Справа № 683/3951/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Старокостянтинів

Старокостянтинівський районний суд Хмельницької області в особі головуючого - судді Лугового О.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу №683/3951/25, 2/683/431/2026 за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

22 грудня 2025 року ТОВ «Факторинг Партнерс» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №2796521 про надання споживчого кредиту від 18.08.2020 року в розмірі 18 318 грн., з яких: 5 600 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12 718 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги та 2 422 грн. 40 коп. судового збору, а також 9 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених позовних вимог ТОВ «Факторинг Партнерс» вказує, що 18.08.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №2796521 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 5 600 грн. строком на 30 днів шляхом переказу на його платіжну картку № НОМЕР_1 , зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,90 % від суми кредиту за кожен день користування (695,40% річних). Кредитний договір укладений в електронному вигляді за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи первісного кредитора, підписаний відповідачкою електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію».

26 березня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №26032021, відповідно до якого право вимоги за договором №2796521 про надання споживчого кредиту від 18.08.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26032021 від 26.03.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 18 318 грн., з яких: 5 600 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12 718 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

23 травня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №23/05/24, та 20 грудня 2024 року уклали додаткову угоду №1 до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року, відповідно до якого право вимоги за договором №2796521 про надання споживчого кредиту від 18.08.2020 року перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс».

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 18 318 грн., з яких: 5 600 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12 718 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.

Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2025 року у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Встановлено відповідачам 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву відповідно до ст. 178 ЦПК України.

Відповідач своїм правом на подачу відзиву у встановлені судом строки, згідно ухвали Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 грудня 2025 року, не скористався.

Відповідач повідомлялась про розгляд даної справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін шляхом надсилання копії ухвали суду про відкриття провадження за зареєстрованим місцем проживання, однак поштове відправлення повернулись до суду із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою».

Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки, зокрема, про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (пункт 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України).

Ураховуючи наведене та те, що ухвала суду, судом, надіслано за зареєстрованим місцем проживання відповідача, була повернена до суду з відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до пункту 4 частини восьмої статті 128 ЦПК України свідчить про вручення ухвали суду в день проставлення у поштових повідомленнях таких відміток.

Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученною ухвала суду вважається в день проставлення у поштовому повідомлення відмітки про відсутність особи за адресою місця знаходження, що узгоджується з висновками в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі №752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження №12-233гс18) та від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19.

Згідно з частиною першою статті 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається насамперед на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється залежно від обставин справи та з огляду на її складність, поведінку сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України», заява № 36655/02).

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 18.08.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено договір №2796521 про надання споживчого кредиту.

Кредитний договір підписаний електронним підписом Позичальника, відтвореним шляхом використання Позичальником одноразового ідентифікатора М745750, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки, про що свідчить п. 10 Кредитного договору «Реквізити та підписи сторін».

Згідно кредитного договір №2796521 ТОВ «Авентус Україна» зобов`язалося надати відповідачу кредит у гривні в сумі 5 600 грн. на строк 30 днів з стандартною процентною ставкою 1,90% в день від суми кредиту, яка застосовується у межах строку надання кредиту, вказаного в п. 1.4 цього Договору, якщо споживач не виконав умови зазначені в пп.1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки, та у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п.4.1-4.6 цього договору та у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз.2 ч.1 ст.1048 ЦК України; та зниженою процентною ставкою 1.81 % в день від суми кредиту, яка застосовується у випадку, якщо Споживач у межах строку, визначеного в п.1.4 Договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснить повне погашення кредитної заборгованості або здійснить таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку.

Згідно п. 2.1 та п.1.4 договору, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_1 або іншої платіжної картки, реквізити якої надані Споживачем Товариству з метою отримання кредиту. Строк кредиту 30 днів. Дата повернення кредиту вказуться в Графіку платежів, що є Додатком №1 до цього Договору. Строк кредиту може бути продовжено у порядку та на умовах визначених в Розділі 4 цього Договору.

Згідно наданого ТОВ «Авентус Україна» картки обліку Договору (розрахунок заборгованості) заборгованість відповідача за договором №2796521 від 18.08.2020 року станом на 25.03.2021 року становить: 18 318 грн., з яких: 5 600 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12 718 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

26 березня 2021 року ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» уклали договір факторингу №26032021, відповідно до якого право вимоги за договором №2796521 про надання споживчого кредиту від 18.08.2020 року перейшло до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».

Згідно витягу з реєстру боржників до договору факторингу №26032021 від 26.03.2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 18 318 грн., з яких: 5 600 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12 718 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

23 травня 2024 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу №23/05/24, та 20 грудня 2024 року уклали додаткову угоду №1 до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року, відповідно до якого право вимоги за договором №2796521 про надання споживчого кредиту від 18.08.2020 року перейшло до ТОВ «Факторинг Партнерс».

Згідно реєстру боржників до договору факторингу №23/05/24 від 23.05.2024 року ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 в розмірі 18 318 грн., з яких: 5 600 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12 718 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Відповідач належним чином не виконував своїх зобов`язань щодо погашення кредиту та відсотків, в результаті чого утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача.

Статтею 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України).

В силу частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як передбачено частиною першою статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Із положень частини третьої статті 11 Закону України від 03 вересня 2015 року №675-VIII «Про електронну комерцію», слідує, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 11 Закону №675-VIII пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах.

За змістом частини шостої статті 11 Закону №675-VIII відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана, зокрема, шляхом заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 Закону №675-VIII).

В силу пункту 6 частини першої статті 3 Закону №675-VIII електронний підпис одноразовим ідентифікатором дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України (положення якої застосовуються до спірних правовідносин на виконання частини другої статті 1054 ЦК України) позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

У частині першій статті 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

За змістом статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів.

За своїми правовими ознаками кредитний договір є консенсуальною, двосторонньою та відплатною угодою, при укладенні якої кредитодавець бере на себе зобов`язання надати кредит і набуває право вимоги на повернення грошових коштів і сплати процентів, а позичальник має право вимагати надання кредиту та несе зобов`язання щодо своєчасного його повернення та сплати процентів.

Такий договір має бути укладений у письмовій формі та підписаний сторонами.

Сторони вправі укласти кредитний договір у електронній формі шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Цей договір скріплюється електронним підписом сторін і прирівнюється до письмового договору.

Предметом виконання грошового зобов`язання за кредитним договором є певна грошова сума, що має бути сплачена боржником кредитору.

Враховуючи презумпцію відплатності кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити проценти за користування грошовими коштами, якщо інше не встановлено договором.

Зобов`язання має виконуватися належним чином, у тому числі відповідно до умов договору та вимог закону.

Боржник визнається таким, що прострочив виконання зобов`язання за договором, якщо він не приступив до його виконання, тобто не виконує дій, які випливають із змісту зобов`язання, в строки, встановлені договором.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, у зв`язку з чим учасники справи мають довести належними та допустимими доказами обставини, на які вони посилаються, а суд зобов`язаний надати належну оцінку цим доказам.

Досліджені судом докази вказують на те, що ТОВ «Авентус Україна» і ОСОБА_1 уклали в електронній формі кредитний договір, який підписаний сторонами електронним підписом. ОСОБА_1 підписав даний договір одноразовим ідентифікатором (одноразовим паролем «М745750»), направленим товариством на телефонний номер відповідача. При укладанні кредитного договору відповідачем вчинено ряд дій, без здійснення яких договір був б не укладеним, що в свою чергу підтверджує укладання вказаного договору в електронній формі.

ОСОБА_1 був належним чином ознайомлений з умовами вищевказаного кредитного договору, однак не виконав грошове зобов`язання по поверненню кредитних коштів, а тому заборгованість по договору кредиту в межах строку кредитування підлягає стягненню за рішенням суду.

Отже, сторони у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитних договорів, зокрема, щодо розміру кредитного ліміту, порядку його надання та повернення, строку кредитування, порядку нарахування та сплати процентів, прав і обов`язків сторін, відповідальності за порушення умов договору тощо.

На виконання умов кредитного договору ТОВ «Авентус Україна» перерахувало грошові кошти (5 600 грн.) на банківський рахунок ОСОБА_1 , який самостійно вніс до інформаційно-телекомунікаційної системи товариства номер своєї платіжної карти, що підтверджується квитанцією листом ТОВ ФК «ВЕЙ ФОР ПЕЙ» від 07.11.2025 року та листом ТОВ «Авентус Україна» від 11.11.2025 року.

Відтак, у встановлений договорами строк ОСОБА_1 не повернув кредитні кошти та не сплатив нараховані проценти.

За приписами п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові (ч.1 ст.513 ЦК України).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.514 ЦК України).

Отже, відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину.

Частиною першою ст.1077 ЦК визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом ч.1 ст.1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Надані позивачем договір факторингу №26032021 від 26.03.2021 року, витяг з реєстру боржників, який є додатком до договору факторингу №26032021 від 26.03.2021 року, договір факторингу №23/05/24 від 23 травня 2024 року разом із додатковою угодою №1 до договору факторингу №23/05/24 від 23 травня 2024 року, витягом з реєстру боржників №1 до договору факторингу №№23/05/24 від 23.05.2024 року, а також платіжні документи свідчать про те, що ТОВ «Факторинг Партнерс» набуло у встановленому законом порядку право грошової вимоги до ОСОБА_1 за вищезгаданим кредитним договором.

Отже, відповідач ОСОБА_1 несе відповідальність за неналежне виконання зобов`язання за кредитним договором перед новим кредитором ТОВ «Факторинг Партнерс» у тому ж обсязі, що і перед первісним кредитором.

Представлений позивачем розрахунок заборгованості за договором кредиту №2796521 від 18.08.2020 року відповідає умовам договору, в якому відображено інформацію стосовно розміру основного боргу (5 600 грн.), загальної кількості днів користування кредитом (220 днів), періоду нарахування процентів за стандартною процентною ставкою в межах строку дії договору кредиту з 18.08.2020 року по 16.12.2020 року (включно) з урахуванням пролонгацій, загальний розмір яких становить 12 768 грн. заборгованість за нарахованими процентами.

Доказів, які б спростували цю заборгованість за кредитним договором, відповідачем не надано.

Враховуючи, що ОСОБА_1 порушив умови договорів кредиту, допустив прострочення з повернення тіла кредиту та сплати процентів за користування кредитами, тому з нього на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» у межах заявлених позовних вимог підлягає стягненню заборгованість за договором кредиту №2796521 від 18.08.2020 року в розмірі 18 318 грн., з яких: 5 600 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12 718 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на наступне.

Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

При визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності).

Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України).

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03.10.2019 року у справі №922/445/19, від 22.01.2021 року у справі №925/1137/19, Верховним Судом у постановах від 03.02.2021 року у справі №554/2586/16-ц, від 17.02.2021 року у справі №753/1203/18.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 липня 2024 року між АО «Лігал Ассістанс» та ТОВ «Факторинг Партнерс» був укладений договір №02-07/2024 про надання правової допомоги.

Згідно витягу з акту №23 про надання юридичної допомоги від 28.11.2025 року, вбачається, що вартість наданих АО «Лігал Ассістанс» юридичних послуг щодо надання усної консультації з вивчення документів та складання позовної заяви про стягнення боргу для подачі до суду, боржником якого є ОСОБА_1 , становить 9 000 грн.

Зважаючи на складність справи, а саме, предмет доказування, необхідність збору доказів, складність застосування норм права, обсягу поданих заяв по суті справи та інших процесуальних документів, що були подані у даній справі, відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо понесених позивачем витрат на правничу допомогу а також враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, тому з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» слід стягнути 9 000 грн. витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із задоволенням позову, в силу ч.1 ст.141 ЦПК України, з ОСОБА_1 на користь позивача слід стягнути сплачений ним судовий збір в розмірі 2 422 грн. 40 коп. (який сплачено з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження розміру ставки при подачі позову через систему «Електронний суд»), що підтверджується наявною у матеріалах справи копією платіжної інструкції № від 17.12.2025 року.

Керуючись ст.ст.12, 13, 81, 141, 258-260 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором №2796521 про надання споживчого кредиту від 18.08.2020 року в розмірі 18 318 грн., з яких: 5 600 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 12 718 грн. - заборгованість за нарахованими процентами на дату відступлення права вимоги.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» 2 422 грн. 40 коп. судового збору та 9 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», місцезнаходження: 03150, вул.Ґедройця Єжи, 6, оф. 521, м.Київ, .

Відповідач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , паспорт серії НОМЕР_3 .

Суддя: