Справа № 553/2887/22
Провадження № 4-с/553/1/2026
У Х В А Л А

Іменем України

17.02.2026м. Полтава

Подільський районний суд міста Полтави у складі:

головуючої - судді Подмаркової Ю.М.,

за участі: секретаря судового засідання - Макаренка Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Полтаві скаргу адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни в інтересах ОСОБА_1 на дії (рішення) старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Таміли Іванівни,

в с т а н о в и в:

Адвокат Сергієнко Т.Г. звернулась до суду в інтересах ОСОБА_1 зі скаргою на дії (рішення) старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Таміли Іванівни, в якій просить: поновити процесуальний строк на оскарження постанови, як такий, що пропущений з поважних причин; визнати дії (рішення) старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Т.І. з відкриття виконавчого провадження № 79406447 незаконними; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2025 як таку, що винесена з порушенням вимог законодавства; зупинити виконання постанови про відкриття виконавчого провадження до вирішення цієї скарги судом.

На обґрунтування скарги зазначено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.10.2024 у справі № 553/2887/22 задоволено первісний позов, ухвалено: виселити ОСОБА_1 із самовільно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення. У задоволенні зустрічного позову відмовлено. Вказане судове рішення залишено без змін постановою Полтавського апеляційного суду від 26.02.2025 та постановою Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 25.06.2025.

22.10.2022 ОСОБА_1 в мобільному додатку «Дія» надійшло повідомлення про відкриття виконавчого провадження №79406447. Зазначає, що вказана постанова в порушення вимог ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» не надсилалася боржнику, виконавчий документ (виконавчий лист) йому не вручався, його копія відсутня в його розпорядженні. Фактично скаржник не мав можливості ознайомитися з виконавчим документом, перевірити його реквізити, дату видачі, відповідність судовому рішенню, що порушує його право на захист і на справедливу процедуру. Крім того, як стало відомо скаржнику після ознайомлення з документами виконавчого провадження у системі «Реєстр виконавчих проваджень» за відповідним доступом через ідентифікатор, у своїй заяві КП «ЖЕО №2» ПМР вказує на те, що ОСОБА_1 добровільно не виселився з займаного приміщення, та у зв`язку з цим, відповідний виконавчий лист переданий для примусового виконання. Постановою старшого державного виконавця Подільського ВДВС у м. Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 22.10.2025 було постановлено стягнути з ОСОБА_1 виконавчий збір в розмірі 16000,00 грн, у відповідності до ст. 27 ЗУ «Про виконавче провадження». При цьому, зазначає, що відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2025 боржнику встановлено 10 днів для добровільного виконання рішення. Стягувач відповідної вимоги та виконавчого листа боржнику не направляв, тобто з боку органу ДВС має місце передчасне стягнення суми виконавчого збору, що є непомірно великою для інваліда з дитинства, що отримує мінімальну пенсію у 3500 грн.

У скарзі вказує також на те, що в провадженні Подільського районного суду міста Полтави перебуває інша справа № 553/4870/24 за позовом ОСОБА_1 до Полтавської місткої територіальної громади про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, предмет якої безпосередньо пов`язаний з правовими підставами користування спірним житлом, що і зумовило з боку боржника продовження користування квартирою та не виселення його стягувачем. Вирішення даної справи має безпосереднє значення для можливості правомірного виконання рішення про виселення.

Щодо процесуального строку на оскарження постанови, то ОСОБА_1 з дотримання процесуального строку було подано скаргу до суду, однак ухвалою від 07.11.2025 її повернуто. після усунення недоліків, на наступний день скаргу подано повторно. Також просить врахувати тотальні блекаути та військовий стан.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.11.2025, зазначену справу передано в провадження судді Крючко Н.І.

На підставі рішення Першої Дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 17.11.2025 №2463/1дп/15-25 суддю Крючко Н.І. тимчасово відсторонено від здійснення правосуддя.

02.12.2025 розпорядженням керівника апарату Подільського районного суду міста Полтави № 325 призначено повторний автоматизований розподіл судової справи.

Згідно протоколу повторно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.12.2025, зазначену скаргу передано в провадження судді Подмаркової Ю.М.

Розгляд скарги призначено на 11:00 год. 17.02.2026.

У судове засідання представник заявника Сергієнко Т.Г. не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі та без участі скаржника, скаргу підтримує в повному обсязі.

Від представника стягувача КП "ЖЕО № 2 Полтавської міської ради Стрюк Т.М. надійшла заява про розгляд скарги за відсутності представника.

Державний виконавець Мікіта Т.І. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку.

Згідно частини 2 статті 450 Цивільного процесуального кодексу України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи за скаргою, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 01.10.2024 первісний позов Комунального підприємства «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Полтавська міська територіальна громада в особі Полтавської міської ради, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради про виселення з самовільно зайнятого жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення задоволено. Вирішено: виселити ОСОБА_1 із самовільно зайнятого жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення. Стягнуто з ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради про визнання права користування житловим приміщенням відмовлено.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 26.02.2025 рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.10.2024 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 25.06.2025 рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.10.2024 та постанову Полтавського апеляційного суду від 26.02.2025 залишено без змін. Поновлено виконання рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 01.10.2024.

20.08.2025 Комунальне підприємство «Житлово експлуатаційна організація №2» Полтавської міської ради звернулося до Подільського районного суду міста Полтави із заявою про видачу виконавчих листів.

22.10.2025 на підставі виконавчого листа №553/2887/22 виданого 29.08.2025 постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Т.І. від 22.10.2025 відкрито виконавче провадження №79406447.

Того ж дня, 22.10.2025, старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби у місті Полтаві Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікітою Т.І. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та постанову про стягнення виконавчого збору.

Відповідно до статті 449 Цивільного процесуального кодексу України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений для подання скарги строк може бути поновлено судом за наявності поважних причин його пропуску на підставі клопотання особи, яка подає скаргу, що має бути заявлено одночасно зі скаргою.

У разі подання скарги з пропуском строку і за відсутності поважних причин для його поновлення та клопотання особи, яка подає скаргу, така скарга залишається судом без розгляду.

Згідно статті 120 Цивільного процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Відповідно до положень статті 126 Цивільного процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

Відповідно до частин 1, 4, 5 статті 127 Цивільного процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подана заява, скарга, документи тощо), щодо якої пропущено строк.

Пропуск строку, встановленого законом або судом учаснику справи для подання доказів, інших матеріалів чи вчинення певних дій, не звільняє такого учасника від обов`язку вчинити відповідну процесуальну дію.

Про поновлення або продовження процесуального строку суд постановляє ухвалу.

Із змісту наведених правових норм убачається, що підставою для поновлення строку для подання скарги є факт пропуску заявником такого строку з поважних причин.

Поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для заявника подати у встановлений законом строк скаргу до суду. Це також ті обставини, що вказують на безпосереднє унеможливлення або ускладнення можливості вчинення процесуальних дій у визначених законом строк, що виникли об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк.

Крім того, поважність причин пропущеного строку для подання скарги пов`язана не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на заявника.

Перелік причин, які слід вважати поважними, законодавцем не зазначено, а тому суд відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України дає оцінку поважності причин за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.

Право на суд покриває надзвичайно широке поле різноманітних категорій - воно стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур. Своєрідним механізмом, який дозволяє розуміти, тлумачити та застосовувати Конвенцію є практика Європейського суду з прав людини (далі Суд), яку він викладає у своїх рішеннях.

Враховуючи той факт, що право на справедливий суд займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства, Європейський суд у своїй практиці пропонує досить широке його тлумачення.

Як встановлено судом, оскаржувану постанову винесено 22.10.2026.

Частиною 1 статті 28 Закону України "Про виконавче провадження" зазначено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувану, повідомлення стягувану про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.

Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Даних щодо отримання ОСОБА_1 постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2025, матеріали справи не містять.

Вирішуючи питання щодо поновлення пропущеного строку для подачі скарги суд враховує, що боржник вперше звернувся зі скаргою 04.11.2025, яку ухвалою суду від 07.11.2025 повернуто, повторно звернувся зі скаргою 11.11.2025.

З огляду на вищевикладене, зважаючи на критичну ситуацію з енергопостачанням, враховуючи, що строк на скарження пропущено лише на чотири дні, з метою уникнення надмірного формалізму, суд уважає, що слід поновити строк на подання скарги.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства, зокрема, є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України у своєму рішенні від 13.12.2012 у справі № 18-рп/2012 вказав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і поновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави.

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 у справі № 11-рп/2012).

З наведених приписів Конституції України та рішень Конституційного Суду України вбачається декларування законодавцем безумовного права кожного, на чию користь ухвалено судове рішення, на його виконання.

У частинах 2, 4 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом.

Згідно з ч. 1 ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України;

Згідно ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів.

Згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Твердження скарги мають узагальнений характер. Обставини, зазначені у скарзі, не впливають на правомірність винесеної державним виконавцем постанови про відкриття виконавчого провадження.

Доводи про те, що в провадженні суду перебуває справа, вирішення якої пов`язане з правовими підставами користування житлом ОСОБА_1 не підтверджені відповідними доказами та не можуть слугувати підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження.

Отже, виходячи із вищевикладеного, рішення суду набрало законної сили і є обов`язковим до виконання, а держава забезпечує таке виконання у визначеному законом порядку. Державний виконавець діяв в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Однак, представник скаржника просить визнати дії державного виконавця незаконними та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, проте останньою не надано доказів, які свідчили б про неправомірність дій/бездіяльності державного виконавця при примусовому виконання судового рішення, тому суд доходить висновку про відмову в скарзі в цілому.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 13, 76, 81, 447-453 ЦПК України, Законом України "Про виконавче провадження",

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни про поновлення строку на звернення до суду зі скаргою - задовольнити.

Поновити строк для подання скарги на дії (рішення) старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Таміли Іванівни у виконавчому провадженні № 79406447.

У задоволенні скарги адвоката Сергієнко Тетяни Григорівни в інтересах ОСОБА_1 на дії (рішення) старшого державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Полтава Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Мікіти Таміли Іванівни - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 19.02.2026.

Головуюча Ю.М. Подмаркова