Провадження№ 2/522/728/26
02 лютого 2026 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
за участі секретаря судового засідання Навроцької Є.І.,
розглянувши у судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
До Приморського районного суду м. Одеси 29.10.2025 року через систему «Електронний суд» надійшов позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі 47 205,53 грн. та судового збору.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 07.06.2021 року ОСОБА_1 уклала з АТ «Альфа Банк» угоду про надання споживчого кредиту № 49105264. Відповідно до умов Кредитного договору Банк зобов`язувався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором.
Вказано, що відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим у нього станом на 24.07.2025 року виникла заборгованість за договором у розмірі 47 205,53 грн., з яких: 19 571,50 грн. - прострочене тіло кредиту; 27 634,03 грн. - відсотки за користування кредитом.
Матеріали позову отримано суддею 30.10.2025 року.
Зазначену відповідь суддя отримала 07.11.2025 року.
Ухвалою суду від 11.11.2025 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено судове засідання на 15.12.2025 року.
У зв`язку з відсутність відзиву судове засідання відкладено на 02.02.2026 року.
Про розгляд справи 02.02.2026 року сторони були повідомлені.
Відповідач ОСОБА_1 про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, відзив та заяв по суті справи суду не надала.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
Оскільки відповідач у встановлений судом строк не надав до суду відзив на позовну заяву, суд на підставі ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.
Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України передбачено що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Враховуючи повторне належне повідомлення учасників справи та вимоги ст.ст. 178, 279, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, за наявними у справі матеріалами, з ухваленням у справі заочного рішення.
Відповідно до ст. 268 ЦПК України та у зв`язку з постійними, триваючими екстреними відключеннями електропостачання в Приморському районному суді м. Одеси, періодичним включенням світла, датою складення цього судового рішення є 18.02.2026 року.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.
Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Судом встановлено, що 07.06.2021 року Акціонерне товариство «Альфа Банк» та фізична особа, ОСОБА_1 , уклали оферту на укладання угоди про надання кредиту № 491052064, відповідно до якої остання запропонувала АТ «Альфа-Банк» укласти з нею угоду про надання споживчого кредиту № 491052064, яка є невід`ємною частиною Договору про банківське обслуговування фізичних осіб. Підставою для укладення цієї Угоди є Договір про банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк». Оферта містить умови споживчого кредиту: тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 20 990,20 грн., процентна ставка 39,90 % річних, тип ставки фіксована, строк кредиту 48 місяців.
Відповідно до п. 2 Оферти дата повернення Кредиту 08.06.2025 року. Для повернення заборгованості за Угодою пропоную використовувати рахунок № НОМЕР_1 , відкритий у Банку.
Відповідно до п. 3 Оферти кредит надається Позичальнику для повернення заборгованості за кредитним договором № 630970666 від 25.07.2018 року. Розмір 20 990,20 грн., спосіб видачі переказ коштів на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в АТ «Альфа-Банк».
Крім того, ОСОБА_1 акцептовано пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладення угоди про надання споживчого кредиту № 491052064, а також паспорт споживчого кредиту, згідно якого сторони, окрім інших умов, погодили нарахування штрафу за кожне прострочення платежу, що триває від 1 до 4 днів 100,00 грн, та за кожне прострочення платежу, що триває 5 днів і більше 300,00 грн., реальна річна процентна ставка 48,02 %, орієнтована загальна вартість кредиту 42 300,28 грн., загальні витрати за кредитом 21 310,08 грн.
Проте відповідач прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 24.07.2025 року виникла заборгованість у розмірі 47 205,53 грн., з яких: 19 571,50 грн. - прострочене тіло кредиту; 27 634,03 грн. - відсотки за користування кредитом.
01.12.2022 року Національний банк України на виконання вимог абзацу другого пункту 226 глави 24 розділу ІV Положення про ліцензування вніс запис до Державного реєстру банків щодо зміни найменування Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (скорочене найменування - АТ «Альфа-Банк») на Акціонерне товариство «Сенс Банк» (скорочене найменування - АТ «Сенс Банк»). Відповідний запис було внесено на підставі повідомлення про державну реєстрацію змін до Статуту Акціонерного товариства «Сенс Банк», у зв`язку зі зміною найменування Банку з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на Акціонерне товариство «Сенс Банк» та приведення деяких положень статуту Банку у відповідність до вимог чинного законодавства України.
11.04.2025 року на адресу відповідача представником АТ «Сенс Банк» було направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов`язань.
Вирішуючи спір суд виходив із наступного.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України.
Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.
Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 207 ЦК України (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у частині другій статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу .
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
Публічна оферта (договір) пропозиція Виконавця, адресована будь-якій фізичній та/або юридичній особі, у відповідності зі статтею 633 Цивільного кодексу України, укласти з ним публічний договір про надання послуг.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
Відповідно до ч. 1 ст. 641 ЦК України вбачається, що пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Пропозицією укласти договір є, зокрема, документи (інформація), розміщені у відкритому доступі в мережі Інтернет, які містять істотні умови договору і пропозицію укласти договір на зазначених умовах з кожним, хто звернеться, незалежно від наявності в таких документах (інформації) електронного підпису.
Статтею 642 ЦК України визначено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною.
Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, 611, 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. А відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За правилами ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним, тобто існує презумпція правомірності наведених правочинів, допоки іншого висновку не дійде суд у самостійному провадженні.
Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Суд виходить з презумпції правомірності та чинності правочину у формі оферти на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 491052064, акцепту пропозиції на укладення угоди про надання споживчого кредиту та паспорт споживчого кредиту, які є невід`ємною частиною договору про банківське обслуговування фізичних осіб.
Умовами для укладання такої угоди визначено тип кредиту «кредит готівкою», сума кредиту 20 990,20 грн., процентна ставка 39,90 % річних, тип ставки - фіксована. Передбачено, що угода набуває чинності з моменту підписання банком акцепту на укладання угоди та надання споживчого кредиту.
Суд встановив, що своїм підписом у оферті ОСОБА_1 отримала акцепт пропозиції на укладання угоди про надання споживчого кредиту № 491052064 від 07.06.2021 року саме для погашення заборгованості за іншим кредитним договором, відритим також у АТ «Альфа-Банк»
Зазначене не спростовано стороною відповідача та підтверджено наданою позивачем випискою по особовим рахункам за період з 07.06.2021 року по 24.07.2025 року, також підтверджується доводи позивача про часткове погашення боргу відповідачем.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до положень ст.ст. 1048-1052, 1054 ЦК України, істотними умовами кредитного договору виступають: мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору.
Таким чином, виконання кредитором своїх зобов`язань, фактична видача позичальнику кредитної картки, часткового виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань підтверджені позивачем наданням до справи виписки по особовому рахунку відповідача.
Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.
Відповідно до п. 62, 63 Постанови Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75 «Про затвердження Положення про організацію бухгалтерського обліку в банках України», Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Таким чином, виписки з карткового рахунку, що містяться в матеріалах справи, суд вважає належним доказом перерахування кредитних коштів відповідачу.
Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем усієї суми кредиту та загальної заборгованість у розмірі 47 205,53 грн., з яких: 19 571,50 грн. заборгованість за кредитом, 27 634,03 грн. заборгованість по відсотках.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Щодо вирішення питання про судові витрати, суд виходить з наступного.
Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 422,40 грн.
Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню у повному обсязі
Керуючись ст.ст. 15, 16, 203, 207, 509, 524-526, 530, 536, 549-551, 610-612, 625, 626, 629, 633, 634, 638-641, 1048, 1050, 1052, 1054, 1055, 1056-1 ЦК України, ст.ст. 43, 64, 76-81, 89, 133, 141, 223, 247, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позов Акціонерного товариства «Сенс Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
- 19 571,50 грн. прострочене тіло кредиту;
- 27 634,03 грн. відсотки за користування кредитом.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Одеського апеляційного суду, а в разі, якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення суду складено 18.02.2026 року.
Суддя Домусчі Л.В.