Провадження № 2/522/284/26
Приморський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Ярема Х.С. розглянув у спрощеному позовному провадженні (без виклику сторін) справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення інфляційних втрат та 3% річних.
18.08.2025 АТ «Сенс Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 .
Позивач просить суд стягнути:
- 113 160,80 грн. інфляційних втрат за період з 12.09.2017 до 23.02.2022
- 31 502,11 грн. 3% річних за період з 12.09.2017 до 23.02.2022.
Всього 144 662,92 грн.
09.02.2024 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін.
Відповідач повідомлявся про розгляд справи належним чином шляхом направлення судової кореспонденції на адресу його зареєстрованого місця проживання ( АДРЕСА_1 ). Повідомлення вручено 03.10.2025.
На підставі ч. 4 ст. 223 ЦПК України, за сукупністю підстав, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.
Позивач пояснює, що 25.09.2007 між АТ «Укрсоцбанк» (правонаступник АТ «Альфа-Банк», правонаступником якого в свою чергу є АТ «Сенс Банк») та ОСОБА_1 укладено кредитний договір. На підставі виконавчого напису нотаріуса від 19.01.2018 стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 25.09.2007 в розмірі 241 307,91 грн. за період з 11.09.2016 до 11.09.2017. Станом на даний час виконавчий напис не виконано, а борг за кредитним договором не повернуто. Тому позивач просить стягнути з відповідача за період з 12.09.2017 по 23.02.2022 інфляційні втрати та 3% річних від суми боргу.
Судом встановлено такі обставини справи.
25.09.2007 між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено договір кредиту №2007/36-19/36, за яким ОСОБА_1 отримала в кредит кошти, зобов`язалась їх повернути та виплатити відсотки.
Пункт 4.5 Іпотечного договору передбачає право іпотекодержателя за своїм вибором звернути стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку».
19.01.2018 вчинено виконавчий напис нотаріуса №788 про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку та за рахунок коштів, отриманих від реалізації предмета іпотеки, пропоновано задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» у заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання ОСОБА_1 умов кредитного договору № 2007/36-19/36 від 25.09.2007 за період з 11.09.2016 по 11.09.2017 в сумі 241 307,91 грн.
Постановою від 26.03.2019 (ВП № 57353829) приватний виконавець Щербаков Ю.С. повернув стягувачу ПАТ «Укрсоцбанк» виконавчий напис №788 від 19.01.2018 у зв`язку з тим, що упродовж 10 робочих днів з дня надходження від приватного виконавця повідомлення про залишення нереалізованого майна за собою стягувач не виявив бажання залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення.
Рішенням №5/2019 АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 було припинено АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк» де в п.п.1.2. визначено, що правонаступником щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», виникає у АТ «Альфа-Банк» з 15.10.2019.

12.08.2022 позачерговими загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» було прийнято рішення про зміну найменування банку з АТ «Альфа-Банк» на АТ «Сенс Банк».

Висновки суду.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч.1 ст. 14 ЦК України).

Відповідно до ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У ст.1049 ЦК передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 ЦК України).

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом згідно зі статтею 514 ЦПК України.

Відповідач ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів за договором кредиту 2007/36-19/36 від 25.09.2007 не виконала, у зв`язку із чим утворилася заборгованість перед АТ «Сенс Банк», яку пропоновано стягнути за виконавчим написом № 788 від 19.01.2018 на суму 241 307,91 грн. за період з 11.09.2016 по 11.09.2017.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання, тобто дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, що регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом частини другої статті 625 ЦК України три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредитору.

Проценти, передбачені статтею 625 ЦК України, за своєю правовою природою є відшкодуванням кредитору понесених втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, а відтак відрізняються від процентів, які підлягають сплаті за правомірне користування грошовими коштами, що свідчить про відсутність подвійного стягнення при нарахуванні трьох процентів річних від простроченої суми, включаючи нараховані проценти за користування коштами, встановленими договором.

Враховуючи наведене, три проценти річних, передбачені частиною другою статті 625 ЦК України, підлягають застосуванню до порушеного грошового зобов`язання, складовою якого є, зокрема нараховані проценти за користування коштами, строки сплати яких визначено договором.

Позивачем розраховано суму інфляційних втрат за період з 12.09.2017 до 23.02.2022 у розмірі 113 160,80 грн. та суму 3% річних за період з 12.09.2017 до 23.02.2022 в розмірі 31 502,11 грн., оскільки саме з 12.09.2017, тобто на наступний день після визначеного періоду заборгованості за кредитом у виконавчому написі, має місце порушення грошового зобов`язання відповідачем яке визначено виконавчим написом.

Крім того, пю. 18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України передбачає, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Верховний Суд у постанові від 03.08.2022 у справі № 756/10266/15-ц зазначив, що у ч. 4 ст. 591 ЦК України міститься загальне правило: якщо одержана від реалізації предмета застави сума не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», якою передбачена передача іпотекодержателю права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону, є спеціальною нормою, яка поширюється на зобов`язання, забезпечені іпотекою, що виключає застосування загальної норми ст. 599 ЦК України про припинення зобов`язання лише належним виконанням. Така спеціальна підстава припинення забезпеченого іпотекою зобов`язання означає, що припиняються будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання боржником основного зобов`язання. Це правило поширюється на всі випадки позасудового врегулювання вимог іпотекодержателя щодо основного зобов`язання в повному обсязі, включаючи як основний обов`язок боржника, так і додаткові обов`язки, що існують у межах тих самих зобов`язальних правовідносин. Та обставина, чи залишилася після вказаного позасудового врегулювання фактично невиконаною будь-яка частина основного зобов`язання, правового значення не має. Такого висновку слід дійти з огляду на правову природу забезпечувальних заходів, спрямованість їх на повне забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором та добросовісність поведінки сторін кредитного договору. Саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальні заходи, і саме для цього законодавець передбачив спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно та солідарну відповідальність поручителя з боржником. Незастосування цих заходів своєчасно тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності його дій.

В даній справі саме небажання кредитора ПАТ «Укрсоцбанк» залишити за собою майно боржника ОСОБА_1 , яке було нереалізоване під час виконання рішення, в рахунок погашення заборгованості визначеної виконавчим написом від 19.01.2018 № 788, стало причиною повернення виконавчого напису стягувачеві за постановою приватного виконавця від 26.03.2019 та відповідно стало причиною того, що зобов`язання ОСОБА_1 продовжувало залишатися не виконаним до 23.02.2022.

Згідно ст. 616 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов`язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

Оскільки саме на кредитора законодавством покладено контроль за тим, щоб заборгованість за кредитним договором не перевищувала забезпечувальних заходів, і саме для цього законодавцем передбачено спрощені процедури звернення стягнення на заставне майно, зокрема в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку», ухилення кредитора від своєчасного застосування цих заходів (залишення нереалізованого іпотечного майна боржника за собою) тягне для кредитора негативні наслідки недобросовісності його дій.

У зв`язку з чим розмір інфляційних збитків та 3% річних, обмежується періодом з 12.09.2017 до 26.03.2019, що становить 44 092,87 грн. інфляційних збитків та 11 126,61 грн. 3% річних, всього 55 219,48 грн.

Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 263-265, 280-282 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного Товариства «Сенс Банк» () 55 219,48 гривень.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного Товариства «Сенс Банк» судовий збір 924,66 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення виготовлено 23.02.2026.

Суддя Ярема Х.С.