Справа № 493/313/26
Провадження № 2-о/493/30/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року м. Балта Одеської області

Балтський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Волошина І.С.

секретаря судового засідання Доскоч А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про видачу обмежувального припису, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та ОСОБА_2 з 16.01.2025 року перебувають у шлюбі. Більше пів року їх сімейне життя не ладиться і постійно погіршується. Чоловік ОСОБА_2 ніде не працює, зловживає алкогольними напоями. На цьому фоні в родині почали виникати сварки, які переросли в серйозні конфлікти, під час яких поведінка ОСОБА_2 почала бути занадто агресивною, він почав погрожувати їй фізичною розправою, допускав відносно неї фізичне насилля. Вона зазнає постійного психологічного тиску з боку ОСОБА_2 , на її адресу постійно надходять погрози особливо коли ОСОБА_2 знаходиться в нетверезому стані. 02.09.2025, 03.02.2026 та 10.02.2026 року з вищевикладених підстав зверталась до відділення поліції № 1 Подільського РУП. На даний час вона, турбуючись за своє життя, вимушена переховуватися від чоловіка особливо коли він в нетверезому стані, та всіляко уникати спілкування з ним. Постійні погрози з боку ОСОБА_2 стали підставою розриву їх відносин, втім він все рівно не залишає її у спокої, весь час її переслідує. Тому заявник вимушена звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису, в якій просить суд видати обмежувальний припис, яким ОСОБА_2 визначити заходи тимчасового обмеження його прав та покласти на нього обов`язки.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, про розгляд заяви була повідомлена належним чином.

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні не з`явився, про розгляд заяви був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч.1 ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі.

Неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису.

Оскільки в судове засідання не з`явилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи та її вирішення по суті, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 16.01.2025 року перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.

В ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є двоє спільних малолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, де вони зазначені батьками.

Заявницею до заяви додані копії реєстрацій її повідомлень від 02.09.2025, 03.02.2026, 10.02.2026 року до чергової частини відділення поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області за фактом вчинення 01.09.2025 року, 03.02.2026 року, 10.02.2026 року ОСОБА_2 домашнього насильства відносно неї. За даними фактами працівниками ВП № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області складенні протоколи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, та винесено терміновий заборонний припис. Копії даних протоколів та термінових заборонних приписів до заяви не додані та матеріали справи не містять результати розгляду цих протоколів судом.

Відповідно до ст.350-2 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства.

Відповідно до ст.350-3 ЦПК України, заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису.

Відповідно до приписів ст.350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. Суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, відносяться на рахунок держави.

Розглянувши заяву про видачу обмежувального припису, суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні. У разі задоволення заяви суд видає обмежувальний припис у вигляді одного чи декількох заходів тимчасового обмеження прав особи, яка вчинила домашнє насильство чи насильство за ознакою статі, передбачених Законом України " Про запобігання та протидію домашньому насильству" або Законом України "Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків", на строк від одного до шести місяців. Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання (ст.350-6 ЦПК України).

Як наголошує п. 3, 6, 7, 8 ч. 1, ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

Особа, яка постраждала від домашнього насильства - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі. Кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі.

Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи.

Враховуючи положення Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», обмежувальний припис за своєю суттю не є заходом покарання особи (на відміну від норм, закріплених у КУпАП та КК України), а є тимчасовим заходом, виконуючим захисну та запобіжну функцію і направленим на попередження вчинення насильства та забезпечення першочергової безпеки осіб, з огляду на наявність ризиків, передбачених вищезазначеним законом, до вирішення питання про кваліфікацію дій кривдника та прийняття стосовно нього рішення у відповідних адміністративних або кримінальних провадженнях.

Статтею 26 Закону України «Про запобіганню та протидію домашньому насильству» визначено, що обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків,зокрема:1)заборона перебувати в місці спільного проживання(перебування)з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків (оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи).

Згідно з частиною третьою статті 26 цього Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків.

У пункті 9 частини першої статті 1 згаданого Закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи.

Обмежувальний припис використовується як ефективний спосіб захисту від вчинення дій з домашнього насильства, однією із характеристик якого є повторюваність.

Згідно з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як вбачається із змісту ст. 350-4 ЦПК України особа, яка звертається до суду із заявою про видачу обмежувального припису, повинна зазначити обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та надати докази, що їх підтверджують (за наявності). У разі неможливості надати докази, до заяви може бути додано клопотання про їх витребування.

Заявник не звертався із клопотанням про витребування доказів та не надав жодних інших доказів систематичності та продовжуваності встановлених фактів неправомірних дій щодо нього винної особи.

Необхідність видачі обмежувального припису заявник аргументувала систематичним вчиненням ОСОБА_2 відносно неї психологічного насильства, однак, доказів, які б вказували на те, що заявник у справі ОСОБА_1 є особою, яка постраждала від домашнього насильства, яке ніби - то чинилось відносно неї заінтересованою особою ОСОБА_2 матеріали справи не містять.

У встановленому законом порядку обставини вчинення ОСОБА_2 систематичного домашнього насильства відносно ОСОБА_1 перед судом не доведено, будь - яких належних доказів завдання заявнику заінтересованою особою будь - якої шкоди (фізичного, психологічного, економічного, будь - якого іншого характеру) суду не представлено. Вся інформація, яка представлена в доказах заявника зафіксована в копіях повідомлень від 02.09.2025, 03.02.2026, 10.02.2026 року, які реєструвалися черговою частиною відділення поліції № 1 Подільського РУП ГУНП в Одеській області.

Суд зазначає, що вчинення ОСОБА_2 систематичного домашнього насильства відносно ОСОБА_1 має бути доведено належними доказами, оскільки рішення суду, яке обмежує конституційне право особи на житло не може грунтуватись на припущеннях.

Згідно ч.2 ст.13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Крім того, оскільки відповідно до ч.2 ст.350-5 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису розглядається судом протягом 72 годин після надходження такої заяви, тому тягар доказування покладається на особу, яка подала заяву про видачу обмежувального припису.

Таким чином, враховуючи, що суду не надано достатніх належних, допустимих та переконливих доказів для оцінки ризиків вчинення насильства заінтересованою особою відносно заявника, настання наслідків його вчинення, що надавало б правову підставу для видачі обмежувального припису, суд дійшов до висновку що в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат по справі, суд враховує положення ч.3 ст.350-5 ЦПК України і вважає необхідним судові витрати, пов`язані з розглядом справи віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10, 11, 76-81, 89, 211, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 350-1 350-6, 350-8, 352, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особи ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису відмовити.

Судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису, віднести на рахунок держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

СУДДЯ