Провадження № 2/487/1643/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 суддя Заводського районного суду м. Миколаєва Лагода А.А. в м. Миколаєві, вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

22.12.2025 позивач через систему «Електронний суд» звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з вказаним позовом до ТОВ «ГК «Нафтогаз України» про стягнення моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.10.2025 у справі №490/2988/25 задоволено частково вимоги ТОВ «ГК «Нафтогаз України» стягнуто з ОСОБА_1 борг за поставлений природний газ за об`єктом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в сумі 628,59грн. та судовий збір в сумі 39,05 грн. Також вказаним вище рішенням суду зустрічний позов ОСОБА_1 задоволено та зобов`язано ТОВ «ГК «Нафтогаз України» виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 (ЕІС код 56ХМ24А53406548Y) по квартирі АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що на теперішній час судове рішення у справі №490/2988/25 з боку ТОВ «ГК «Нафтогаз України» не виконано. Вказані обставини завдають моральних страждань позивачу, що стало підставою для звернення з позовом до суду.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 05.01.2026 передано справу за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. В ухвалі суд зауважує, що зазначені правовідносини виникли з договору про надання послуг з постачання природного газу побутовому споживачу та за своєю правовою природою є правовідносинами у сфері захисту прав споживачів. Позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 . та в силу ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане провадження 18.02.2026 передано у провадження судді Лагоди А.А.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Відповідно до ст. 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, закріпленого у п.1 ст.6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається «належний суд», тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Отже, поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Згідно з ч. 2 ст. 27 ЦПК України позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач ТОВ «ГК «Нафтогаз України» () зареєстроване за адресою: м. Київ, вул. Шолуденка, 1, яку вказує позивач в позові, що не відноситься до територіальної юрисдикції (підсудності) Заводського районного суду м. Миколаєва.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно ч.5 ст.28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

Позов обґрунтовано невиконанням з боку відповідача рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.10.2025 у справі №490/2988/25, а не умов договору між постачальником природного газу та споживачем, що виключає застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» та застосування ч.5 ст.28 ЦПК України.

Крім того, згідно ч. 1 ст.30 ЦПК України вимоги, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Як вбачається з постанови від 10.04.2019 у справі № 638/1988/17 Верховний Суд зазначив, що житлово-комунальні послуги надаються за місцем знаходження нерухомого майна, а тому позови про стягнення заборгованості з їх оплати повинні пред`являтися за місцем знаходження цього майна за правилами виключної підсудності.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 07.07.2020 у справі № 910/10647/18 вказала на те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

У постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2390/18 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що словосполучення "з приводу нерухомого майна" необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення. Тому до спорів, предметом яких є стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, який укладений щодо користування нерухомим майном, поширюються норми про виключну підсудність.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 03.10.2025 у справі №490/2988/25 зобов`язано ТОВ "ГК "Нафтогаз України" виключити з обліку по особовому рахунку № НОМЕР_1 (ЕІС код 56ХМ24А53406548Y) по квартирі АДРЕСА_1 заборгованість у сумі 48105,53 грн. Отже, питання по рішенню вказаного суду стосувалось нерухомого майна яке розташоване територіально в Центральному районі міста Миколаєва.

Відповідно, справа не підсудна Заводському районному суду м. Миколаєва.

За правилами ч. 9 ст. 187 ЦПК України, якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд надсилає справу за підсудністю в порядку, встановленому ст. 31 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Керуючись ст. ст. 4, 27, 28, 31, 32 ЦПК України, суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», про стягнення моральної шкоди, повернути на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва (54000, м. Миколаїв, вул. Захисників Миколаєва, 41/12).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Суддя А.А. Лагода