Справа №701/49/26
Провадження №2/701/178/26
У Х В А Л А

05 лютого 2026 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого-судді -Калієвського І. Д.
при секретаріБайдужій Г.І.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в с-щі Маньківка справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Маньківської селищної ради, треті осіб: Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування особи на утримані померлого,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідачів про встановлення факту перебування особи на утримані померлого.

Представник третьої особ: Міністерства оборони України надав до суду письмове клопотання про зупинення даного провадження, оскільки метою звернення до суду позивач зазначає можливість отримати одноразову грошову допомогу у зв`язку з загибеллю військовослужбовця ОСОБА_3 , тому ініціатор клопотання зазначає, що наразі у судовій практиці існує неоднозначність застосування положень законодавства у подібних правовідносинах, у зв`язку з чим Міноборони вважає, що в даному випадку наявні підстави для зупинення провадження у справі, що обґрунтовується наступним, а саме, 05.03.2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 308/17634/23 (провадження № 61-4575св24) за результатами розгляду справи про встановлення факту перебування на утриманні прийшов до висновку про необхідність передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Касаційний суд у вказаній справі зазначив, що вважає за необхідне відступити від наведеного загального висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), та зазначити, що: «Ключовим питанням при вирішенні того, чи перебувала особа на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, є те, чи має така особа саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальник. Після відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги встановлення в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства того, що особа була утриманкою загиблого (померлого) військовослужбовця, означатиме встановлення її належності до членів його сім`ї та визнання права такої особи на отримання пенсії у разі втрати годувальника, навіть якщо цю пенсію їй держава не призначила. Проте загальний суд за правилами цивільного судочинства ні в окремому, ні у позовному провадженні не має таких повноважень. Більше того, встановлення за правилами цивільного судочинства факту перебування особи як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця на його утриманні може суперечити витягу з особової справи (послужного списку) цього військовослужбовця й облікової картки про склад його сім`ї, в яких він цю особу членом своєї сім`ї не вказував. Якщо особа отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника, немає підстав стверджувати, що спір із повноважним органом держави, зокрема військового управління, у неї відсутній, і що фактично для збирання доказів і оскарження такого рішення в адміністративному суді вона може використовувати можливості цивільного судочинства. Те, що відповідний орган держави не може претендувати на отримання допомоги чи пенсії, не означає, що він у кожному випадку від імені держави висловлює згоду з призначенням таких соціальних виплат. Тому в особи може виникати спір із державою в особі такого суб`єкта владних повноважень щодо призначення та виплати вказаних допомоги і пенсії. Чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що встановлення факту перебування на утриманні померлого (загиблого) військовослужбовця для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника можливе на підставі рішення загального суду в окремому чи позовному провадженні в порядку цивільного судочинства. Не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин (фактів), які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу в такому провадженні належним і допустимим. Можливість встановлення певного юридичного факту у цивільному судочинстві передбачена для іншої мети, ніж вирішення спору, зокрема й адміністративного спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, крім випадків, передбачених законом. Такий винятковий випадок передбачений статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовийзахист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3515-IX від 09грудня 2023 року лише щодо факту проживання однією сім`єю жінки (чоловіка) із загиблим (померлим) військовослужбовцем, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Спір про право на одноразову грошову допомогу (її призначення та виплату) чи про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника належить до юрисдикції адміністративного суду. Встановлення відповідного факту є необхідним та можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такоївиплати. У такому випадку факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця є підставою адміністративного позову, а не його предметом. Цей юридично значимий факт як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню під час вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, не можна розглядати у цивільному судочинстві заяви про встановлення фактів з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця після відмови у її призначенні органом військового управління або за встановлення спору про право з державою в особі такого органу, крім випадків, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, не виключається вирішення питання про встановлення таких фактів у цивільному судочинстві в порядку позовного провадження за відсутності спору з органом військового управління, але за наявності інших заінтересованих осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги, та спору між ними щодо права на призначення й отримання цієї допомоги». Правовідносини, з приводу яких виник спір у даній справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду в справі № 308/17634/23.У пункті 10 частини першої статті 252 ЦПК України передбачено, що у випадкуперегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі. Відповідно до пункту 14 частини першої статті 253 ЦПК України провадженняу справі зупиняється в випадку, встановленому пунктом 10 частини цього Кодексу дозакінчення перегляду в касаційному порядку. За таких обставин, ініціатор клопотання просить зупинити провадження у даній справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи № 308/17634/23.

Позивач та його представник в підготовчому засіданні заперечували проти задоволення даного клопотання.

Представник третьої особи: Маньківської селищної ради заперечував проти задоволеня даного клопотання.

Суд, дослідивши клопотання представника третьої особи, вислухавши думку інших учасників процесу, дійшов до наступного .

05.03.2025 року Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 308/17634/23 (провадження № 61-4575св24) за результатами розгляду справи про встановлення факту перебування на утриманні прийшов до висновку про необхідність передачі даної справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Касаційний суд у вказаній справі зазначив, що вважає за необхідне відступити від наведеного загального висновку щодо застосування відповідних норм права, викладеного у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 січня 2024 року у справі № 560/17953/21 (провадження № 11-150апп23), та зазначити, що: «Ключовим питанням при вирішенні того, чи перебувала особа на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця, є те, чи має така особа саме як член його сім`ї право на пенсію у разі втрати годувальник. Після відмови у призначенні та виплати одноразової грошової допомоги встановлення в окремому провадженні у порядку цивільного судочинства того, що особа була утриманкою загиблого (померлого) військовослужбовця, означатиме встановлення її належності до членів його сім`ї та визнання права такої особи на отримання пенсії у разі втрати годувальника, навіть якщо цю пенсію їй держава не призначила. Проте загальний суд за правилами цивільного судочинства ні в окремому, ні у позовному провадженні не має таких повноважень. Більше того, встановлення за правилами цивільного судочинства факту перебування особи як члена сім`ї загиблого (померлого) військовослужбовця на його утриманні може суперечити витягу з особової справи (послужного списку) цього військовослужбовця й облікової картки про склад його сім`ї, в яких він цю особу членом своєї сім`ї не вказував. Якщо особа отримала відмову у призначенні одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника, немає підстав стверджувати, що спір із повноважним органом держави, зокрема військового управління, у неї відсутній, і що фактично для збирання доказів і оскарження такого рішення в адміністративному суді вона може використовувати можливості цивільного судочинства. Те, що відповідний орган держави не може претендувати на отримання допомоги чи пенсії, не означає, що він у кожному випадку від імені держави висловлює згоду з призначенням таких соціальних виплат. Тому в особи може виникати спір із державою в особі такого суб`єкта владних повноважень щодо призначення та виплати вказаних допомоги і пенсії. Чинне законодавство не дає підстав для висновку про те, що встановлення факту перебування на утриманні померлого (загиблого) військовослужбовця для цілей призначення та виплати одноразової грошової допомоги чи пенсії у разі втрати годувальника можливе на підставі рішення загального суду в окремому чи позовному провадженні в порядку цивільного судочинства. Не можна ініціювати судове провадження у порядку цивільного судочинства з метою оцінки обставин (фактів), які становлять предмет доказування у провадженні в порядку адміністративного судочинства, чи з метою створення поза межами останнього передумов для визнання доказу в такому провадженні належним і допустимим. Можливість встановлення певного юридичного факту у цивільному судочинстві передбачена для іншої мети, ніж вирішення спору, зокрема й адміністративного спору щодо призначення та виплати одноразової грошової допомоги, крім випадків, передбачених законом. Такий винятковий випадок передбачений статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовийзахист військовослужбовців та членів їх сімей» в редакції Закону № 3515-IX від 09 грудня 2023 року лише щодо факту проживання однією сім`єю жінки (чоловіка) із загиблим (померлим) військовослужбовцем, які не перебували у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі. Спір про право на одноразову грошову допомогу (її призначення та виплату) чи про право на отримання пенсії у разі втрати годувальника належить до юрисдикції адміністративного суду. Встановлення відповідного факту є необхідним та можливим під час розгляду справи в суді адміністративної юрисдикції у зв`язку з оскарженням рішення (дій/бездіяльності) суб`єкта владних повноважень про відмову у здійсненні такоївиплати. У такому випадку факт перебування заявника на утриманні загиблого (померлого) військовослужбовця є підставою адміністративного позову, а не його предметом. Цей юридично значимий факт як одна з фактичних підстав позову належить до предмета доказування та підлягає встановленню під час вирішення публічно-правового спору в порядку адміністративного судочинства. Таким чином, не можна розглядати у цивільному судочинстві заяви про встановлення фактів з метою призначення та виплати одноразової грошової допомоги за загиблого (померлого) військовослужбовця після відмови у її призначенні органом військового управління або за встановлення спору про право з державою в особі такого органу, крім випадків, передбачених Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». Разом з тим, не виключається вирішення питання про встановлення таких фактів у цивільному судочинстві в порядку позовного провадження за відсутності спору з органом військового управління, але за наявності інших заінтересованих осіб, які претендують на отримання одноразової грошової допомоги, та спору між ними щодо права на призначення й отримання цієї допомоги».

Правовідносини, з приводу яких виник спір у даній справі, є подібними до правовідносин, які є предметом розгляду в справі № 308/17634/23.

П. 10 ч.1 ст. 252 ЦПК України передбачено, що у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (у іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду, суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі.

Враховуючи вищевикладене суд вважає за доцільність застосувати в даному випадку норми п. 10 ч.1 ст. 252 ЦПК України та зупинити провадження по даній справі до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №308/17634/23, оскільки дані справи є подібними.

Відповідно до п. 14 ч.1 ст.253 ЦПК України провадження у справі зупиняється на підставі п.10 ч.1 ст. 252 ЦПК України, - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 253 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання представник третьої особ: Міністерства оборони України про зупинення провадження по справі №701/49/26 - задоволити.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: ОСОБА_2 до Маньківської селищної ради, треті особи: Міністерство оборони України та ІНФОРМАЦІЯ_1 про встановлення факту перебування особи на утримані померлого - зупинити, до закінчення перегляду у касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №308/17634/23.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Маньківський районний суду протягом 15 днів з дня її проголошення.

СуддяІ. Д. Калієвський