441/1493/25 2/441/92/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

26.01.2026 Городоцький районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Яворської Н.І.

за участю секретаря судових засідань Цап І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Великолюбінської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права на земельну частку (пай) розміром 3,40 га, в порядку спадкування за законом після смерті тітки ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його тітка ОСОБА_2 , після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно в т.ч. на земельну частку (пай) розміром 3,40 га, що належало спадкодавцю на підставі Сертифікату серії ЛВ № 0089704 від 26.02.1998. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті спадкодавця, між тим, коли звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, у видачі свідоцтва йому було відмовлено через пропуск строку на падання заяви про прийняття спадщини. Вказане змушує його звертатись до суду із позовом про визнання за ним права на вказану земельну частку (пай), в порядку спадкування за законом.

Позивач в судове засідання не з`явився, 26.01.2026 подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належно (а.с.38).

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав.

Згідно ст.ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом.

Згідно норм гл.84 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За положеннями ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

На підставі положень ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав.

За вимогами ст.ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо.

Підставою виникнення права власності (або права) на землю є юридичний факт, з яким закон пов`язує виникнення такого права.

Відповідно до пункту 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Згідно п. 2 вищевказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Крім того, право на земельний пай мають спадкоємці тих членів КСП, які мали таке право, але померли до моменту видачі документа про це право, а саме земельного сертифіката (Указ Президента України від 10 листопада 1994 року №666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва».

Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифікату на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарского підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 р. 720/95 та відповідні норми ЦК УРСРП.

Пункт 24 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16.04.2004 № 7 передбачає, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до п. 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 (720/95) «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Із копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті № 2 від 18.06.2025 видно, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Як видно із копії Сертифікату серія серії ЛВ № 0089704 від 26.02.1998, ОСОБА_2 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,40 ум.кад.га, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебуває у колективній власності ССГ «Світанок» (а.с.9).

Як убачається із матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 є племінником ОСОБА_2 (а.с.15-17),

Позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, однак постановою нотаріуса від 18.06.2025 за № 16/01-30 у видачі свідоцтва йому відмовлено через пропуск строку на падання заяви про прийняття спадщини (а.с.14).

Отже, оскільки ОСОБА_2 при житті належало право на земельну частку (пай) розміром 3,40 ум.кад.га, позивач є спадкоємцем п`ятої черги законом після смерті ОСОБА_2 і фактично прийняв спадщину після її смерті, інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно немає, суд доходить висновку, що є підстави до визнання за ним права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом.

Керуючись ст.ст.373, 392, 1217, 1268 ЦК України, ст.ст. 5, 10, 18-19, 258, 263-265 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , що померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на земельну частку (пай) розміром 3,40 га, що на підставі Сертифікату серії ЛВ № 0089704 від 26.02.1998 належало ОСОБА_2 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Яворська Н.І.