Справа № 645/1097/26
Провадження № 2-о/645/50/26
УХВАЛА

Іменем України

19 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Немишлянського районного суду міста Харкова Феленко Ю.В., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про розірвання шлюбу, в порядку окремого провадження.

Заява подана до суду заявницею через підсистему ЄСІТС "Електронний суд".

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Дослідивши заяву з додатками, суд вважає, що подана заява не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому її належить залишити без руху, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно ч. ст. 293 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом.

За змістом ч. 3 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Окремо слід звернути увагу на те, що на відміну від позову про розірвання шлюбу, який може бути пред`явленим одним із подружжя, спільна заява подружжя про розірвання шлюбу подається до суду за підписами сторін (подружжя), а не одним з подружжя.

Окрім того суд звертає увагу, що заява ОСОБА_1 , подана та підписана лише одним із подружжя, заявницею, тоді як в окремому провадженні вимоги про розірвання шлюбу розглядаються за спільною заявою подружжя, яке має дітей або за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

За наведеного слідує, що заява ОСОБА_1 не є спільною заявою подружжя на розірвання шлюбу.

Разом з тим, слід зазначити, що в окремому провадженні вимоги про розірвання шлюбу розглядаються за спільною заявою подружжя, яке має дітей або за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі.

У заяві ОСОБА_1 вказує, що від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Відомостей про те, що інший з подружжя засуджений до позбавлення волі заява також не містить і належним чином засвідчена копія вироку до заяви не додана.

Суд зауважує, що розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК України; за позовом одного з подружжя відповідно дост. 110 СК України.

Статтею 106 СК України регламентовано розірвання шлюбу органом державної реєстрації актів цивільного стану за заявою подружжя, яке не має дітей.

Так, відповідно до положеньст.106 СК України подружжя, яке не має дітей, має право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану заяву про розірвання шлюбу.

Якщо один із подружжя через поважну причину не може особисто подати заяву про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану, таку заяву, нотаріально засвідчену або прирівняну до неї, від його імені може подати другий з подружжя.

Орган державної реєстрації актів цивільного стану складає актовий запис про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання такої заяви, якщо вона не була відкликана.

При цьому заявниця зазначає, що відповідач не надає згоди на розірвання шлюбу що унеможливлює розірвання шлюбу через органи ДРАЦС.

Згідно зі ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ЦПК України, протягом п`яти днів з дня надходження до суду заяви постановляє ухвалу про залишення її без руху. Якщо заявник не усунув недоліки заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається заявникові.

За відсутності підстав для звернення до суду подружжя зі спільною заявою до якої має бути долучено письмовий договір або з заявою одного з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, то ОСОБА_1 має право звернутись до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу.

Керуючись ст.ст. 185, 293, 294, 315 ЦПК України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву ОСОБА_1 про розірвання шлюбу за заявою подружжя - залишити без руху.

Встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків 5 (п`ять) днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у вказаний строк, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя Ю.В. Феленко