Справа № 673/327/25
Провадження № 6/673/4/26
У Х В А Л А

11 лютого 2026 р. м. Деражня

Деражнянський районний суд Хмельницької області

в складі:

головуючої судді - Грицишиної Л.В.,

з участю:

секретаря судових засідань - Осієвської Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Деражня подання начальника Летичівського відділу державної виконавчої службиу Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Косевича С.О. про оголошення у розшук боржника,

в с т а н о в и в:

02.01.2026 року до суду надійшло подання начальника Летичівського ВДВС у Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Косевича С.О. про оголошення розшуку боржника - ОСОБА_1 .

В обґрунтування подання вказав, що на виконанні у Летичівському ВДВС у Хмельницькому районні Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження №78750417 з виконання виконавчого листа №673/327/25, виданого 25.07.2025 року Деражнянським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 75 107,21 грн.

Зазначив, що головним державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам виконавчого провадження.

Головний державний виконавець здійснив виїзд за зареєстрованим місцем проживання боржника, однак останній за даною адресою відсутній, місце знаходження його невідоме, внаслідок чого складено акт державного виконавця від 25.11.2025 року.

За таких обставин, оскільки встановити місце перебування боржника не виявилось можливим, просить оголосити в розшук боржника ОСОБА_1 через органи Міністерства внутрішніх справ.

Ухвалою судді від 03 лютого 2026 року прийнято подання до свого провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник Летичівського відділу ДВС Косевич С.О., належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, при вирішені справи покладається на думку суду.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 04.08.2025 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 78750417 щодо примусового виконання виконавчого листа №673/327/25, виданого 25.07.2025 Деражнянським районним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 75 107,21 грн.

Згідно акта державного виконавця від 25.11.2025, за результатами виїзду за місцем реєстрації боржника ОСОБА_1 по АДРЕСА_1 , боржник відсутній за вказаною адресою.

Надаючи правову оцінку зазначеним обставинам, судом враховується наступне.

Так, згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За приписами ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

В силу ст.36 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника. Розшук боржника - юридичної особи, майна боржника організовує виконавець шляхом подання запитів до відповідних органів, установ або проведення перевірки інформації про майно чи доходи боржника, що міститься в базах даних і реєстрах, та перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) або його місцезнаходженням.

Згідно ч. 1 ст. 438 ЦПК України, розшук боржника оголошуються за місцем виконання рішення або за останнім відомим місцем проживання (перебування) боржника чи місцезнаходженням їхнього майна, або за місцем проживання (перебування) стягувача.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).

Так, у справі відсутні будь-які дані про отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження та викликів державного виконавця.

Державний виконавець в рамках виконавчого провадження сформував запит до Вовковинецької селищної ради щодо місця реєстрації боржника, на що отримав відповідь, та здійснив виїзд за вказаним місцем реєстрації ОСОБА_1 .

Звернення державного виконавця до суду із поданням про розшук боржника повинно бути підтверджене відповідними документами, що обґрунтовують наявність невиконаного виконавчого провадження з вини боржника та безрезультатність виконавчих дій по виявленню місця знаходження боржника.

При цьому, слід зауважити, що необізнаність боржника про початок процедури примусового виконання виконавчого документу унеможливлює ухилення від його виконання, оскільки суду не надано доказів на підтвердження того, що боржник отримав копію постанови про відкриття виконавчого провадження та отримував виклики до відділу ДВС, а без підтвердження направлення боржнику вказаних постанови та викликів, відсутні підстави вважати, що боржник систематично ухиляється від виконання рішення суду.

Таким чином, суд приходить до висновку, що державним виконавцем не були вжиті всі достатні заходи по встановленню фактичного місця проживання чи перебування боржника, у тому числі здійснення запиту до Департаменту інформаційних технологій УМВС України щодо витребування інформації про те, чи перебуває боржник на обліку в органах внутрішніх справ; чи не оголошений він у розшук в рамках кримінального провадження, а також відомості з приводу перебування в місцях позбавлення волі; чи не притягувався боржник до адміністративної відповідальності; витребування інформації з ДРАЦС щодо внесення змін у будь-які актові записи боржника (одруження, зміна прізвища, смерть), передбачених «Інструкцією з організації примусового виконання рішень» та Законом України «Про виконавче провадження».

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, висловлену у п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «Фельдман проти України», за яким будь-яке втручання у право особи на повагу до її приватного та сімейного життя становитиме порушення статті 8 Конвенції, якщо воно не здійснювалося «згідно із законом», не переслідувало легітимну ціль та було «необхідним у демократичному суспільстві» у тому сенсі, що воно було пропорційним цілям, які мали бути досягнуті.

Невиконанням рішення суду хоч і зачіпаються законні права стягувача, але суд виходить з того, що оголошення боржника в розшук є виключним заходом у межах виконавчого провадження та тягне за собою порушення ряду особистих немайнових прав особи, таких як: свобода пересування, право на повагу до її приватного та сімейного життя, тому підлягає застосуванню лише у виняткових випадках, коли інші передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» заходи були безрезультатними. Однак, з подання та доданих до нього матеріалів вбачається, що з боку державного виконавця належного доказового обґрунтування неможливості виконання рішення та необхідності оголосити боржника в розшук не представлено, а сам факт наявності заборгованості не дає підстав для задоволення подання про розшук боржника.

Враховуючи, що державним виконавцем не здійснені всі процесуальні дії для реального виконання рішення суду та застосування до боржника дієвих заходів для виконання рішення, не надано суду належних та допустимих доказів того, що боржник свідомо не виконував належні до виконання зобов`язання, суд приходить до висновку, що оголошення боржника в розшук є передчасним, а тому подання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 259-261, 353, 354, 355, 438 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання начальника Летичівського відділу державної виконавчої службиу Хмельницькому районі Хмельницької області Хмельницького міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Косевича С.О. про оголошення у розшук боржника - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Хмельницького апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 17.02.2026 року.

Суддя: Л. В. Грицишина