадження) у справі не надається правова оцінка законності та обґрунтованості оскаржуваних судових рішень, а виключно встановлюється наявність чи відсутність підстав для їх касаційного оскарження відповідно до вимог статей 389, 394 ЦПК України.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Оскільки оскаржуване судове рішення ухвалене у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і воно не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ютс-Агропродукт», Товариства з обмеженою відповідальністю «Перемога-Плюс» про стягнення заборгованості з орендної плати та розірвання договору оренди за касаційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в інтересах яких діє представник - адвокат Третьяк Гаіна Олександрівна, на постанову Миколаївського апеляційного суду від

26 січня 2026 року відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

А. Ю. Зайцев

М. Ю. Тітов