Справа № 509/3108/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2026 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Кочко В.К.,

при секретарі - Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селище Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна

ВСТАНОВИВ:

В червні 2025 р. до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просила суд ухвалити рішення, на підставі якого просила суд:

- Визнати об`єктом права спільної сумісної власності (спільним майном подружжя) ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) садовий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 39.8 кв.м., житловою 17.9 кв. м., опис: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами в цілому складається з одного садового будинку під літерою «А» та споруд під літерами: «а» - веранда, «а1» - підвал, «а2» ганок, «Б» - баня, «В» - літня кухня, «Г» - вбиральня, №1-5 - споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237;

- Визнати об`єктом права спільної сумісної власності (спільним майном подружжя) ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 Документ сформований в системі «Електронний суд» 15.06.2025 6 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці: 237, реєстраційний номер земельної ділянки: 237;

- Стягнути з ОСОБА_2 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ), грошову компенсацію в розмірі вартості ? (одна друга) частки об`єкта права спільної сумісної власності, а саме: садового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, об`єкта житлової нерухомості, загальною площею 39.8 кв.м., житловою 17.9 кв. м., опис: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами в цілому складається з одного садового будинку під літерою «А» та споруд під літерами: «а» - веранда, «а1» підвал, «а2» ганок, «Б» - баня, «В» - літня кухня, «Г» - вбиральня, №1-5 - споруди, що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, в сумі 453 000,00 (чотириста п`ятдесят три тисячі гривень нуль копійок) гривень.;

- Стягнути з ОСОБА_2 , (ідентифікаційний код НОМЕР_2 адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію в розмірі вартості ? (одна друга) частки об`єкта права спільної сумісної власності, а саме: земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці: 237, реєстраційний номер земельної ділянки: 237, в сумі 57 500 (п`ятдесят сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок) гривень.;

- Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса реєстрації АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) на садовий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 39.8 кв.м., житловою 17.9 кв. м., опис: садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами в цілому складається з одного садового будинку під літерою «А» та споруд під літерами: «а» - веранда, «а1» - підвал, «а2» ганок, «Б» - баня, «В» - літня кухня, «Г» - вбиральня, №1-5 - споруди, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237, та визнати за ОСОБА_2 право власності на зазачений садовий будинок;

- Припинити право спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , адреса реєстрації Одеська область, Документ сформований в системі «Електронний суд» 15.06.2025 7 АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 адреса реєстрації АДРЕСА_2 ) на земельну ділянку для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці: 237, реєстраційний номер земельної ділянки: 237, та визнати за ОСОБА_2 право власності на зазначену земельну ділянку.

В обґрунтування позову посилається на те, що 01 грудня 2017 року між Позивачем ОСОБА_1 та Відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим 01.12.2017 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. На сьогоднішній день між сторонами шлюб ще не розірвано. Проте, сімейне життя у подружжя не склалося. На даний час сторони проживають окремо один від одного. ОСОБА_2 звернувся з позовом до Овідіопольського районного суду міста Одеса про розірвання шлюбу з ОСОБА_1 №509/1702/25, судовий розгляд по даній справі триває.

У період шлюбу сторонами набуте (придбане за спільні кошти) наступне майно:

1. Садовий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 39.8 кв.м., житловою 17.9 кв. м., опис: Садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами в цілому складається з одного садового будинку під літерою «А» та споруд під літерами: «а» - веранда, «а1» підвал, «а2» ганок, «Б» - баня, «В» - літня кухня, «Г» - вбиральня, №1-5 - споруди, нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237. Спільно нажите подружжям майно належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серія і номер 1222, від 20.07.2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.

2. Земельна ділянка для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці: 237, земельна ділянка належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу номер 1224 від 20.07.2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (земельної ділянки) 237.

На даний час сторони проживають окремо один від одного. Зі слів матері Відповідача стало відомо, що Відповідач виїхав за межі України та всі оригінали правовстановлюючих документів забрав з собою. Позивач є військовослужбовцем та безперервно проходить військову службу. Спільне нерухоме майно залишилося в користуванні Відповідача. Сторони не можуть добровільно поділити спільне майно, що змушує Позивача звернутися до суду з даним позовом. Оскільки спірне майно набуто сторонами в період шлюбу, воно належить їм на праві спільної сумісної власності. Їх частки у праві власності на це майно є рівними.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна проведеного ФОП ОСОБА_3 , вартість садового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 39.8 кв.м., житловою площею 17.9 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , становить 906 000.00 (дев`ятсот шість тисяч гривень) гривень. Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки проведеного ФОП ОСОБА_3 , вартість земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, становить 115 000.00 (сто п`ятнадцять тисяч гривень) грнивень. Загальна вартість нерухомого майна, а саме садового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, об`єктами житлової нерухомості, що розташований за адресою АДРЕСА_3 та земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, становить (906 000.00 грн. + 115 000.00 грн.) = 1 021 000.00 (один мільйон двадцять одна тисяча гривень) гривень. Тобто, 1/2 вартості спільного нерухомого майна складає 510 500,00 (п`ятсот десять тисяч п`ятсот гривень) гривень.

04.11.2025 р. на адресу суду надійшли пояснення представника відповідача - Осадчої Н.В., у яких зазначено про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , так як позивачкою не надано належних та допустимих доказів на підтвердження правової позиції.

12.12.2025 р. до суду надійшли додаткові пояснення представника позивача - ОСОБА_4 .

Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача зазначив про розгляд справи за відсутності позивача та її представника.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку.

Частиною 3 статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні було встановлено, що з 01.12.2017 р. сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_3 виданим 01.12.2017 Малиновським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Станом на день ухвалення рішення, у матеріалах справи відсутні відомості про розірвання шлюбу.

Судом встановлено та не заперечується сторонами у справі, що у період шлюбу сторонами набуте наступне майно:

- Садовий будинок, з господарчими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 39.8 кв.м., житловою 17.9 кв. м., опис: Садовий будинок з господарчими будівлями та спорудами в цілому складається з одного садового будинку під літерою «А» та споруд під літерами: «а» - веранда, «а1» підвал, «а2» ганок, «Б» - баня, «В» - літня кухня, «Г» - вбиральня, №1-5 - споруди, нерухоме майно розташоване за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 237. Належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу серія і номер 1222, від 20.07.2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф.;

- Земельна ділянка для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна, розташованого на земельній ділянці: 237. Належить на праві власності ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу номер 1224 від 20.07.2020 року, посвідченого Приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Куркан Н.Ф., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна (земельної ділянки) 237.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. (ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України)

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №372/504/17 (провадження №14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує».

При цьому, суд виходить з того, що у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості і це є її процесуальним обов`язком.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2019 року у справі № 339/116/16-ц (провадження № 61-15462св18), а також у постанові Верховного Суду від 28 грудня 2022 року у справі № 676/4308/21 (провадження № 61-7301св22).

У разі, якщо спірне майно учасниками справи набуто в період перебування в шлюбі, той факт, що воно зареєстровано на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні.

Зазначений висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 грудня 2022 року у справі № 330/1569/19.

Відповідно до ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК) .

Вказані позиції викладені також у Пленумі Верховного Суду України в пунктах 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя».

Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 Сімейного кодексу України та статті 372 Цивільного кодексу України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

У разі поділу спільної сумісної власності необхідно настільки, наскільки це можливо, встановити, для кого зі сторін спору майно, яке є предметом поділу, має більше значення, враховуючи різні обставини його набуття та використання сім`єю (див. пункт 66.1 постанови Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20 (провадження № 14-182цс21).

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина четвертастатті 263 ЦПК України).

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 757/64512/16-ц (провадження № 61-12274св21) зазначено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Судове рішення не має породжувати стан невизначеності у відносинах позивача з відповідачем і вимагати від них надалі вчиняти узгоджені дії для вичерпання конфлікту.

Крім того, спосіб захисту права або інтересу має бути таким, щоб у позивача не виникала необхідність повторного звернення до суду (пункт 58 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (провадження № 14-67цс20).

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першоїстатті 71 СК України). Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу.

Найбільш ефективне вирішення спору про поділ спільної сумісної власності подружжя досягається тоді, коли вимоги позивача охоплюють усе спільно набуте у шлюбі майно. Це відповідатиме принципу процесуальної економії, згідно з яким штучне подвоєння судового процесу є неприпустимим, бо вирішення справи у суді має усунути необхідність у новому зверненні до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19 (пункт 6.13), від 26 січня 2021 року у справі № 522/1528/15-ц (пункт 82)). Спосіб захисту права є ефективним тоді, коли він забезпечуватиме поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантуватиме можливість отримати відповідну компенсацію. Тобто цей захист має бути повним і забезпечувати у такий спосіб досягнення мети правосуддя та процесуальну економію (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18 (пункт 63)).

З огляду на зазначені норми матеріального права, за загальним правилом поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, другастатті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина другастатті 364 ЦК України).

Отже, спільне майно подружжя можна поділити шляхом встановлення режиму спільної часткової власності або встановлення режиму приватної власності на конкретну річ для кожного з подружжя (поділити в натурі).

Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина першастатті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина другастатті 365 ЦК України).

Велика Палата Верховного Суду зауважувала, що приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦКУкрайни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зістаттею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні.

При вирішенні спору про поділ майна, суд може не погодитися із запропонованим варіантом поділу такого майна та провести його поділ у інший спосіб, враховуючи інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставин, що мають істотне значення. Таким чином, обрання судом при вирішенні спору варіанту поділу майна подружжя, при наявності вимоги про його поділ, відмінного від того, про який просив позивач, не може бути розцінене як вихід судом за межі позовних вимог, оскільки позовна вимога - це поділ майна подружжя і вона є незмінною при будь-якому варіанті його поділу.

Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 615/1364/16-ц (провадження № 61-6575св19), від 17 серпня 2022 року у справі № 522/8676/20 (провадження № 61-1714св22), від 17 січня 2024 рокуу справі № 522/17831/20 (провадження № 61-7951св23).

У постанові Верховного Суду від 24 березня 2021 року у справі № 501/2211/18 (провадження № 61-19084св20) сформульовано правовий висновок про те, що у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач, не вимагається обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку вартості нерухомого майна проведеного ФОП ОСОБА_3 , вартість садового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 39.8 кв.м., житловою площею 17.9 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , становить 906 000.00 (дев`ятсот шість тисяч гривень) гривень, наданий до суду позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки проведеного ФОП ОСОБА_3 , вартість земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, становить 115 000.00 (сто п`ятнадцять тисяч гривень) гривень. Загальна вартість нерухомого майна, а саме садового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, об`єктами житлової нерухомості, що розташований за адресою АДРЕСА_3 та земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, становить (906 000.00 грн. + 115 000.00 грн.) = 1 021 000.00 (один мільйон двадцять одна тисяча гривень) гривень. Тобто, 1/2 вартості спільного нерухомого майна складає 510 500,00 (п`ятсот десять тисяч п`ятсот гривень) гривень, наданий до суду позивачем ОСОБА_1 .

Відповідно до звіту про експертну грошову оцінку земельної ділянки проведеного ТОВ "ПЕРСПЕКТИВА ЕКСПЕРТ", ринкова вартість земельної ділянки для ведення садівництва загальною площею (га) 0.0832, кадастровий номер: :02:002:0216, становить 99649,00 грн., наданий відповідачем ОСОБА_2 .

Відповідно до висновку про вартість майна, виданого ФОП ОСОБА_5 , оціночна вартість садового будинку, з господарчими будівлями та спорудами, об`єкт житлової нерухомості, загальною площею 39.8 кв.м., житловою площею 17.9 кв. м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , становить 278600,00 грн., надавний відповідачем ОСОБА_2 .

Сторонами по справі для визначення вартості спірного майна клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи не заявлено.

У зв`язку з чим, суд розглядає справу та приймає рішення на підставі доказів, які маються в матеріалах справи.

Згідно з усталеною практикою, у разі відсутності згоди сторін щодо дійсної вартості майна, її встановлення є обов`язковим для правильного вирішення спору.

Вимога щодо визнання нерухомого майна об`єктом спільної сумісної власності подружжя не підлягає задоволенню, як така, що не потребує підтвердження судовим рішенням, відповідачем не заперечується.

Вимога щодо стягнення грошової компенсації з відповідача на користь позивача не підлягає задоволенню, через недомовленість сторін про дійсну вартість нерухомого майна та відсутність у матеріалах справи проведеної будівельно-технічної експертизи, через недоведеність позивачем дійсної вартості майна.

Вимога щодо припинення права спільної сумісної власності подружжя на нерухоме майно є похідною від попередніх вимог, а тому задоволенню не підлягає.

За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.керуючись ст.ст.4,5,12,13,76-81,89,133,141,265 ЦПК України, ст.365 ЦК України; ст. ст. 57; 60, 61, 65, 69, 70, 71 СК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі складання рішення у повному обсязі - з дня складання у повному обсязі.

Суддя В.К.Кочко