Справа № 953/2434/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2026 року

Київський районний суд міста Харкова у складі судді Вітюка Р.В. розглянув цивільну справу №953/2434/22 за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу,

ВСТАНОВИВ:

18.02.2026 до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Обертович Д.М., відповідно до якої останній просить визнати поважними причини пропуску строку на звернення з заявою про скасування судового наказу, поновити строк для подання заяви про скасування судового наказу, скасувати судовий наказ Київського районного суду м. Харкова від 07.03.2024 у справі № 953/2434/22.

Заява обґрунтованим тим, що боржник не визнає суму заборгованості, оскільки у неї немає жодної заборгованості перед заявником.

Подана заява не відповідає вимогам, передбаченим статтею 170 ЦПК України з огляду на таке.

Відповідно до пункту 4 частини третьої статті 170 ЦПК України заява про скасування судового наказу має містити, зокрема, наказ, що оспорюється.

У тексті заяви представник боржника вказує, що 22 лютого 2922 року Київським районним судом м. Одеси видано судовий наказ, однак в прохальній частині заяви просить скасувати судовий наказ виданий Київським районним судом м. Харкова від 07.03.2024 у справі 953/2434/22.

З матеріалів цивільної справи № 953/2434/22 вбачається, що Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.11.2020 по 01.02.2022 в розмірі 2 590,05 гривень 22.02.2022.

При цьому до заяви про скасування наказу боржниця не додає самого наказу, який оспорює в порушення пункту 4 частини третьої статті 170 ЦПК України, що також позбавляє суд можливості ідентифікувати, який саме судовий акт, якого суду оскаржує заявниця

За таких обставин, суд дійшов висновку, що з поданої представником ОСОБА_1 адвокатом Обертович Д.М. заяви про скасування судового наказу неможливо встановити, який саме судовий наказ просить скасувати заявник, що суперечить вимогам пункту 4 частини третьої статті 170 ЦПК України та, ураховуючи принцип диспозитивності (стаття 13 ЦПК України), суд не може самостійно, замість заявника визначати його вимоги. А тому у суду відсутня можливість розглянути подану заяву по суті, оскільки заявником не дотримано порядку її подання та допущено недоліки у самій заяві, а саме вказано різні накази суду, суди, які їх видавали і дати їх ухвалення.

Наслідок недотримання вказаної вимоги встановлено у частині шостій статті 170 ЦПК України, згідно з якою у разі подання неналежно оформленої заяви про скасування судового наказу суддя постановляє ухвалу про її повернення без розгляду.

Отже, оскільки заява про скасування наказу не містить чітко зазначеного судового наказу, який просить скасувати боржниця, така заява підлягає поверненню без розгляду на підставі частини шостої статті 170 ЦПК України.

У зв`язку з викладеним, суд не розглядає клопотання боржниці про поновлення строку для звернення з відповідною заявою.

Керуючись ст. 2, 170, 259 - 261, 353 - 355 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу повернути боржнику без розгляду.

Роз`яснити боржнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили негайно після її підписання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Роман ВІТЮК