Справа № 296/1778/26
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

про передачу позову за підсудністю

19 лютого 2026 рокум. Житомир

Суддя Корольовського районного суду міста Житомира Пилипюк Лілія Миколаївна, дослідивши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстрації Житомирської міської ради, про скасування арешту нерухомого майна,

в с т а н о в и л а :

17 лютого 2026 року до Корольовського районного суду міста Житомира надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстрації Житомирської міської ради, про скасування арешту нерухомого майна.Позовна заява підписана представником позивача адвокатом Захарченко С. В.

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_1 є власником 1/2 частини житла, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна підтверджено, що на вищевказане нерухоме майно накладено арешт на підставі постанови старшого слідчого Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області від 22 серпня 2006 року. Спірний арешт нерухомого майна накладений в ході досудового розслідування у кримінальній справі, в якій позивач ОСОБА_1 не мав жодного процесуального статусу. Наявний арешт майна обмежує право власності позивача, внаслідок чого він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. На підставі наведеного позивач просить скасувати арешт квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішуючи питання про відкриття провадження у цій справі, приходжу до висновку, що вищевказаний позов не підсудний Корольовському районному суду міста Житомира.

Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист (стаття 55) та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (стаття 124).

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом ч.1 ст.30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

Положеннями ст.30 ЦПК України визначено перелік позовів, для яких установлена виключна підсудність, та такий перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Виключна підсудність - особливий вид територіальної підсудності, який забороняє застосування інших видів територіальної підсудності (загальної, альтернативної або підсудність пов`язаних між собою вимог). Це пояснюється особливостями справ, на які така підсудність поширюється, і направлено на створення сприятливих умов для розгляду справи й виконання судового рішення.

Вимоги щодо виключної підсудності унеможливлюють застосування інших правил підсудності, крім тих, які встановлені процесуальним законом для відповідної категорії справ.

Правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна, стосуються позовів з приводу будь-яких вимог, пов`язаних з правом особи на нерухоме майно: земельні ділянки, будинки, квартири тощо, зокрема щодо права власності на нерухоме майно, а також щодо речових прав на нерухоме майно, дійсності (недійсності) договорів щодо такого майна або спорів з приводу невиконання стороною договору, об`єктом якого є нерухоме майно.

У постанові від 7 липня 2020 року (справа № 910/10647/18) Велика Палата Верховного Суду сформувала правовий висновок про те, що виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані із нерухомим майном.

Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16 лютого 2021 року (справа № 911/2390/18), словосполучення «з приводу нерухомого майна» необхідно розуміти таким чином, що правила виключної підсудності поширюються на будь-які спори, які стосуються прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном. У таких спорах нерухоме майно не обов`язково виступає як безпосередньо об`єкт спірного матеріального правовідношення.

Суд ураховує, що предметом спору в цій справі є скасування арешту нерухомого майна (квартири), яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

З наведеного слідує, що цей спір за правилами виключної підсудності відноситься до юрисдикції Богунського районного суду міста Житомира.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (частина 1 статті 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Розгляд справи судом з порушенням правил територіальної юрисдикції є порушенням права на розгляд справи «судом, встановленим законом» та підставою для скасування ухваленого у справі рішення (ч. 1 ст. 378 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 31 ЦПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Частиною 3 ст. 31 ЦПК України передбачено, що передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Враховуючи, що спір у цій справі виник з приводу скасування арешту з нерухомого майна, яке знаходження за адресою: АДРЕСА_1 , приходжу до висновку, що позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстрації Житомирської міської ради, про скасування арешту нерухомого майна слід передати для розгляду до Богунського районного суду міста Житомира.

Керуючись ст. ст. 27, 28, 31, 187, 352, 354 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Житомирській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департамент реєстрації Житомирської міської ради, про скасування арешту нерухомого майна передати за підсудністю до Богунського районного суду міста Житомира.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Корольовського районного суду

міста Житомира Лілія ПИЛИПЮК