Справа № 301/156/26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"19" лютого 2026 р. м. Іршава
Іршавський районний суд Закарпатської області в особі головуючої Пітерських М.О., при секретарі Поп С.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Іршава в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект Центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
ТОВ «Коллект Центр» звернулося в Іршавський районний суд Закарпатської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позовні вимоги мотивовано тим, що 24 жовтня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (далі позикодавець) та ОСОБА_1 (далі позичальник) з використанням інформаційно-комунікаційної системи укладено Договір №3766617 (далі Кредитний договір).
Відповідно до п.1 Кредитного договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі - позику), на погоджений умовами Договору строк (надалі - строк позики), шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики.
Згідно з п.2 Кредитного договору, загальний розмір наданої позики становить 9000 грн., що включає в себе кошти, надані позичальнику за основним Договором позики, а також додатково надані кошти (у разі наявності) на підставі укладених між сторонами додаткових угод до Договору. Надання коштів могло здійснюватися одним або декількома траншами в межах погодженої суми позики, відповідно до умов Договору та додаткових угод до нього. Процентна ставка (базова, фіксована) становить 1,99%, яка нараховується за кожен день користування позикою.
Відповідно до п.6.5. Правил надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) Товариство має право нараховувати проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів.
Позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти, в порядку передбаченому умовами договору.
30 грудня 2021 року було укладено договір №30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Кредитним договором, укладеним із відповідачем.
10 січня 2023 року було укладено Договір №10-01/2023, відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Кредитним договором, укладеним з відповідачем.
На даний час заборгованість за кредитним договором відповідачем не погашається, проценти за користування кредитними коштами не сплачуються, у зв`язку з чим у відповідача обліковується прострочена заборгованість.
Ухвалою Іршавського районного суду від 27.01.2026 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.
Представник позивача Ткаченко М.М., будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася, згідно прохальної частини позовної заяви просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.10,158-160).
Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив, відзиву на позов не подав (а.с.147-148,161).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши повно і всебічно обставини справи, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з таких підстав.
Відповідно до положень ст. 11-16, 202, 509, 525, 526, 610, 614, 625, 629, 1054 ЦК України, цивільні зобов`язання, що виникають з договорів, повинні належно виконуватися; за загальним правилом, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається; особа здійснює свої права на власний розсуд, а також виконує цивільні обов`язки у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства і повинна діяти добросовісно, не завдаючи шкоди іншій особі; позичальник зобов`язаний повернути кредитору усе заборговане на умовах, передбачених договором і законом, а кредитор вправі відповідно до умов договору та положень закону вимагати виконання порушеного зобов`язання; відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.
Згідно з ст.204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч.2 ст.639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-комунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.
Згідно з ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами; у разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку; правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з ч.1 ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення, якщо інше не визначено законом або договором.
Згідно положень ч.1 ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 514 та 519 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором.
Судом встановлено, що 24 жовтня 2020 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено за допомогою інформаційно-комунікаційної системи Договір позики (на умовах повернення позики в кінці строку позики) №3766617 (а.с.12).
Відповідно до п.1 Кредитного договору, позикодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти, на погоджений умовами Договору строк, шляхом їх перерахування на банківський картковий рахунок позичальника, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку позики, або достроково, та сплатити позикодавцю плату (проценти) від суми позики (а.с.12).
Відповідно до п.3 Кредитного договору, проценти за цим Договором нараховуються щоденно, включаючи дати отримання та повернення, на залишок позики (а.с.12).
Надання відповідачу 24.10.2020 року позики в сумі 9000 грн. шляхом перерахування на картку № НОМЕР_1 підтверджується копією листа ТОВ «ФК «Фінекспрес» від 07.11.2025 року (а.с.13).
На підставі Договору №10-01/2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.01.2023 року (а.с.53-73) ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за Кредитним договором до відповідача, що підтверджується: копіями актів прийому-передачі реєстру боржників від 10.01.2023 року (а.с.77,78), копією реєстру боржників від 10.01.2023 року (а.с.79-82).
13.07.2022 року ОСОБА_1 сплатив за Кредитним договором 100 грн., які були зараховані для оплати процентів.
Дана сума складається з:
- заборгованості за тілом кредиту - 9000 грн.,
- 3% річних 41,42 грн.,
- інфляційних збитків 262,87 грн.
Відповідно до п.6.5. Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), починаючи з першого дня такого понадстрокового користування та закінчуючи днем повернення позики (або її частини) та процентів, але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів (а.с.92).
Таким чином, відповідно до умов кредитного договору та Правил, нарахування процентів обмежено такими строками: 30 днів (з 24.10.2020 року по 23.11.2020 року - строк договору (строк позики) + 90 днів (з 24.11.2020 року по 21.02.2021 року проценти за понадстрокове користування позикою згідно п.6.5 договору).
Відповідно до п. 6.10. - 6.10.4. Правил, у випадку невиконання або неналежного виконання зобов`язання щодо повернення позики та сплати процентів, зарахування внесених коштів в рахунок погашення заборгованості та штрафних санкцій за Договором позики, здійснюється в наступному порядку: у першу чергу погашаються проценти за понадстрокове користування позикою; у другу чергу погашаються проценти; у третю чергу погашається позика (або її неоплачена частина); у четверту чергу погашаються штрафні санкції (якщо такі були застосовані) (а.с.92-93).
Позивачем надано розрахунки заборгованості відповідача за період з 24.10.2020 року по 30.12.2021 року (а.с.14-27), з 30.12.2021 року по 10.01.2023 року (а.с.29), з 10.01.2023 року по 08.01.2026 року (а.с.28).
Кінцевою датою нарахування процентів згідно умов п.6.5. Договору є 21 лютого 2021 року. Однак, відповідно до наданих розрахунків позикодавець нараховував проценти і після 21.02.2021 року.
За період з 24.10.2020 року по 21.02.2021 року проценти становили 62,10 грн. в день.
Протягом строку дії кредитного договору відповідач здійснив 4 платежі на загальну суму 7141,50 грн., а саме: 22.11.2020 року 1800,90 грн., 21.12.2020 року 1800,90 грн., 19.01.2021 року 1800,90 грн., 16.02.2021 року 1738,80 грн., що відповідало сумі нарахованих процентів за відповідні періоди: з 25.10.2020-22.11.2020 року 29 днів х 62.10=1800,90 грн., з 23.11.2020-21.12.2020 року 29 днів х 62.10 грн.= 1800,90 грн., 22.12.2020-19.01.2021 року 29 днів х 62.10 грн.=1800,90 грн., з 20.01.2021 16.02.2021 року 28 днів х 62.10 грн.= 1738,80 грн.
Всі внесені відповідачем кошти згідно п. 6.10. - 6.10.4. Правил були зараховані на погашення процентів.
Таким чином, до сплати відповідачем підлягала заборгованість ще на загальну суму 9310,50 грн., з яких: 9000 грн. тіло кредиту та 310,50 грн. проценти за період з 17.02.2021 року по 21.02.2021 року (5 днів х 62,10 грн.).
Таким чином, відповідач після закінчення строку договору не тільки повністю сплатив як тіло кредиту, так і проценти в межах дії договору, тобто за період з 17.02.2021 року по 21.02.2021 року, але і сплатив на 1127,43 грн. більше.
Враховуючи наведене, нарахування відповідачу за період з 30.12.2021 року 23.02.2022 року інфляційних втрат на суму 262,87 грн. та 3% річних на суму 41,42 грн., є безпідставним.
Відповідно до п.7.1. Правил, позичальник має право подовжити строк користування позикою. За подовження строку користування позикою, позичальник сплачує Товариству проценти на умовах, обраних позичальником для здійснення певного виду пролонгації (а.с.93).
Згідно п.7.2-7.3 Правил, для оформлення пролонгації проценти визначаються, виходячи з процентної ставки, зазначеної у договорі позики.
Відповідно до п.7.5. Правил, у разі, якщо позичальник не сплатив заборгованість в повному обсязі та/або не оформив пролонгацію, вважається, що позичальник почав користуватися позикою понадстроково (а.с.94).
При цьому, відповідно до п.6.5. Правил, у разі неповернення/повернення не в повному розмірі/ несвоєчасного повернення позики та процентів, позичальнику на таку неповернуту позику (або її частину) нараховуються проценти у розмірі, передбаченому Договором позики, за кожний день понадстрокового користування позикою (або її частиною), але в будь-якому випадку не більше 90 календарних днів (а.с.92).
Згідно п.7.6. Правил, позичальник має право продовжити строк користування позикою необмежену кількісь разів.
Однак, відповідно до п.7.8 Правил, продовження строку користування позикою є неможливим, якщо Товариство відступило право вимоги за Договором позики третій особі або звернулося до суду за примусовим стягненням боргу.
30 грудня 2021 року було укладено договір №30-12/2021, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за Кредитним договором, укладеним із відповідачем.
Отже, нарахування процентів за даним договором можливо у визначеному договором позики розмірі і тільки на період 30+90 днів, тобто з 24.10.2020 року по 21.02.2021 року, а після відступлення права вимоги пролонгація Договору позики, а отже у нарахування відсотків відповідно до договору, є неможливим.
Однак, кредитором і після закінчення строку кредитування (30 днів + 90 днів, з 24.10.2020-21.02.2021 року) нараховувалися проценти: до 26.07.2021 року проценти становили 62,10 грн. в день, з 27.07.2021 року по 31.07.2021 року нараховано 1184,40 грн., за 01.08.2021 року - 179,10 грн., за 02.08.2021 року 1307,43 грн., за період з 10.08.2021 року по 07.11.2021 року проценти нараховувалися у розмірі 179,10 грн. в день.
При цьому, поданий до суду розрахунок не містить інформації про розмір відсоткової ставки, за якою проводилися ці нарахування.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 року по справі №910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).
Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.
На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, нарахованими на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.
При цьому, компенсаторний характер процентів, передбачених статтею 625 ЦК України, не свідчить про те, що вони є платою боржника за «користування кредитом» (тобто можливістю правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу). Такі проценти слід розглядати саме як міру відповідальності. На відміну від процентів за «користування кредитом», до процентів річних, передбачених зазначеною статтею, застосовуються загальні норми про цивільно-правову відповідальність.
Велика Палата Верховного Суду у вищевказаній постанові зауважила, що надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за «користування кредитом», так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).
Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.
Відповідно до ст. 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Оскільки відповідач у повному обсязі здійснив належні до сплати платежі за кредитним договором, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.
Згідно з ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Враховуючи, що судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі, тому суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки відповідно до вимог ч.1 та п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови в позові покладаються на позивача.
Керуючись ст. 514, 519, 526, 530, 610, 629, 631, 634, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, ст. 12, 13, 76-81, 263-265, 274, 279, 280 ЦПК України,
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне судове рішення складено 19 лютого 2026 року.
Головуюча : М. О. Пітерських