УХВАЛА

Про відмову у задоволенні подання

Справа № 495/9913/21

Номер провадження 6/495/99/2026

20 лютого 2026 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Прийомової О.Ю.

за участю секретаря Чибукової О.В.

справа № 495/9913/21,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирнового Максима про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

18 лютого 2026 року до суду надійшло подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирнового Максима про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування клопотання зазначає, що на виконанні у Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Одеського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України старшим державним виконавцем Тирновим Максимом Вікторовичем знаходиться виконавче провадження 77804194 з виконання виконавчий лист № 495/9913/21 виданий 11.04.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, що еквівалентно станом на день подання позову, відповідно до офіційного курсу НБУ 408 213 грн. 00 коп. та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4082, 14 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 , який згідно матеріалів виконавчого провадження є громадянином України.

Відповідно до статей 3, 4, 24, 25, 26 Закону України «Про виконавче провадження», виконавцем 15.04.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов?язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження.

Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини п?ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження".

Згідно матеріалів виконавчого провадження боржник ОСОБА_1 отримав постанову про відкриття виконавчого провадження особисто 16.04.2025, відповідно до якої йому повідомлено про відкрите виконавче провадження ВП № 77804194 та зобов?язано подати протягом 5 робочих днів декларацію про доходи та майно, та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

07.05.2025 боржник надав до Відділу податкову декларацію про майновий стан та доходи. Жодних пояснень від боржника ОСОБА_1 або його представника, щодо невиконання рішення суду до Відділу не надходило.

На запит до ДФС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб отримано відповідь - інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня.

На запит до ДФС про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, на який отримано відповідь: 2 - юридичну особу або фізичну особу підприємця знято з обліку у контролюючих органах.

Згідно відповіді на запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів - інформацію не знайдено.

На запит до ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи отримано відповідь - інформацію не знайдено.

У ході проведення виконавчих дій, встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Одеській області (м. Арциз), де отримує пенсію у розмірі 11364,24 грн.

Згідно Закону України від 15.03.2022 № 2129-Х «Про внесення змін до розділу ХІІ

«Прикінцеві положення» Закону України «Про виконавче провадження»» (зі змінами)

відрахування тимчасово, на період до припинення або скасування воєнного стану на території України припиняється звернення стягнення на пенсію (крім рішень про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров?ю або смертю внаслідок кримінального правопорушення, та рішень, боржниками за якими є громадяни Російської Федерації).

Державним виконавцем було винесена постанова про арешт коштів боржника, які містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику ОСОБА_1 .

Згідно постанови про арешт майна боржника від 15.04.2025 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1

Відомості про арешт було внесено до ДРРІНМ та ДРОРМ.

Згідно довідки з ДРРПНМ та РПВНМ, ДРІ ЄРБВОНМС встановлено, що за боржником відсутні відомості про речові права на нерухоме майно.

11.11.2025 року на адресу Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 , який просить у разі ухилення боржника від виконання рішення суду вжити заходів для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що рішення боржником не виконано, просить розглянути подання та винести ухвалу, якою тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України фізичну особу - боржника ОСОБА_1 , дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 до виконання зобов?язань, покладених на нього виконавчий лист № 495/9913/21 виданий 11.04.2025 про стягнения з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 15 000 доларів США, що еквівалентно станом на день подання позову, відповідно до офіційного курсу НБУ 408 213 грн. 00 коп. та стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4082, 14 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає подання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

У вищеописаному поданні старший державний виконавець Максим Тирновий просив подання розглянути без участі державного виконавця та задовольнити його.

Враховуючи викладене, суд розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, державного виконавця, за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

За результатами дослідження матеріалів справи, ретельної перевірки всіх наданих доказів, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 10 лютого 2025 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області ухвалено рішення, яким позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості задовольнити. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, що еквівалентно станом на день подання позову, відповідно до офіційного курсу НБУ 408 213 грн. 00 коп. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 4082, 14 грн.

11 квітня 2025 року Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області видав виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 15 000 доларів США, що еквівалентно станом на день подання позову, відповідно до офіційного курсу НБУ 408 213 грн. 00 коп.; судового збору у розмірі 4082, 14 грн.

16 квітня 2025 року ОСОБА_1 особисто отримав постанову про відкриття виконавчого провадження.

15 квітня 2025 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрите виконавче провадження № 77804194.

15 квітня 2025 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт на кошти боржника.

15 квітня 2025 року старшим державним виконавцем Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби у Білгород-Дністровському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) накладено арешт на майно боржника.

07.05.2025 боржник надав до Відділу податкову декларацію про майновий стан та доходи.

11.11.2025 на адресу Відділу надійшла заява стягувача ОСОБА_2 , який просить у разі ухилення боржника від виконання рішення суду вжити заходів для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Відомості про арешт було внесено до ДРРІНМ та ДРОРМ.

Згідно довідки з ДРРПНМ та РПВНМ, ДРІ ЄРБВОНМС встановлено, що за боржником відсутні відомості про речові права на нерухоме майно.

На запит до ДФС про реєстраційні номери облікових карток платників податків та/або джерела отримання доходів боржників - фізичних осіб отримано відповідь - інформація щодо джерел отримання доходів в ДРФО відсутня.

На запит до ДФС про наявні рахунки у боржників - юридичних осіб та/або фізичних осіб - підприємців, а також рахунки, відкриті боржником - юридичною особою через свої відокремлені підрозділи, на який отримано відповідь: 2 - юридичну особу або фізичну особу підприємця знято з обліку у контролюючих органах.

Згідно відповіді на запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів - інформацію не знайдено.

На запит до ПФУ про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи отримано відповідь - інформацію не знайдено.

Нормативне обґрунтування. Оцінка аргументів сторін, висновки суду.

Так, виконавець під час здійснення виконавчого провадження має, зокрема, право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів (п.19 частина третя ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»).

У п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадянам України», наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо: він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

За своїм змістом словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п.5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» та у п.19 частини третьої ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, що встановлено ч. 1 ст. 441 ЦПК України.

У відповідності до ч. 3 ст. 441 ЦПК України, суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 313 ЦК України, фізична особа має право на свободу пересування.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, підлягає з`ясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський Суд підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином: у відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку із неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише тоді, коли сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського Суду від 13 листопада 2003 за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78-82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою «Луордо проти Італії » (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

У пункті 50 вказаного рішення Європейський Суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами Рішення Європейського Суду від 23 червня 1981 р. за справою «Ле Конт,

Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, N 43, §60)...».

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин. Такий висновок викладений Верховним Судом в постанові від 28 жовтня 2020 року у справі №331/8536/17-ц.

Відповідно до роз`яснень Верховного Суду щодо судової практики вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 1 лютого 2013 року, поняття «ухилення від виконання зобов`язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим, з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Отже, відсутність майна чи достатньої суми грошових коштів, а також самого боржника за місцем реєстрації не свідчить про вчинення свідомих дій боржником, спрямованих на ухилення від виконання судового рішення.

З аналізу наданих державним виконавцем матеріалів, не вбачається, що на момент звернення державного виконавця з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, існував об`єктивно наявний факт навмисного чи свідомого ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобов`язання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві виїзду за межі України, тому в задоволенні подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирнового Максима Вікторовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст.247, 258, 260, 353, 441 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Білгород-Дністровського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Тирнового Максима про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника-фізичної особи ОСОБА_1 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Ухвала може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя: