Справа № 766/85/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

06.02.2026 року м. Херсон

Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Шестакова Я.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання грошових коштів спільним майном подружжя та поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернувся до Херсонського міського суду з вищезазначеним позовом.

Ухвалою суду від 12.01.2026 року зазначена позовна заява, була залишена без руху оскільки подана з порушенням вимог ст.ст. 175, 177 ЦПК України. Позивачу запропоновано протягом десяти днів, з дня отримання ухвали, усунути зазначені в ухвалі суду недоліки. Позивач був попереджений судом, що у разі невиконання вимог ухвали суду позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачеві.

05.02.2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача надійшла заява на виконання вимог зазначеної ухвали. У поданій заяві представник зазначив, що загальна сума судового збору, яка підлягала сплаті позивачем становить 18773,60 грн., яка сплачена нею у повному обсязі. До того ж зауважено, що оскільки позов поданий до декількох відповідачів то судовий збір за майнові вимоги не сплачується окремо за кожну майнову вимогу.

Оцінивши доводи заявника, суд дійшов висновку, що недоліки, встановлені ухвалою суду від 12.01.2026 року, усунуті не були, з огляду на таке.

З аналізу позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено дві самостійні майнові вимоги.

Перша вимога про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини грошових коштів, що виникли з кількох окремих договорів позики, укладених у різні роки з різними боржниками, та стягнутих на підставі різних судових рішень. Загальний розмір заявленої до поділу суми становить 187500,00 доларів США та 25000,00 євро.

Друга вимога про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1/2 частки за договором позики від 05.03.2014 року у розмірі 650000,00 доларів США.

Зазначені вимоги не є однорідними, оскільки виникають з різних правовідносин, ґрунтуються на різних договорах, мають різний суб`єктний склад, відмінні предмет та межі доказування. Кожна з них становить самостійний об`єкт судового розгляду та потребує окремої правової оцінки.

За таких обставин судовий збір підлягає сплаті окремо: за майнову вимогу до ОСОБА_2 та окремо за майнову вимогу до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 .

Так, Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У зв`язку з наведеним, повернення позовної заяви, недоліки якої не усунуті належним чином після залишення заяви без руху з підстав, передбачених законом, не є порушенням права на справедливий судовий захист.

Згідно із ч. 6 ст.185 ЦПК України, про повернення позовної заяви суд постановляє ухвалу. Копія позовної заяви залишається в суді.

Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів сплати судового збору в належному розмірі з урахуванням самостійного характеру кожної із заявлених майнових вимог, вимоги ухвали суду про усунення недоліків не можуть вважатися виконаними належним чином, у зв`язку з чим позовна заява підлягає поверненню як така, що вважається неподаною.

Керуючись ст.ст.185, 258-261, 353 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання грошових коштів спільним майном подружжя та поділ спільного майна подружжя - вважати неподаною та повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Херсонського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

СуддяЯ. В. Шестакова