Придніпровський районний суд м.Черкаси
Номер провадження2/711/566/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2026 року

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді: Казидуб О. Г.

при секретарі: Шульга А.В.

за участю:

представника позивача адвоката: Рижай А.А.

представника відповідача адвоката: Колєснік В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Холд лімітед» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Холд лімітед» (08129, Київська обл., Бучанський р-н, с. Петропавлівська Борщагівка, вул. Черкаська, 26, ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за спожитий природній газ.

Позовна заява мотивована тим, що позивач здійснює діяльність з провадження господарської діяльності постачання природного газу на території України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.06.2015 року №1684 з урахуванням постанови НКРЕКП №838 від 29.06.2017 року.

Згідно з п.2 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.201 року №2496 за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплатити постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначений договором.

Постачання природного газу побутовим споживачем здійснюється на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачем, затвердженим постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 року. Типовий договір розміщено на офіційному сайті постачальника, Регулятора та опубліковано в газеті «Нова Доба» №102-103 (1607) від 24.12.2015 року.

Вказаний договір є типовим, публічним та укладається на невизначений строк з урахуванням статей 633,634,34 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання(фактичного споживання або сплати рахунку(квитанції)побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Пунктом 2.1 розділу ІІ Типового договору, постачальник зобов`язується постачати природний газ відповідачу в необхідних для нього об`ємах (обсягах), а відповідач зобов`язується своєчасно сплачувати Постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Типовим договором.

Пунктом 32 розділу ІІІ Правил постачання та п.5.2 розділу V Типового договору визначено, що споживач зобов`язується укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи, забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг Постачальника(вартість природного газу) згідно з умовами цього Договору.

Згідно з положеннями п.24 розподілу ІІІ Правил постачання та п.4.3,4.6 Типового договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника природного газу.

При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплата рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця, наступного за розрахунковим.

При здійсненні постачання природного газу в рамках комерційної пропозиції постачальника строк оплати рахунка постачальника визначається комерційною пропозицією постачальника.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором Сторони несуть відповідальність, передбачену Типовим Договором та чинним законодавством (п.8.1 розділу V111 Типового договору).

Згідно умов Типового договору, в порядку визначеному Правилами постачання, ТОВ «Черкасигаз збут» здійснило постачання природного газу боржнику за адресою АДРЕСА_2 для використання в побуті.

В порушення умов типового договору та Правил постачання Боржник оплату за послуги з газопостачання здійснила не в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість за поставлений Постачальником природний газ в період з 01.01.2021 п 30.04.2022 в сумі 29815 грн. 69 коп., яка станом на день подачі позовної заяви відповідачкою не сплачена.

Вказують, що 05.07.2024 року між ТОВ «Черкасигаз збут» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» укладено договір про відступлення права вимоги №05/07-24, у відповідності до якого, первісний кредитор відступає, а новий кредитор приймає право вимоги заборгованості, строк оплати яких настав, які виникли за договором постачання природного газу, які були укладені між ТОВ «Черкасигаз збут» та побутовими споживачами за переліком а в сумах, які зазначені у додатку 1 до цього Договору.

Згідно п.1.2 Договору про відступлення права вимоги, сторони дійшли згоди ,що Новий кредитор набуває Право вимоги до кожного Боржника на підставі акту (актів) приймання-передачі права вимоги, який складається між сторонами на підставі Договору. У такому Акті зазначаються : Боржник(Боржники),щодо яких Новий кредитор набуває Право вимоги, розмір Права вимоги щодо окремого боржника без урахування пені та трьох процентів річних, загальний розмір Права вимоги, переданий згідно з Актом. До такого Акту додаються документи, що підтверджують Право вимоги, а також інші документи, необхідні для реалізації Права вимоги.

Відповідно до Акту та Реєстру боржників-Додатку №1 до Договору про відступлення права вимоги, ТОВ «Холд лімітед» набув права грошової вимоги до боржника в сумі 29815 грн. 60 коп.

На виконання п.3.3 Договору про відступлення права вимоги, згідно вимог ст.ст.512, 514, 516ЦК України, Постачальником було направлено Відповідачу лист з повідомленням про відступлення права вимоги до ТОВ «Холд лімітед» по зазначеному договору постачання природного газу.

Також, внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем, крім основного боргу, який складає 29815 грн. 69 коп., позивачем нараховано 3% річних, які складають 1703 грн. 17 коп. та інфляційні втрати 6014 грн. 23 коп.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Холд Лімітед» заборгованість за спожитий природний газ у сумі 29815 грн. 69 коп., 3% річних у сумі 1703 грн., інфляційні втрати в розмірі 6014 грн. 23 коп. та судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.

16 грудня 2025 року ухвалою суду відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання з викликом сторін.

12 січня 2026 року через систему «Електронний суд» адвокат Колєсник Віталій Анатолійович, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , надав Відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що позивачем порушено строки позовної давності. Також, вказує, що між відповідачем та ТОВ «Черкасигаз Збут» договорів про постачання природного газу не укладалось, заяв про приєднання до публічного договору не подавалось.

Щодо розрахунків заборгованості за спожитий природний газ, які додані до позовної заяви, відповідач вважає їх неналежними та недопустимими доказами у справі, оскільки, як розрахунок виконаний від імені ТОВ «Черкасигаз Збут» так і від імені ТОВ «Холд Лімітед» зроблені в односторонньому порядку без підпису споживача. В розрахунках не зазначається даних які б підтверджували факт отриманих метрів кубічного природного газу (показники лічильника, інших пристроїв, тощо).

Як вбачається з матеріалів справи, розрахунки які надані позивачем не містять посилання на способи обчислення спожитого газу, з наведенням даних які б підтверджували його споживання.

Також, зазначає, що починаючи з 13.10.2022 року відповідач не є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 , оскільки, відбувся продаж будинку . Починаючи з 13 жовтня 2022 року ніяких розрахунків та листів від ТОВ «Черкасигаззбут» та позивача відповідач не міг отримувати.

А тому, вважає, що позовні вимоги відповідача не підлягають для задоволення.

12 січня 2026 року через систему «Електронний суд» представник позивача Тітаренко Іван Андрійович надав Відповідь на відзив, в якій просить задоволити позовні вимоги в повному обсязі.

Адвокат Рижай Анна Андріївна, яка діє в інтересах позивача, в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі. Зазначила, що, як вбачається з розрахунків заборгованості, відповідач частково сплачував заборгованість.

Адвокат Колєснік Віталій Анатолійович, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_1 , в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що відповідач був просто власником, там проживали інші люди. Заяву на приєднання до Договору відповідач не писав, та з 2022 року він не є власником квартири.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та вивчивши письмові матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Правовідносини між споживачем та постачальником природного газу регулюються положеннями Цивільного кодексу України,Закону України «Про ринок природного газу», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015.

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

До житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. (п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ).

Судом встановлено, що ТОВ «Черкасигаз збут» здійснює діяльність з провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України у відповідності до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1684 від 04.06.2015.

Сторона відповідача наголошувала на тому, що між ОСОБА_1 та ТОВ «Черкасигаз Збут» договорів про постачання природного газу не укладалось.

Суд наголошує, що постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2500 від 30.09.2015. Типовий договір розміщено на офіційному сайті постачальника www.gas-zbut.ck.ua, Регулятора та опубліковано в газеті «Нова Доба» № 102-103 (1607) від 24.12.2015.

В судовому засіданні встановлено, що згідно умов Типового договору, в порядку визначеному Правилами постачання, ТОВ «Черкасигаз збут» здійснило постачання природного газу боржнику за адресою АДРЕСА_2 для використання в побуті.

Споживачем житлово-комунальних послуг являється фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Так, відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про ринок природного газу» постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із нормативно-правовими актами. Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Згідно з пунктом 1, 2 частини 2 статті 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач зобов`язаний, зокрема укласти договір про постачання природного газу, а також забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 2496 від 30.09.2015, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором

Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 ЦК України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам за згодою постачальника відповідно до умов Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 № 2500, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору.

Згідно з положеннями пункту 9 Розділу ІІІ Правил для забезпечення приєднання побутовим споживачем до умов договору постачання природного газу побутовий споживач має надати постачальнику заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, підписану побутовим споживачем або уповноваженою ним особою.

Відповідно до пункту 32 Розділу ІІІ Правил побутовий споживач зобов`язаний: укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договору; раціонально використовувати природний газ, обережно поводитися з газовими приладами і пристроями; не пізніше ніж за двадцять робочих днів до звільнення приміщення або повного припинення газоспоживання письмово повідомити діючому постачальнику про розірвання договору та розрахуватися за спожитий природний газ; безперешкодно допускати у свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильник газу, представників постачальника після пред`явлення ними відповідних службових посвідчень для звіряння показань фактично використаних обсягів природного газу; проводити на вимогу постачальника звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта та пред`являти платіжні документи на вимогу постачальника для перевірки правильності оплати; виконувати інші обов`язки, передбачені цими Правилами та чинним законодавством.

При цьому постачальник має право, зокрема: отримувати від побутового споживача плату за поставлений природний газ; ініціювати припинення постачання природного газу побутовому споживачеві з урахуванням вимог цих Правил; безперешкодного доступу до лічильників газу, встановлених у побутового споживача, для перевірки показань фактично використаних побутовим споживачем обсягів природного газу; проводити разом із побутовим споживачем звіряння фактично використаних обсягів природного газу з підписанням відповідного акта (пункт 33 Розділу ІІІ Правил).

У відповідності до п. 5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Таким чином згідно із зазначеними нормами споживач зобов`язаний оплатити вартість спожитого ним природного газу, якщо він фактично споживав його. Факт відсутності договору постачання природного газу сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Подібний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 18.03.2019 у справі № 210/5796/16-ц, де встановлено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги.

На думку суду, відмова ОСОБА_1 від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем.

Відповідно до п. 2.1 розділу ІІ Типового договору, Постачальник зобов`язується постачати природний газ споживачу в необхідних для споживача об`ємах (обсягах), а споживач зобов`язується своєчасно сплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені Типовим договором. Пунком 32 розділу ІІІ Правил постачання та п. 5.2 розділу V Типового договору визначено, що споживач зобов`язується укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи, забезпечувати своєчасну та повну оплату послуг постачальника (вартість природного газу) згідно з умовами цього Договору.

Згідно з положеннями п. 24 розділу ІІІ Правил постачання та п. 4.3., 4.6 Типового договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць, крім випадків зміни постачальника природного газу.

При здійсненні постачання природного газу в рамках базової річної пропозиції оплати рахунка (платіжного документа) постачальника має бути здійснена не пізніше 25 числа місяця наступного за розрахунковим.

При здійсненні постачання природного газу в рамках комерційної пропозиції постачальника строк оплати рахунка постачальника визначається комерційною пропозицією постачальника.

Статтею 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Встановлено, що 05 липня 2024 року між ТОВ «Черкасигаз Збут» та ТОВ «Холд Лімітед» укладено Договір № 05/07-24 про відступлення права вимоги.

Відповідно до п. 1.1. Договору, Первісний кредитор відступає, а Новий кредитор приймає право вимоги заборгованостей, строк оплат яких настав (Право вимоги), які виникли за договорами постачання природного газу (Основні договори), які були укладені між ТОВ «Черкасигаз Збут» та побутовими споживачами за переліком та у сумах, які зазначені у додатку 1 до цього Договору.

Відповідно до п. 1.2. Договору, сторони дійшли згоди, що Новий кредитор набуває Право вимоги до кожного Боржника на підставі акту (актів) приймання-передачі права вимоги, який складається між сторонами на підставі цього Договору. У такому Акті зазначаються: боржник (боржники), щодо яких Новий кредитор набуває Право вимог, розмір Права вимоги щодо окремого Боржника без урахування пені та 3% річних, загальний розмір Права вимоги, переданий згідно з Актом. До такого Акту додаються документи, що підтверджують Право вимоги, а також інші документи, необхідні для реалізації Права вимоги.

Як вбачається з Акту приймання-передачі Права вимоги до Договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05 липня 2024 року та Витягу з реєстру боржників від 17 січня 2025 року до Акту приймання-передачі Права вимоги від 17 січня 2025 року до Договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05 липня 2024 року, від ТОВ «Черкасигаз Збут» до ТОВ «Холд Лімітед» перейшло право грошової вимоги до боржника в сумі 29815 грн. 69 коп.

Відповідно до матеріалів справи, 23 січня 2025 року, на виконання п. 3.3 Договору про відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512-513, 516 ЦК України, Постачальником було направлено ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 , в якому повідомляється про зміну кредитора за договором постачання природного газу побутовим споживачам, який було укладено між нею та Товариством.

В вищезазначеному Листі також зазначено, що сплата заборгованості за спожитий природний газ повинна здійснюватися шляхом перерахування грошових коштів на поточний банківський рахунок Нового кредитора ТОВ «Холд Лімітед».

Як вбачається з розрахунку боргу по особовому рахунку НОМЕР_2 за адресою: АДРЕСА_2 в період з 01.01.2021 року по 30.04.2022 існує заборгованість в розмірі 29815 грн. 69 коп.

З наданого розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач неодноразово сплачував на рахунок ТОВ «Черкасигаз Збут» за спожитий природний газ і при цьому заперечує, що ним споживався природний газ.

Сторона відповідача зазначає, що з матеріалів справи розрахунки, які надані позивачем не містять посилання на способи обчислення спожитого газу, з наведенням даних які б підтверджували його споживання та той факт, що вказані розрахунки та обсяг спожитого газу не доведені споживачу.

Суд наголошує, що законодавство України не передбачає підпису боржника на розрахунках здійсненими іншою стороною.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботи, надати послугу, сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями статей 526, 530 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час.

Відповідно до ч. 1 ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV та від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII(тут і далі у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Частиною 1 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IVпередбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.

Такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Аналогічна норма закріплена у п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII.

Згідно із ч.3 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09 листопада 2017 року № 2189-VIII дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Відповідно до п.6 ч.1ст.7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 09листопада 2017 року №2189-VIII споживач має право: на неоплату вартості комунальних послуг (крім постачання теплової енергії) у разі їх невикористання (за відсутності приладів обліку) за період тимчасової відсутності в житловому приміщенні (іншому об`єкті нерухомого майна) споживача та інших осіб понад 30 календарних днів, за умови документального підтвердження відповідно до умов договорів про надання комунальних послуг.

З огляду на підпункт 1 п. 29 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (що діяв станом на момент звернення з позовом) споживач має право на зменшення розміру плати у разі тимчасової відсутності споживача та/або членів його сім`ї на підставі письмової заяви споживача та офіційного документа, що підтверджує його/їх відсутність (довідка з місця тимчасового проживання, роботи, лікування, навчання, проходження військової служби, відбування покарання).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15, з яким також погодилася Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц (провадження № 14-280цс18), а також у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 року у справі №522/2625/16-ц.

Також, відповідач зазначає, що починаючи з 13 жовтня 2022 року він є власником будинку за адресою: АДРЕСА_2 .

Так, відповідно до Інформації сформованої за допомогою додатку «Реєстр нерухомості» від 08.01.2026, житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 з 13.10.2022 року на праві власності зареєстрований за ОСОБА_2 на підставі Договору-продажу від 13.10.2022.

Проте, як вбачається з Розрахунку боргу по особистому рахунку НОМЕР_2 , наданого позивачем, заборгованість відповідача утворилась за період з січня 2021 року по квітень 2022 року (коли ОСОБА_1 був власником), а майно за адресою: АДРЕСА_2 відчужено 13 жовтня 2025 року.

Обов`язок зі сплати заборгованості виникає у особи, яка була споживачем послуг у відповідний період, незалежно від подальшого відчуження майна.

Таким чином, посилання сторони відповідача є безпідставними, не підтверджені належними доказами та не спростовують позовних вимог позивача.

Крім того, відповідач свого розрахунку суду не надає.

Враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи, зважаючи на те, що відповідач ОСОБА_1 не здійснював оплату послуг з газопостачання в повному обсязі, внаслідок чого виникла заборгованість перед ТОВ «Черкасигаз збут» за поставлений природний газ у розмірі 29815 грн. 69 коп., на підставі договору про відступлення права вимоги № 05/07-24 від 05.07.2024 право стягнення цієї заборгованості перейшло до ТОВ «Холд Лімітед», суд приходить до висновку стягнення вказаної заборгованості з відповідача на користь позивача.

Також, у Відзиві сторона відповідача наголошує на тому, що позивачем порушені строки позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Основи застосування позовної давності передбачені главою 19 ЦК України. Позовна давність нормами ЦК України поділена на загальну та спеціальну.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України). Отже, переривання перебігу позовної давності передбачає, що внаслідок вчинення певних дій (або підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку, або подання кредитором позову до одного чи кількох боржників) перебіг відповідного строку, що розпочався, припиняється. Після такого переривання перебіг позовної давності розпочинається заново з наступного дня після підтвердження визнання боржником боргу чи іншого обов`язку або після подання кредитором позову до одного чи кількох боржників (Аналогічна правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 663/2070/15-ц).

Так, відповідно до Постанови КМУ № 211 від 11 березня 2020 року зі змінами «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу СОVID-19», з 12 березня 2020 року на всій території України запроваджено карантин.

Відповідно до ЗУ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням короновірусної хвороби СОVID-19» від 02.04.2020 року, який є чинним на даний час, а саме, п. 13. під час дії карантину, встановленого КМУ з метою запобігання поширенню корона вірусної хвороби СОVID-19, строки, визначені ст.ст. 257, 258,362,559,681,728,786, СОVID-19го Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Також, відповідно до прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Так, відповідно до п. 1 Постанови КМУ № 651 від 27 червня 2023 року «Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 р. на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Також, Законом України від 15.03.2022 №2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» внесено зміни до ЦК України щодо строків давності, а саме розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК доповнено п. 19, з якого вбачається, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану строки, визначені статтями 257 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк його дії. У редакції Закону №3450-ІХ від 08.11.2023 «Про внесення змін до Цивільного кодексу України щодо вдосконалення порядку відкриття та оформлення спадщини», п. 19 ЦК викладено в наступній редакції: «У період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022, затвердженим Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану».

Посилання відповідача на Закон який набрав чинності тільки 04.09.2025 року, який передбачає поновлення строку позовної давності виключно з 04 вересня 2025 року, скасовуючи зупинення, що діяло під час карантину та воєнного стану, згідно з Законом №4434-IX.

А тому, суд не знаходить підстав для застосування строків позовної давності.

Крім того, оскільки правовідносин, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, то на них поширюється дія частини 2 статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

З позовної заяви та доданих до неї розрахунків вбачається, що позивачем на суму заборгованості нараховано інфляційну складову боргу у розмірі 6014 грн. 23 коп. та 3% річних у розмірі 1703 грн. 17 коп., які також підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи, що позовні вимоги ТОВ «Холд Лімітед» задоволено повністю, то з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 3028 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 254, 260, 263, 264, 265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природній газ задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОЛД ЛІМІТЕД» заборгованість за спожитий природний газ в сумі 29815 грн. 69 коп., 3% річних в сумі 1703 грн. 17 коп., інфляційні втрати в сумі 6014 грн. 23 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 3028 грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або в разі розгляду справи (вирішення справи) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 19 лютого 2026 року (з врахуванням вихідних днів).

Головуючий: О. Г. Казидуб