Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.02.2026 селище Оржиця

Оржицький районний суд Полтавської області в складі головуючого судді Попадюка С.С., секретаря судового засідання Щерби А.В., представника відповідача адвоката Коряка А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Оржиця Полтавської області у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №8984592 від 04.05.2025,

В С Т А Н О В И В:

Представник ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» - Ткаченко М.М., за допомогою підсистеми «Електронний Суд», 03.11.2025 звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором кредиту №8984592 від 04.05.2025 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» та ОСОБА_1 в розмірі 19433,96 грн, з яких: 4659,70 грн сума заборгованості за основною сумою боргу; 3231,49 грн сума заборгованості за відсотками; 11542,77 грн сума заборгованості за пенею/неустойкою, мотивуючи тим, що відповідачем порушено договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення основної суми боргу, сплати відсотків та інших нарахувань у строки та на умовах, передбачених договором. Позивачем укладено Договір факторингу з первісним кредитором, відповідно до умов якого ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» перейшло право грошової вимоги. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19433,96 грн та понесені судові витрати: суму сплаченого судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати понесені на професійну правничу допомогу в розмірі 4500,00 грн.

Ухвалою від 07.11.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі та призначено судове засідання на 15 год. 00 хв. 01.12.2025 у приміщенні суду.

Ухвалою суду від 01.12.2025 для здійснення повторного виклику відповідача відкладено розгляд справи та призначено судове засідання на 11 год. 00 хв. 30.12.2025.

Ухвалою суду від 30.12.2025 задоволено клопотання відповідача ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 15 год. 00 хв. 22.01.2026.

Ухвалою суду від 22.01.2026 задоволено клопотання представника відповідача адвоката Коряка А.В. про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 09 год. 30 хв. 16.02.2026.

В судове засідання представник позивача не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її участі, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.

Представник відповідача адвокат Коряк А.В. в судовому засіданні повідомив про часткове визнання відповідачем позовних вимог. Пояснив, що відповідачем не заперечується ні факт укладення кредитного договору, ні отримання за ним кредитних коштів. Тому погоджується із правомірністю вимог позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту та нарахованими відсотками, розмір яких нарахований відповідно до умов договору та відповідачем не оспорюється. Відповідачем також не оспорюється правомірність укладеного 16.10.2025 між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) Договору факторингу №16/10/25, на підставі якого позивачем набуто право вимоги до відповідача. Водночас, відповідач заперечує проти позовної вимоги в частині стягнення неустойки, оскільки її нарахування суперечить п. 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, яким визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. При цьому воєнний стан в Україні триває і донині. Також вважає, що кредитодавцем безпідставно була нарахована комісія за надання кредиту, оскільки договором не передбачено за які саме додаткові послуги могла б нараховуватися комісія. Така позиція знайшла своє підтвердження і у відповідних постановах Верховного суду. У зв`язку з, цим просить сплачену фактично відповідачем комісію в сумі 1035 грн. 00 коп. врахувати як кошти, спрямовані на погашення відповідачем заборгованості, зменшивши тим самим розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на суму 1035 грн 00 коп. Також заперечив щодо заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу з підстав їх неспівмірності, з огляду на предмет спору, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, та вважає що обґрунтованим є визначення судом витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. При цьому, у разі часткового задоволення позову, просить суд здійснити розподіл судових витрат: судового збору та витрат на професійну правничу допомогу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Також в судовому засіданні представником відповідача адвокатом Коряком А.В. зроблено заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених відповідачем ОСОБА_1 . Докази на підтвердження понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу будуть надані суду, у встановленому цивільним законодавством порядку, протягом 5 днів, з дня ухвалення судового рішення.

Суд, заслухавши пояснення представника відповідача адвоката Коряка А.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позовної заяви, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив таке.

04.05.2025 року між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 укладено Договір Кредитної лінії (Надійний) №8984592, за яким кредитодавець зобов`язується передати позичальнику у власність грошові кошти (надалі кредит), на погоджений умовами договору строк, шляхом перерахування їх на банківський рахунок позичальника із використанням реквізитів електронного платіжного засобу позичальника, а позичальник зобов`язується повернути кредитодавцю таку ж суму грошових коштів у день закінчення строку кредиту, або достроково, та сплатити кредитодавцю плату (проценти) від суми кредиту та комісію за надання кредиту. Параметри та умови кредиту: сума кредиту - 1800,00 грн, строк кредитування/строк договору 360 днів, процентна ставка/день (фіксована) 0,95%, комісія за надання кредиту 17,25% від суми наданого кредиту (що у грошовому виразі складає 310,50 грн), дата надання кредиту 04.05.2025, дата повернення кредиту 28.04.2026; орієнтовна загальна вартість кредиту 8266,50 грн; неустойка 90 грн/день. Договір кредиту підписаний сторонами за допомогою електронних цифрових підписів за допомогою одноразового ідентифікатора. 08.05.2025 року між Кредитодавцем та Позичальником/Відповідачем за ініціативою останнього укладено Додаткову угоду №854 до Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592, за умовами якої сторони домовились збільшити суму позики на 4200 грн. в результаті чого розмір наданого кредиту становитиме 6000,00 та донарахувати Комісію 17,25 % від суми, на яку збільшено Кредит (що у грошовому виразі складає 724,5 грн). Додатковий договір підписано електронним підписом позичальника, відтворений шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора (а.с.10-14).

ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виконало взяті на себе зобов`язання за Договором Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025 та Додатковою угодою №854 від 08.05.2025 до Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025 (а.с.7, 14 звор.-15 звор., 24).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору, відповідно до наданого представником позивача розрахунку, сформованого ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ», заборгованість ОСОБА_1 за договором №8984592 від 04.05.2025 станом на 16.10.2025 становить 19433,96 грн (а.с.8 звор.-9 звор.).

16.10.2025 між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) укладено Договір факторингу №16/10/25, за умовами якого, останній набув право грошової вимоги до фізичних осіб боржників, в тому числі за договором кредиту №8984592 від 04.05.2025. Згідно Реєстру боржників №16/10/25 від 16.10.2025 ОСОБА_1 за договором №8984592 від 04.05.2025 має заборгованість 19433,96 грн, з яких: 4659,70 грн сума заборгованості за тілом; 3231,49 грн сума заборгованості за відсотками; 11542,77 грн сума заборгованості за неустойкою (а.с.16-18 звор.).

У наданому позивачем суду розрахунку заборгованості зазначено, що заборгованість ОСОБА_1 за договором №8984592 від 04.05.2025 станом на 24.10.2025 становить 19433,96 грн, що складається із заборгованості за тілом кредиту 4659,7 грн, заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами 3231,49 грн, заборгованість за нарахованою та несплаченою пенею 11542,77 грн. (а.с.5).

Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Договір, укладений в електронній формі є таким, що укладений в письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України).

Аналогічні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.09.2020 у справі №732/670/19, від 23.03.2020 у справі №404/502/18, від 07.10.2020 №127/33824/19.

Висновки стосовно правомірності укладення сторонами кредитного договору в електронній формі та його відповідність вимогам закону, зокрема, Закону України «Про електронну комерцію», містять постанови Верховного Суду від 12.01.2021 у справі №524/5556/19 та від 10.06.2021 у справі №234/7159/20.

Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно з частиною 2 статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно з статтею 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Звідси за договором факторингу фактором має надаватися фінансова послуга, яка полягає в наданні коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (пункт 6 частини першої статті 4 Закону про фінансові послуги), тобто грошові кошти мають передаватися клієнту в розпорядження і клієнт має сплатити фактору за відповідну послугу з фінансування (надання позики або кредиту).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд враховує правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №2-1383/2010, згідно яких зазначено, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню.

Надані позивачем докази, на підтвердження укладення з відповідачем Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025 та Додаткової угоди від 08.05.2025 №854 до Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025, отримання на їх підставі відповідачем грошових коштів в сумі 6000,00 грн. суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми.

Суд констатує, що відповідачем визнаються факти укладення кредитного договору та отримання за ним кредитних коштів.

Здійснивши аналіз умов укладеного 16.10.2025 між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (фактор) та ТОВ «1 БЕЗПЕЧНЕ АГЕНСТВО НЕОБХІДНИХ КРЕДИТІВ» (клієнт) Договору факторингу №16/10/25, суд вважає, що між цими особами було укладено саме договір факторингу. Такий договір укладено між юридичними особами, які є фінансовими установами, в судовому порядку недійсним не визнавався, відповідачем не оспорюється, підстав вважати його нікчемним, у суду немає.

З досліджених доказів по справі судом встановлено, що позивач правомірно набув права вимоги за договором №8984592 від 04.05.2025, з урахуванням Додаткової угоди від 08.05.2025, боржником за яким є відповідач.

Визначаючи розмір заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про споживче кредитування» загальні витрати за споживчим кредитом витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця для отримання, обслуговування та повернення кредиту.

Згідно з ч. 2 ст. 8 цього Закону України «Про споживче кредитування» до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і повернення кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахункове-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».

Згідно з ч.ч. 1, 2, 5,7 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

Відповідно до ч. 5 ст. 12 Закону України «Про споживче кредитування» умови договору про споживчий кредит, які обмежують права споживача порівняно з правами, встановленими цим Законом, є нікчемними.

Аналіз умов Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025 та Додаткової угоди від 08.05.2025 №854 до Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025 свідчить про те, що комісія за надання кредиту в розмірі 310,50 грн. та 724,50 грн, встановлена в п. 2.2.8. Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025 та в п.1.2 Додаткової угоди від 08.05.2025 відповідно, є платою безпосередньо за надання кредитних коштів позичальнику.

Умови договорів не містять переліку інших додаткових та супутніх послуг кредитодавця, які пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, що надаються відповідачу та за які позивачем встановлена комісія за надання кредиту.

Надання грошових коштів за укладеним кредитним договором відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України є обов`язком фінансової установи, виконання такого обов`язку не може обумовлюватися будь-якою зустрічною оплатою з боку позичальника. Оскільки надання кредиту це обов`язок фінансової установи за кредитним договором, то така дія як надання фінансового інструменту чи моніторинг заборгованості по кредиту не є самостійною послугою, що замовляється та підлягає оплаті позичальником на користь фінансової установи. Надання фінансового інструменту є фактично наданням кредиту позичальнику, така операція, як і моніторинг заборгованості по кредиту, відповідає економічним потребам лише самої фінансової установи та здійснюється при виконанні прав та обов`язків за кредитним договором, а тому такі дії фінансової установи не є послугами, що об`єктивно надаються позичальнику.

Подібні правові висновки викладено у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року в справі № 524/5152/15.

Умови договору про сплату позичальником на користь банку винагороди за надання фінансового інструменту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, тобто за дії, які банк здійснює на власну користь, що є несправедливим, суперечить принципу добросовісності, є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов`язків на погіршення становища споживача, за своєю природою є дискримінаційним та таким, що суперечить моральним засадам суспільства.

Подібні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду, від 21 квітня 2021 року в справі № 677/1535/15, від 21 липня 2021 року в справі № 751/4015/15, від 15 грудня 2021 року в справі № 209/789/15, від 12 квітня 2022 року в справі № 640/14229/15 та від 20 липня 2022 року у справі № 343/557/15-ц.

Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідача ОСОБА_1 за договором №8984592, сформованого ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» станом на 17.10.2025, відповідачем ОСОБА_1 08.05.2025 сплачено комісію за видачу кредиту, в сумі 1035,00 грн (а.с.8 на звор.).

Оскільки положення Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту (17,25%) в розмірі 310,50 грн. та Додаткової угоди від 08.05.2025 №854 до Договору Кредитної лінії (Надійний) №8984592 від 04.05.2025 щодо сплати позичальником на користь кредитодавця комісії за надання кредиту (17,25%) в розмірі 724,50 грн суперечать положенням ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» і є нікчемними з моменту укладення договорів, суд погоджується з доводами представника відповідача і вважає, що сплачені фактично відповідачем грошові кошти як комісію за надання кредиту в сумі 1035 грн 00 коп. підлягають зарахуванню в погашення загальної суми заборгованості відповідача перед позивачем.

На підставі вищенаведених положень законодавства та оцінюючи наявні у матеріалах справи докази, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу та заборгованості за процентами за кредитним договором №8984592 від 04.05.2025 підлягають частковому задоволенню. Відтак, з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФІНПРОММАРКЕТ» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №8984592 від 04.05.2025 на загальну суму 6856 грн 19 коп. (4659,70 грн + 3231,49 грн 1035,00 грн).

Водночас суд доходить висновку про безпідставність вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього заборгованості за пенею/неустойкою, з огляду на таке.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України визначено, що у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).

Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року затверджено Указ Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який неодноразово продовжувався, який триває донині.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за пенею/неустойкою по договору №8984592 від 04.05.2025 у сумі 11542,77 грн, що суперечить наведеним положенням пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення з відповідача пені/неустойки в розмірі 11542 грн 77 коп. є необґрунтованими з вищевказаних підстав і задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 2422.40 грн. що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №579941728.1 від 31.10.2025 (а.с.1)

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з урахуванням часткового задоволення позовних вимог на 35,28%, виходячи із змісту вище зазначеної норми, з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 854 грн 62 коп.

Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача суми витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні з позовом у позовній заяві ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» було зазначено про наявність судових витрат у вигляді витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4500 грн.

За умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи вбачається, що між ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» та адвокатом Ткаченко Ю.О. укладено договір про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, витяг з акту №5ФП приймання-передачі наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, на підставі яких вартість надання правової допомоги склала 4500 грн (а.с.19-21).

Відповідно до висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року у справі №755/9215/15-ц, від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18, від 16.11.2022 року у справі № 922/1964/21 при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Із урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, суд може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи. У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; тривалість розгляду і складність справи тощо (пункт 6.52 постанови Верховного Суду у складі суддів Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 року у справі № 910/9714/22).

З урахуванням наведеного вище, не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат.

Верховний Суд у постанові від 13.03.2025 (справа №275/1150/22) вказав наступне.

Саме сторона, яка зацікавлена у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу, повинна вжити необхідних заходів для їх стягнення з іншої сторони. Водночас інша сторона має право висловлювати заперечення проти таких вимог, що виключає можливість ініціативи суду щодо відшкодування витрат без відповідних дій з боку зацікавленої сторони.

Суд погоджується із доводами представника відповідача адвоката Коряка А.В. про те, що заявлена сума відшкодування судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, є неспівмірною зі складністю даної справи. При цьому, суд звертає увагу на те, що предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором. Справа є малозначною в силу вимог закону, та не є складною.

З огляду на вказане, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, проаналізувавши обсяг наданих послуг адвокатом, оцінюючи співмірність витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт, взявши до уваги рівень складності юридичної кваліфікації правовідносин у справі, обсяг та обґрунтованість підготовлених та поданих до суду адвокатом документів, їх значення для спору, з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, суд вважає, що витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4500,00 грн є завищеними.

Враховуючи принципи співмірності, а також враховуючи невеликий обсяг матеріалів у даній справі та кількість підготовлених представником позивача процесуальних документів, які не є великої складності, тривалість розгляду справи судом, оцінивши подані представником позивача докази на підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, про необхідність зменшення їх розміру до 3000,00 грн, який буде достатнім, співмірним і справедливим у даному випадку.

Можливість суду за власною ініціативою здійснювати розподіл судових витрат із врахуванням зазначених вище та інших критеріїв підтверджується судовою практикою суду касаційної інстанції, що випливає, зокрема, із постанов Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц), від 30.09.2020 у справі №201/14495/16-ц, від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20, від 08.09.2021 у справі № 206/6537/19, від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, від 22.05.2024 у справі № 205/5969/15-ц, від 17.04.2024 у справі № 756/6927/20.

З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені на 35,28%, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в розмірі 1058 грн 40 коп. (3000,00 грн х 35,28%).

Керуючись ст. 12, 13, 81, 133, 137, 141, 258, 259, 263-268, 280, 284 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту №8984592 від 04.05.2025- задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» заборгованість за кредитним договором №8984592 від 04.05.2025 на загальну суму 6856 грн 19 коп.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ» судові витрати: сплачений судовий збір у розмірі 854 грн 62 коп. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 1058 грн 40 коп.

За ч. 1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України, учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Полтавського апеляційного суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНПРОМ МАРКЕТ», місцезнаходження: 08205, м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, ;

- відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення складено 19.02.2026 року.

Суддя Попадюк С.С.