Справа № 496/2217/24
Провадження № 2/496/1727/26
28 січня 2026 року м. Біляївка
Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пасечник М.Л.
за участю секретаря - Кабанової К.С.
представника третьої особи - Чабан О.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовомОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить суд позбавити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
В обґрунтування позову зазначено, що 24.07.2014 року позивач та відповідач уклали шлюб. В період шлюбу народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Подружнє життя не склалося, тому до Біляївського районного суду Одеської області позивачем подано позов про розірвання шлюбу з ОСОБА_6 . На даний час місце перебування відповідача невідоме, вона залишила родину, діти проживають з позивачем. У зв`язку з тим, що мати дітей не здійснює свої батьківські обов`язки належним чином, позивач змушений був звернутись до органу опіки та піклування за місцем свого проживання з метою вирішення питання щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав по відношенню до своїх неповнолітніх дітей. ОСОБА_1 звернувся до Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області з відповідною заявою, де отримав роз`яснення, що висновок органу опіки та піклування, затверджений рішенням виконавчого комітету ради, про доцільність позбавлення матері батьківських прав по відношенню до її неповнолітніх дітей може бути наданий суду під час розгляду справи в судовому порядку. Позивач вважає, що на сьогоднішній день існують наявні та обґрунтовані причини для позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки діти на даний час проживають з ним, натомість мати не приймає участі в житті дітей протягом тривалого часу та не надає матеріальної допомоги на їх утримання. Діти вкрай потребують допомоги і підтримки матері, так як позивач один утримує їх на мінімальну заробітну плату. Відповідач участі (або навіть наміру) в будь-якій формі у вихованні, матеріальному забезпеченні власних дітей не приймає абсолютно, її місце знаходження невідоме. ОСОБА_3 ухиляється від виконання своїх обов`язків, що виражається, зокрема, у тому, що вона не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, а саме: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкується з дітьми взагалі, що порушує їх нормальне самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їхнього внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти тощо, у зв`язку з чим має бути позбавлена батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей. У зв`язку з викладеним, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Позивач у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, підтвердив обставини, викладені у позові.
Представник третьої особи у судовому засіданні позов підтримала.
Малолітній ОСОБА_4 , у присутності психолога Муренко О.В. , у судовому засіданні пояснив, що з мамою не спілкується, не пам`ятає як її звати. Батько водив в дитячий садок, піклується про нього. ОСОБА_4 проживає з батьком, дідусем та сестрою.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача до суду не надходило. Відзив на позовну заяву не надала.
Згідно з положеннями ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Отже, враховуючи згоду позивача на проведення заочного розгляду справи, відсутність відзиву на позовну заяву, належне повідомлення відповідача, який причини неявки не повідомив, суд доходить висновку про можливість розгляду справи в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи,малолітнього ОСОБА_4 дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_5 народилася ІНФОРМАЦІЯ_5 , батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 .
Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 27.02.2024 року, за місцем проживання ОСОБА_1 разом з дітьми ОСОБА_4 та ОСОБА_5 умови проживання добрі, діти забезпечені усім необхідним, у сім`ї дружні стосунки. У акті зазначено, що мати залишила дітей з батьком та виїхала за кордон у 2018 році.
Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 проживають разом з батьком та знаходяться на його утриманні, що підтверджується довідкою Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області №102 від 05.02.2024 року.
Заочним рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 30.05.2023 року по справі №496/2119/23 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.
Діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 навчаються у Опорному закладі Василівський ліцей Вигодянської сільської ради, за місцем навчання характеризуються позитивно, що підтверджується відповідними характеристиками. Батько ОСОБА_1 приділяє належну увагу вихованню та навчанню дітей.
ОСОБА_1 за місцем роботи в ПП «ОСОБА_7» характеризується позитивно, що підтверджується характеристикою від 05.02.2024 року.
Орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відносно її малолітніх дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , доньки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується висновком, затвердженим рішенням виконавчого комітету Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області №933 від 24.05.2024 року.
Частиною 1 ст. 5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» (далі-Закон) кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 11 Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону ( ч.ч. 1, 2, 6 ст. 12 Закону).
Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
У відповідності до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Згідно ст. 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття (ч.2 ст. 51 Конституції України).
Згідно зі ст.ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю.
Згідно ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.
Відповідно до положень СК України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав.
Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 16 зазначеної Постанови передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06.05.2020 року в справі №753/2025/19).
В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.11.2017 року по справі № 211/559/16-ц зазначено, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.
При вирішенні судом вимог позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батьків до дітей, бажання спілкуватися і брати участь у їх вихованні.
11.07.2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати, зокрема, два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним.
Частиною 5 ст. 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
Наявний в матеріалах справи висновок органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно її дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , суд вважає достатньо обґрунтованим та таким, що не суперечить інтересам дітей.
Так, в ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_3 не приймає участі у вихованні її дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, навчанням, не забезпечує належні умови проживання дітей, не проявляє належної любові та турботи, не створює умов для отримання ними освіти, не піклується про їхній фізичний і духовний розвиток, проживає окремо.
Вказані факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування відповідачем виконанням батьківських обов`язків по догляду та вихованню дітей. ОСОБА_3 за власною ініціативою самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дітей, без поважних причин залишила їх без материнської уваги та турботи,що є підставою для позбавлення її батьківських прав.
Сукупність досліджених доказів, які суд визнає належними та допустимими, свідчить про винну поведінку відповідача, навмисне ухилення від виконання батьківського обов`язку щодо виховання та розвитку дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , піклування про їхнє здоров`я, фізичний, духовний розвиток, зайняття підготовкою до самостійного життя.
Будь-які об`єктивні причини ухилення ОСОБА_3 від виконання обов`язків по вихованню, утриманню дітей відсутні.
В свою чергу, відповідач у судове засідання не з`явилася та не навела суду жодної обставини, яка б спростовувала надані позивачем докази та позовні вимоги взагалі.
Між інтересами дітей та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага, і при дотриманні такої рівноваги особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Батьківські права засновані на спорідненості батьків з дітьми, водночас ухилення від виконання батьківських обов`язків є в силу закону підставою для позбавлення батьківських прав.
На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок Органу опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області, досліджені судом докази, пояснення позивача, представника третьої особи, малолітнього ОСОБА_4 , суд вважає за необхідне позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , і таке рішення буде відповідати інтересам дітей.
Керуючись ст.ст. 150, 164, 165 СК України, ст.ст. 12, 13, 76-81, 89, 259, 263-265, 272, 280-284, 353, 354 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Орган опіки та піклування Вигодянської сільської ради Одеського району Одеської області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.
Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) батьківських прав відносно її дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст судового рішення виготовлено 30.01.2026 року.
Суддя М.Л. Пасечник