18.02.26 Справа №469/198/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року селище Березанка

Березанський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді - Тавлуй В. В.,

за участю секретаря судового засідання - Надич В.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 - не з`явилась,

представник позивача ОСОБА_2 - не з`явилась,

представник відповідача

ТОВ «Південь Агро Інвест» - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» про стягнення заборгованості з орендної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 27 лютого 2025 року звернулась до суду із зазначеною позовною заявою, у якій, посилаючись на невиконання відповідачем умов договору оренди землі щодо сплати орендної плати за 2024 рік, просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість з орендної плати у розмірі 15434,51 грн. за договором оренди земельних ділянок площею 7,2177 га кадастровий номер :16:000:0036 та площею 0,0164 га кадастровий номер :18:000:0306 та пеню за період з вересня 2024 року по лютий 2025 року у розмірі 2793,65 грн.

На обгрунтування заявлених вимог позивачка зазначала, що їй на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 1094247 від 12 березня 2005 року належать земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,236 га на території Дмитрівського старостинського округу Березанської селищної ради Миколаївської області, а саме земельна ділянка площею 7,2177 га кадастровий номер :16:000:0036 та земельна ділянка площею 0,0164 га кадастровий номер :18:000:0306 .

На підставі договору оренди землі № 40 від 29 листопада 2007 року позивач передав вказані земельні ділянки в оренду ТОВ "ІМ. КЛ. Петровського"; 01 жовтня 2017 року сторони підписали додаткову угоду до договору оренди, за якою зі згоди орендодавця відбулось відступлення прав та обов"язків первинним орендарем ТОВ "ІМ. КЛ. Петровського" на користь нового орендаря ТОВ "Південь Агро Інвест", та сторони домовились викласти договір оренди землі у новій редакції.

За вказаним договором земельні ділянки перебувають в оренді у відповідача строком до 31 грудня 2024 року зі сплатою орендної плати орендарем у грошовій формі у розмірі 8,82% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 17080,21 грн. за рік оренди земельної ділянки №1 та 38,81 грн. за рік оренди земельної ділянки №2, не пізніше 01 вересня поточного року; у разі невнесення орендної плати у визначені цим договором строки справляється пеня у розмірі 0.1% від несплаченої суми за кожний день прострочення. Проте відповідачем порушено взяті за договором оренди землі зобов`язання щодо сплати орендної плати, у зв`язку з чим виникла заборгованість з виплати орендної плати за 2024 рік у розмірі 15434,51 грн., що обраховується з урахуванням індексації, визначеної відповідно до п.4.4 Договору оренди землі, та з вирахуванням податків у розмірі 19,5 % (податок та військовий збір), і нараховано пеню у розмірі 2793,65 грн.

04 березня 2025 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.21).

У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися; представник позивачки Бенедюк Л.О. подала до суду заяву про розгляд справи без їх участі та підтримання позовних вимог (а.с.60).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином.

22 серпня 2025 року від представника відповідача Приходька І.С. до суду надійшла заява, у якій він заперечував проти позову, зазначивши, що затримка виплати орендної плати відбулась через введення військового стану в Україні у зв`язку з військовою агресією російської федерації, а тому вважає, що відповідно до ст.617 ЦК України, 6 ч.6 ст.762 ЦК України відповідач звільняється від відповідальності за порушення строків виплати орендної плати, оскільки порушення сталося не з його вини, що також зазначено в листі Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року, яким засвідчено форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) (а.с.37-38).

Представник позивача ОСОБА_2 25 серпня 2025 року надала додаткові пояснення на заяву представника відповідача, у яких зазначила, що відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2024 рік, та не доведено наявність підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання умов договору (а.с.40-41).

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК №094247, виданого 12 березня 2005 року Березанською райдержадміністрацією Миколаївської області та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №257, позивачка ОСОБА_1 є власником земельної ділянки № НОМЕР_1 площею 0,16 га кадастровий номер :18:000:0306 та ділянки № НОМЕР_2 площею 7,22 га кадастровий номер :16:000:0036 (а.с.11).

01 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 , первісним орендарем ТОВ Ім. КЛ.Петровського та новим орендарем ТОВ "Південь Агро Інвест" укладено додаткову угоду до договору оренди землі № 40 від 29 листопада 2007 року, згідно з якою відбулось відступлення прав і обов"язків орендаря ТОВ "ім.КЛ.Петровського" новому орендареві ТОВ "Південь Агро Інвест", якому за новою редакцією договору оренди землі передано в оренду земельні ділянки площею 7,2177 га та 0,0164 га з кадастровими номерами відповідно :16:000:0036 та :18:000:0306, нормативною грошовою оцінкою 193653,19 грн. та 440,02 грн. відповідно; договір укладено терміном до 31 грудня 2024 року; п.4.1. угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8,82% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 17080,21 га та 38,81 грн. за рік оренди; із цієї суми орендарем як податковим агентом утримуються податки (збори), передбачені чинним законодавством України (п.4.2.); відповідно до п.4.4 договору обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки приватної власності здійснюються з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування (в залежності від того, яка з подій сталася раніше), при цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування; пунктом 4.5. угоди визначено, що орендна плата вноситься орендарем не пізніше 01 вересня поточного року; згідно з п.4.6 розмір орендної плати переглядається один раз на 7 років; згідно з п.4.7. у разі невнесення орендної плати у строки, визначені договором, справляється пеня у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення; орендар зобов`язаний вчасно сплачувати всі належні орендні платежі (п.9.4) (а.с.12-13).

Право власності позивача на земельні ділянки та право оренди відповідача на підставі додаткової угоди до договору оренди землі зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.14-15).

16 січня 2025 року позивачка направила на адресу ТОВ «Південь Агро Інвест» письмову заяву, в якій просила виплатити заборгованість з орендної плати за 2024 рік (а.с.17).

Указану заяву отримано ТОВ «Південь Агро Інвест» 22 січня 2025 року, що підтверджується зворотнім повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення (а.с.18).

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Правовідносини сторін за договором оренди землі регулюються спеціальним Законом України «Про оренду землі», ЗК України та загальними нормами ЦК України.

Відповідно до вимог ст.124 ЗК України передача землі в оренду здійснюється на підставі цивільно-правової угоди.

Як визначено ч.1 ст.93 ЗК України, ст.1 Закону України «Про оренду землі» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У ст.6 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендарі набувають право оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених ЗК України, ЦК України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

Згідно з вимогами ст.13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частиною 1 статті 19 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Відповідно до ч.1 ст.407 ЦК України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Отже, користуватися земельною ділянкою приватної власності можливо на праві оренди, підставою для якої є договір, відповідно до якого сплачується орендна плата.

Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У ст.21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Згідно з положеннями ст.24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря, зокрема, своєчасного внесення орендної плати; на підставі ст.25 вказаного Закону орендар зобов"язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати орендну плату за земельну ділянку.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що позивачці не виплачена орендна плата за користування земельними ділянками за 2024 рік, про що позивачка повідомляла відповідача, проте відповіді не отримала; відповідачем викладені у позовній заяві обставини та надані позивачем розрахунки не спростовано та не надано будь-який належних і допустимих доказів, які підтверджують відсутності вини відповідача у порушенні зобов`язання щодо внесення орендної плати.

Тому суд дійшов висновку, що у відповідача дійсно виникла заборгованість з виплати орендної плати позивачці за 2024 рік, розмір якої визначається з вирахуванням податків та зборів, що підлягають сплаті відповідно до законодавства України.

Відповідно до підпункту l6.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України (далі - ПК України) платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Податковим обов`язком визнається обов`язок платника податку обчислити, задекларувати та/або сплатити суму податку та збору в порядку і строки, визначені Податковим кодексом України (пункт 36.1 статті 36 ПК України).

Виконання податкового обов`язку може здійснюватися платником податків самостійно або за допомогою свого представника чи податкового агента (пункт 36.4 статті 36 ПК України).

Згідно з п.164.2.5 ст.164 Податкового Кодексу України (далі - ПК України), до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід від надання майна в лізинг, оренду або суборенду (строкове володіння та/або користування), визначений у порядку, встановленому п.170.1 ст.170 цього Кодексу.

У відповідності до положень п.170.1.1 ст.170 ПК України податковим агентом платника податку - орендодавця щодо його доходу від надання в оренду (емфітевзис) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар.

Відповідно до п.4.1. додаткової угоди від 01 жовтня 2017 року, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в розмірі 8,82% нормативної грошової оцінки земельних ділянок, що складає 17080,21 грн. та 38,81 грн. за рік, усього 17119,02 грн. (а.с.12).

Тобто розмір орендної плати за 2024 рік за укладеним сторонами договором оренди землі становить 17119,02 грн., за кожен рік, з яких відповідачем як податковим агентом мають утримуватися податки (збори), передбачені чинним законодавством України, що відповідає положенням п.4.2 додаткової угоди до договору оренди землі та підпункту 170.1.1 п. 170.1 ст. 170 Податкового кодексу України, яким визначено, що податковим агентом платника ПДФО орендодавця щодо його доходу від надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, земельної частки (паю), майнового паю є орендар, при цьому об`єкт оподаткування визначається виходячи з розміру орендної плати, зазначеної в договорі оренди, але не менше ніж мінімальна сума орендного платежу, встановлена законодавством з питань оренди землі.

Таким чином, розмір річної орендної плати з урахуванням вирахуваних податків становить 13780,81 грн., а саме: 17119,02 грн. х 19,5% (податок на доходи з фізичних осіб 18% та військовий збір 1,5%) = 3338,21 грн. (сума щорічного утриманого податку); 17119,02 грн. 3338,21 грн. = 13780,81 грн.

Договором або законом може бути встановлено періодичний перегляд, зміну (індексацію) розміру плати за користування майном (частина третя статті 762 ЦК України).

Зокрема, сторони в договорі найму можуть встановити, що: розмір плати за користування за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування розміру плати за попередній місяць на індекс інфляції за поточний місяць; плата за користування підлягає індексації. Індексація проводиться наймачем шляхом множення розміру орендної плати, визначеного в пункті договору, на коефіцієнт індексації, що розраховується як добуток індексів інфляції за 12 календарних місяців, що передують місяцю, в якому виплачується плата за користування.

Істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату (абз.4 ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»).

Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди (ч.3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі»).

Судом встановлено, що сторони договору оренди землі погодили обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки з урахуванням індексації на рік виплати/нарахування; при цьому коефіцієнт індексації для орендної плати застосовується станом на 01 січня року виплати/нарахування (п. 4.4 додаткової угоди), у подальшому зміни в письмовій формі до договору оренди не вносилися.

Умови договору свідчать про те, що сторони не передбачили в договорі правил обчислення орендної плати з індексом інфляції та заборони використання індексу інфляції при розрахунку орендної плати.

Тому з урахуванням принципів цивільного права, зокрема добросовісності, справедливості та розумності і тлумачення умов договору оренди на користь його дійсності, чинності та виконуваності, суд вважає, що коефіцієнт інфляції має обчислюватися для орендної плати по договору оренди земельної ділянки за відповідний рік, як добуток індексів інфляції з січня по грудень 2024 рік.

Тому, з урахуванням принципу належного виконання зобов`язання орендар був зобов`язаний сплатити орендодавцеві орендну плату за вказаний рік з індексом інфляції, як про це домовилися сторони в договорі.

Виходячи з наданих позивачем розрахунків індексації за 2024 рік, розмір орендної плати за 2024 рік з урахуванням індексу інфляції становить 15434,51 грн. (13780,81 грн. (розмір заборгованості) х 112,0% (сукупний індекс інфляції за 2024 рік)).

На час розгляду справи підтвердження виплати позивачці заборгованості з орендної плати відповідачем суду не надано, а тому він зобов`язаний сплатити зазначену заборгованість.

Сторони у п.4.7. додаткової угоди від 01 жовтня 2017 року передбачили відповідальність орендаря у вигляді стягнення неустойки (пені) у разі прострочення виплати орендної плати, у розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожний день прострочення.

Пунктом 3 ч.1 ст.611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (ч.1 ст.546 ЦК України).

Відповідно до ст. 549 ЦК України пенею є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Посилання відповідача на затримку виплати орендної плати за 2024 рік з поважних причин та наявність обставин непереборної сили суд не бере до уваги з таких підстав.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 внаслідок військової агресії уведено воєнний стан в Україні строком на 30 діб з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року. Строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався та діє по сьогодні.

У постанові Верховного Суду від 14 червня 2022 року в справі № 922/2394/21 зазначено, що «статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Так, форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку. Таких висновків дотримується Верховний Суд у постанові від 16 липня 2019 року у справі №917/1053/18 та у постанові від 09 листопада 2021 у справі № 913/20/21».

Сторони у пунктах 13.1 та 13.2 додаткової угоди домовились, що за невиконання або неналежне виконання договору сторони несуть відповідальність відповідно до закону та цього договору. Сторона, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності, якщо вона доведе, що це порушення сталося не з її вини.

Тобто будь-яких обставин, які сторони вважають форс-мажорними, вони у договорі оренди не визначили.

Відповідач, обґрунтовуючи свої заперечення, посилається на лист Торгово-промислової палати України від 28 лютого 2022 року № 2924/02.0-7.1, у якому ТПП України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтверджує, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Відповідно до статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо.

Згідно з наведеними положеннями закону та висновками Верховного Суду, у разі, якщо боржник (у даному випадку орендар ТОВ «Південь Агро Інвест») посилається на причину невиконання зобов`язання на наявність обставин, які він вважає форс-мажорними, він має надати докази того, що саме ці обставини перешкодили йому у виконанні зобов`язань.

З матеріалів справи встановлено, що відповідач обмежився лише посиланням на військові дії на території України та Миколаївської області зокрема, але не надало доказів на підтвердження того, які саме обставини (окупація територій, де розташовані орендовані земельні ділянки; їх безпосередня близькість до зони бойових дій, невихід працівників на роботу тощо) вплинули на господарську діяльність підприємства; докази отримання відповідачем відповідного сертифіката Торгово-промислові палати в Україні із засвідченням таких обставин суду не надані, тобто відповідачем не доведено належними, достатніми та допустимими доказами існування форс-мажорних обставин, які б перешкоджали йому виконати передбачений договором сторін обов`язок з виплати позивачу орендної плати за 2022 рік.

Суд зважає, що наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22 грудня 2022 року № 309 "Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією" територія Березанської об"єднаної селищної громади не віднесена та не відносилась до цього Переліку.

Отже, відповідач не довів наявність підстав для звільнення його від відповідальності за невиконання умов договору, наведені позивачем розрахунки не спростував, тому вимоги позивача про стягнення з відповідача пені грунтуються на вимогах закону та договору.

За умовами договору орендодавець має право на отримання пені за затримку у виплаті орендної плати в розмірі 0,1% від несплаченої суми за кожен день прострочення (п.4.7 додаткової угоди).

З урахуванням наданих доказів та в межах пред`явлених вимог, пеня підлягає обрахуванню за 2024 рік за період з 02 вересня 2024 року, який є наступним днем після встановленого у п.4.5 договору останнього дня внесення орендної плати ("не пізніше 01 вересня поточного року"), до дня звернення з позовом до суду, тобто до 27 лютого 2025 року.

Згідно із розрахунком пені, наданим позивачем, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пеня за період з 02 вересня 2024 року по 27 лютого 2025 року у розмірі 2793,65 грн. (15434,51 грн. (сума заборгованості з орендної плати за період з 02 вересня 2022 року по лютий 2025 року) х 0,1 /100 * 181 днів прострочення виконання зобов`язання).

Суд вважає, що виходячи з меж позовних вимог, з урахуванням взятого позивачем за основу розрахунку розміру орендної плати, дат виникнення заборгованості та кількості днів прострочення до моменту звернення до суду з позовом визначена позивачем сума пені підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені ним судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 13, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» про стягнення заборгованості за оренду землі задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (, місцезнаходження: 57440, Миколаївська область, Миколаївський район, с.Калинівка, вул.Центральна, 1) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , заборгованість за Договором оренди землі №40 від 29.11.2007 року, визначену згідно додаткової угоди до Договору оренди землі б/н від 01.10.2017 року, за 2024 рік у сумі 15434,51 грн. та 2793,65 грн. пені за період 02.09.2024 року 27.02.2025 року, а всього стягнути 18228 (вісімнадцять тисяч двісті двадцять вісім) гривень 16 копійок.

На підставі ст.ст.133, 141 ЦПК України стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Південь Агро Інвест» (, місцезнаходження: 57440, Миколаївська область, Миколаївський район, с.Калинівка, вул.Центральна,1) на користь ОСОБА_1 1211,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Дата складення повного судового рішення 18 лютого 2026 року.

Суддя: