Дата документу 17.02.2026 Справа № 331/194/25
Судді-доповідача Запорізького апеляційного суду
на постанову від 17 лютого 2026 року
Єдиний унікальний № 331/194/25
Провадження №22-ц/807/2108/25
Відповідно до частини третьої статті 35 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) викладаю окрему думку.
У цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , в особі представника Гуревича Родіона Геннадійовича, до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача, шляхом зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гуревич Радіон Геннадійович, на рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2025 року, постановою Запорізького апеляційного суду від 17 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Гуревич Радіон Геннадійович, задоволено. Рішення Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2025 рокув цій справі скасовано. Позовні вимоги ОСОБА_1 в особі представника Гуревича Родіона Геннадійовича, до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача, шляхом зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Зобов`язано Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» відновити обслуговування платіжної картки та рахунків зі зняттям усіх наявних обмежень та блокувань, відкритих в АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_1 . Зобов`язати Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» відновити здійснення всіх операцій по картці та рахунку, відкритих в АТ «ОщадБанк» на ім`я ОСОБА_1 . Зобов`язати Акціонерне Товариство «Державний ощадний банк України» відновити ОСОБА_1 доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад24/7». Вирішено питання про розподіл судових витрат.
Із висновками колегії суддів не погоджуюсь та висловлюю окрему думку з огляду на таке.
За обставинами справи у січні 2025 року ОСОБА_1 в особі представника Гуревича Р.Г. звернулася до суду з позовом до Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі - АТ «Ощадбанк») про захист прав споживача, в якому зазначила, що вона є пенсіонеркою за віком, а також є внутрішньо переміщеною особою і перебуває на обліку у ГУ ПФУ в Запорізькій області. Як отримувач пенсії вона має відкриті рахунки в АТ «Ощадбанк», на один з яких ГУ ПФУ в Запорізькій області перераховує пенсію. У квітні 2024 року вона не змогла користуватися коштами на своєму рахунку, зокрема проводити видаткові операції через встановлення лімітів та блокувань, блокування користування особовим кабінетом у системі Ощад 24/7 (веб- банкінг «Ощад 24/7»). При спілкуванні із співробітниками служби підтримки останні підтвердили, що встановлено обмеження, але відмовилися пояснити будь-які підстави для їх встановлення. Для зняття обмежень по рахунку співробітники служби підтримки запропонували позивачу особисто звернутися до відділення Ощадбанку.
14 червня 2024 року ОСОБА_1 як споживач банківських послуг подала скаргу, підписану ЕЦП, на електронну пошту відповідача. У зв`язку з тим, що позивач на даний момент перебуває на тимчасово окупованій території України, вона позбавлена можливості звернутися особисто до відділення Ощадбанку. Таким чином, встановлені ліміти та блокування повністю обмежують позивача у можливості отримувати та витрачати кошти з власного банківського рахунку та ставлять позивача в загрозливе становище, оскільки інших джерел доходу вона не має. На скаргу позивача відповідач надав відповідь за № 11/5-16/5857/2024/с від 02 липня 2024 року, в якій позивачу повідомлено про те, що для врегулювання питання розблокування рахунку їй необхідно особисто звернутись до будь-якого відділення банку з документом, що посвідчує особу, та (за наявності) з реєстраційним номером облікової картки платника податків та подати відповідну заяву, за встановленою банком формою. Також, у зв`язку з цим позивачу було обмежено доступ до користування в особистому кабінеті веб-бакінгу «Ощад 24/7». Зазначені вище дії відповідача обмежують позивача у користуванні своїм майном (грошовими коштами).
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд зобов`язати АТ «Ощадбанк» відновити обслуговування платіжних карток та рахунків із зняттям усіх наявних обмежень та блокувань, відкритих в АТ «Ощадбанк» на ім`я позивачки ОСОБА_1 ; зобов`язати АТ «Ощадбанк» відновити здійснення всіх операцій по карткам та рахункам, відкритих в Акціонерному товаристві «ОщадБанк» на ім`я позивачки; зобов`язати АТ «Ощадбанк» відновити позивачці ОСОБА_1 доступ в особистому кабінеті веб-банкінгу «Ощад24/7».
Рішенням Олександрівського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2025 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що позивачем не надано достатніх і достовірних доказів того, що відповідачем були порушені права позивача як споживача фінансових послуг на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а також щодо договору про відкриття та обслуговування рахунку на ім`я позивача.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є пенсіонером за віком; зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ; з 08 квітня 2015 року є внутрішньо переміщеною особою (а.с.16-17).

09 квітня 2015 року у ТВБВ № 10007/0326 філії - Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» між ОСОБА_1 і АТ «Ощадбанк» було укладено договір № 1005666 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, відповідно до якого було відкрито рахунок та видано платіжну картку (а.с.54-55).

Представником відповідача у відзиві на позов зазначено, що з 09.04.2015 (дата проходження останньої ідентифікації ОСОБА_1 у відділенні Банку) відсутнє безпосереднє (особисте) спілкування Клієнта з Банком щодо спірних правовідносин.

У позові зазначена адреса позивача: АДРЕСА_1 , тобто позивачка зареєстрована на території, яка фактично контролюється російською окупаційною владою та включена до складу тимчасово окупованих територій України.

08 травня 2023 року ОСОБА_1 видано довіреність на ім`я ОСОБА_2 , яку посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А. та зареєстрованою у реєстрі за № 341 (а.с.50).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей № 49931499, дану довіреність посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Главацьким В.А., за адресою: АДРЕСА_2 , 08.05.2023 року о 16:35 год. (а.с.51).

14 червня 2024 року позивачка як споживач банківських послуг подала скаргу, підписану ЕЦП, на електронну пошту відповідача, в якій зазначила, що перебуває на тимчасово окупованій території України та позбавлена можливості звернутися до відділення Ощадбанку (а.с.19).

У відповідь на цю скаргу Банк запропонував ОСОБА_1 особисто звернутися у будь-яке відділення Ощадбанку з паспортом та подати відповідну заяву (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком.

Відповідно до ст. 11 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Частиною 1 статті 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно із статтями 525, 526, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно частин 1, 2 статті 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку.

Частинами 1,3 статті 36 Закону України «Про платіжні послуги» передбачається, що порядок виконання операцій з використанням наданих користувачу платіжних інструментів та обмеження щодо таких операцій визначаються договором між надавачем платіжних послуг та користувачем з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України. Порядок використання платіжних інструментів у платіжних системах визначається правилами відповідних платіжних систем з урахуванням вимог цього Закону та нормативно-правових актів Національного банку України.

Відповідно до ч. 14, 15 ст. 38 Закону України «Про платіжні послуги» емітент має право надати електронний платіжний засіб користувачу у власність або в користування у порядку, визначеному договором про надання платіжних послуг. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії електронного платіжного засобу для довіреної особи.

Згідно з п. 136 Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 29 липня 2022 року № 164, користувач зобов`язаний зберігати та використовувати платіжні інструменти відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання платіжних інструментів особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Відповідно до п. 140 постанови НБУ від 29.07.2022 № 164 користувач зобов`язаний не повідомляти та іншим чином не розголошувати індивідуальну облікову інформацію та/або іншу інформацію, що дає змогу ініціювати платіжні операції, та негайно після того, як йому стало відомо про факт втрати такої інформації та/або платіжного інструменту, повідомити про це емітента в спосіб та каналами зв`язку, визначеними договором між емітентом та користувачем.

Згідно з п.п. 9.15 розділу ІХ «Відповідальність клієнта та банку» ДКБО клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2, строк дії, номер Картки тощо. Відповідно до п.п.10.1.3, 10.1.4. п.10 Розділу ХХ «Умови договору банківського рахунку» клієнт зобов`язується не розголошувати ПІНкод, Логін, Пароль, ПІН-код до системи ДБО, реквізити Картки та не передавати Картки в користування третім особам, не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права. Клієнт зобов`язується вжити заходів щодо зміни Логіну, Паролю або ПІН-код для входу до системи ДБО або випуску нової Картки при виникненні підозри, що Логін, Пароль або ПІН-код для входу до системи ДБО або реквізити Картки або ПІН-код стали відомі іншим особам. Згідно з п.п. 17.2.3 Договору Клієнт зобов`язаний забезпечити умови надійного зберігання Логіну, Паролю та отриманих від Банку електронних підписів Клієнта, що виключають доступ сторонніх осіб до рахунків та можливість розпорядження рахунками сторонніми особами за допомогою Системи ДБО. Клієнт зобов`язаний не допускати тиражування Логіну, Паролю та/або їх передачу третім особам.

Зважаючи на викладене, підставою для списання грошових коштів з рахунку клієнта для банка є розпорядження клієнта про перерахування коштів. Передача (та/або заволодіння) електронного платіжного засобу та персональних даних Клієнта третім особам прямо заборонена нормами чинного законодавства України.

В той час, як списання грошових коштів з рахунків, відкритих на ім`я ОСОБА_1 , здійснюється третіми особами без розпорядження ОСОБА_1 про перерахування коштів, що заборонено Договором комплексного банківського обслуговування (далі ДКБО) та нормами чинного законодавства України.

Як зазначалось, 08 травня 2023 року ОСОБА_1 було видано довіреність на ім`я ОСОБА_2 , якою позивач уповноважила ОСОБА_2 в тому числі, отримувати з її рахунків грошові кошти без обмеження розміру, підписуватися від її імені за отримані грошові кошти, відкривати від її імені рахунки в банківських та інших фінансових установах, оформляти, переоформлювати та отримувати пластикові, платіжні картки, будь-якого зразка, отримувати ПІН-конверти до зазначених карток, з правом вводу пін-коду, подавати необхідні заяви про скидання та зміну пін-коду, отримувати належну їй пенсію та інші соціальні виплати.

Водночас, як зазначається відповідачем, з 09.04.2015 (дата проходження останньої ідентифікації ОСОБА_1 у відділенні Банку) відсутнє безпосереднє (особисте) спілкування Клієнта з Банком щодо спірних правовідносин.

Разом з тим, позивачка, яка має статус внутрішньо переміщеної особи, і відповідно до довідки від 08.04.2015 перемістилася з тимчасово окупованої території ( АДРЕСА_1 ) до АДРЕСА_3 ) (копія якої надана позивачем і міститься у матеріалах справи - а.с.12), перебуває на обліку та отримує пенсію у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

При цьому, враховуючи вищезазначене, позивачкою та її представником не обґрунтовано причину складання довіреності на ім`я невідомої особи ОСОБА_2 у місті Одесі.

Судом встановлено, що 08 квітня 2024 року Банком отримано лист слідчого управління Головного Управління Національної поліції в Донецькій області № 3627/20-2024 від 02.04.2024 (а.с.57) з доданою до нього постановою Донецької обласної прокуратури про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 02.04.2024 в рамках проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000178 за ч. 2 ст. 190 КК України (з.б.а.с.57, а.с.58-60). Досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000178 від 01.03.2024 встановлено, що особами вчиняються шахрайські дії, а саме отримуються пенсійні виплати громадян України, які перебувають на тимчасово окупованих територіях України, на підставі підроблених довіреностей. Факт скоєння кримінального правопорушення підтверджується повідомленням про вчинення кримінального правопорушення ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях від 21.02.2024 та відповіддю вказаного управління про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі підроблених нотаріально засвідчених довіреностей на право розпоряджатись банківськими рахунками (в тому числі отримання коштів), отримують пенсійні виплати громадян України, які знаходяться на тимчасово окупованій території Донецької області та на момент посвідчення довіреностей на підконтрольну українській владі територію не в`їжджали.

В переліку громадян України, які вказані у постанові про тимчасовий доступ до речей і документів Донецької обласної прокуратури стосовно досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000178 від 01.03.2024 року за ч.2 ст. 190 КК України, також була зазначена ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 (з.б.а.с.57,а.с.58-60).

Зважаючи на наявність індикаторів, що стосуються діяльності чи поведінки клієнта, визначених п.п.3-4, п.18 додатку 20 Положення № 65, а саме: існують підстави підозрювати, що надані інформація/документи для належної перевірки клієнта містять неправдиві або підроблені відомості (зокрема очевидними є значні невідповідності, допущені суттєві помилки), неможливо зв`язатися із клієнтом (представником клієнта) за допомогою наданих ним даних, зокрема за адресою місцезнаходження, проживання або за зазначеним номером телефону та електронною поштою (особливо в короткі терміни після надання такої контактної інформації), наявні документи, дані та/або інформація про клієнта є нечинними (недійсними) та/або неактуальними, а також операції по рахунку клієнта (з 2023 року вчиняються третьою особою) є підозрілими, та з метою мінімізації ризиків встановлено обмеження/ліміти на видаткові операції за рахунками клієнта та/або обмеження на використання клієнтом системою/системами дистанційного обслуговування.

Пунктом 1 Постанови № 637 «Про здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що фізична ідентифікація внутрішньо переміщеної особи, яка одержує пенсію через поточний рахунок в установі акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», проводиться акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» кожні шість місяців з дня відкриття рахунка або з дня проведення попередньої фізичної ідентифікації. Для осіб, які взяті на облік як внутрішньо переміщені особи до введення Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнного стану в Україні та які не проходили фізичну ідентифікацію протягом дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних з поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2 (далі - коронавірусна хвороба (COVID-19), для продовження нарахування пенсій необхідно пройти фізичну ідентифікацію до 31 березня 2024 року.

Із вищезазначеного вбачається, що позивачка ОСОБА_1 мала можливість самостійно звернутися до відділення банку, пройти ідентифікацію, надати оригінали документів (паспорт громадянина України та довідку про присвоєння РНОКПП) для зняття обмежень і відновлення доступу до платіжного застосунку «Ощад24/7», оскільки 08 травня 2023 року мала бути особисто присутньою у місті Одесі у приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Главацького В.А. за адресою: АДРЕСА_2 , при оформленні довіреності на ім`я представника ОСОБА_2 .

Також в матеріалах справи відсутня інформація щодо звернення ОСОБА_1 до банку для проведення відеоідентифікації.

Відповідно до ч. 1 ст. 51 Закону України «Про платіжні послуги» надавачі платіжних послуг зобов`язані здійснювати моніторинг платіжних операцій користувачів відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації неакцептованих, помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій.

Згідно з п. 172 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою правління НБУ №164 від 29 липня 2022 року емітент/еквайр зобов`язаний здійснювати моніторинг платіжних операцій, здійснених із використанням платіжних інструментів, відповідно до внутрішнього порядку управління операційними ризиками та ризиками інформаційної безпеки з метою ідентифікації помилкових та неналежних платіжних операцій, суб`єктів таких операцій та забезпечувати вжиття заходів для запобігання або припинення таких операцій.

Відповідно до частин 4, 7, 8, 15 статті 11 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» належна перевірка здійснюється в разі, в тому числі, наявності підозри, виникнення сумнівів у достовірності чи повноті раніше отриманих ідентифікаційних даних клієнта. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право витребувати, а клієнт, представник клієнта зобов`язані подати інформацію (офіційні документи), необхідну (необхідні) для здійснення належної перевірки, а також для виконання таким суб`єктом первинного фінансового моніторингу інших вимог законодавства у сфері запобігання та протидії. Суб`єкт первинного фінансового моніторингу відповідно до законодавства зобов`язаний на підставі офіційних документів або інформації, отриманої з офіційних та/або надійних джерел (якщо інше не передбачено цим Законом), здійснювати верифікацію. Офіційні документи мають бути чинними (дійсними) на момент їх подання та включати всі необхідні ідентифікаційні дані. Повторна ідентифікація та верифікація клієнта (його представника) не є обов`язковими, якщо ця особа раніше була ідентифікована та верифікована згідно з вимогами закону, за умови відсутності у суб`єкта первинного фінансового моніторингу підозр та/або підстав вважати, що наявні документи, дані та/або інформація про клієнта (представника клієнта) є нечинними (недійсними) та/або неактуальними.

Відповідно до п. 1 ст. 12 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний здійснювати посилені заходи належної перевірки клієнтів, ризик ділових відносин з якими є високий. Посилені заходи належної перевірки здійснюються банком до встановлення ділових відносин із клієнтом (проведення фінансової операції без встановлення ділових відносин) під час проведення моніторингу ділових відносин та фінансових операцій клієнта, що здійснюється у процесі таких відносин, та актуалізації банком даних щодо клієнта. Загальні вимоги щодо виконання банками законодавства України з питань фінансового моніторингу встановлені Положенням про здійснення банками фінансового моніторингу, затверджених постановою правління НБУ № 65 від 19 травня 2020 року.

За частиною 21 статті 38 Закону України «Про платіжні послуги» передбачається, що емітент має право зупинити або припинити право користувача на використання електронного платіжного засобу у разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством. Зупинення або припинення права користувача на використання електронного платіжного засобу не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення або припинення зазначеного права.

Згідно з п. п. 150, 151 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою правління НБУ №164 від 29 липня 2022 року, емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту, а також про вилучення платіжного інструменту за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне його використання та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності користувача виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Емітент має право зупинити право користувача на використання платіжного інструменту в разі порушення користувачем умов його використання, визначених договором та/або законодавством України. Зупинення права користувача на використання платіжного інструменту не припиняє зобов`язань користувача і емітента, що виникли до зупинення зазначеного права.

Відповідно до п.178 Положення про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженого Постановою правління НБУ №164 від 29 липня 2022 року, емітент за результатами моніторингу має право ухвалити рішення про: 1) зупинення або припинення здійснення операцій з використанням певного платіжного інструменту; 2) вилучення певного платіжного інструменту; 3) проведення в разі потреби додаткової перевірки ПІНу або іншої інформації, що дає змогу здійснювати операцію з використанням платіжного інструменту; 4) здійснення еквайром та/або суб`єктом господарювання додаткової ідентифікації держателя шляхом перевірки його документів; 5) установлення лімітів та/або обмежень на певні види операцій.

Умовами Договору про банківське обслуговування передбачене право Банку прийняти рішення про тимчасове призупинення здійснення операцій з використанням певної картки у випадках, встановлених Договором та/або законодавством, зокрема якщо Клієнт не надав необхідні Банку документи та/або інформацію для проведення Банком процедури уточнення інформації щодо ідентифікації та вивчення Клієнта.

Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що банк має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій за рахунком неналежного отримувача, встановивши обмеження на видаткові операції без встановлення конкретних суми та строку обмеження.

Зважаючи на встановлену судом відсутність у банку інформації (офіційних документів), необхідної (необхідних) для ідентифікації, верифікації, вивчення клієнта, уточнення інформації про клієнта, а також для виконання цим суб`єктом первинного фінансового моніторингу, дії відповідача щодо зупинення фінансових операцій за рахунком позивача відповідали вказаним вище вимогам чинного законодавства України та не свідчать про порушення зобов`язань за договором банківського рахунка.

Виходячи з вищенаведеного, вважаю, що позивачка самостійно з порушенням вимог норм чинного законодавства та умов Договору розголосила третім особам персональні дані, які дозволять за їх допомогою ініціювати та/або санкціонувати платіжні операції, та передала електронний платіжний засіб третій особі, що є підставою для застосування відповідачем обмежувальних заходів.

Необхідність проходження фізичної ідентифікації внутрішньо переміщеної особи з метою отримання пенсії не покладає на ОСОБА_1 надмірний тягар.

За таких обставин вважаю обґрунтованими висновки суду першої інстанції, що подальше обслуговування платіжних карток та рахунків, відкритих в АТ «Ощадбанк» на ім`я позивача ОСОБА_1 , буде можливе після проведення актуалізації даних при зверненні/особистій присутності позивача до відділення Банку.

Відповідний порядок не позбавляє позивачку права на соціальні виплати, які гарантовані статтею 46 Конституції України. Водночас визначений порядок фізичної ідентифікації особи спрямований на забезпечення гарантій соціального захисту, а також усунення відповідних ризиків щодо отримання відповідних виплат клієнтами банку.

Блокування відповідачем рахунку позивачки з підстав не проходження нею ідентифікації є спеціальними тимчасовими заходами, що мають правомірну, об`єктивно обґрунтовану мету, спрямовану на усунення юридичної чи фактичної нерівності у можливостях для особи реалізовувати на рівних підставах права і свободи, надані їм Конституцією і законами України.

Станом на теперішній час позивачка ОСОБА_1 не з`явилася особисто до відділення Банку для проведення ідентифікації та верифікації, не зверталась для проведення відеоверифікації відповідно до умов Договору, та документи, які необхідні для проведення ідентифікації, також не надала, що не спростовано позивачем належними та допустимими доказами.

Судом апеляційної інстанції відкладався розгляд справи та було запропоновано представникові позивачки адвокату Гуревичу Р.Г. забезпечити її участь в судовому засіданні в режимі відео конференції.

Такою можливість позивачка не скористалась, на відеозвязок із судом апеляційної інстанції не вийшла.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Аналізуючи вищезазначене, вважаю, що позивачкою не надано достатніх і достовірних доказів того, що відповідачем були порушені права позивача як споживача фінансових послуг на підставі Закону України «Про захист прав споживачів», а також щодо договору про відкриття та обслуговування рахунку на ім`я позивача.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, вважаю помилковими висновки суду апеляційної інстанції про наявність підстав для скасування судового рішення з ухваленням нового про задоволення позову. Вважаю, щоапеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. 376 ЦПК України могли б бути підставами для його скасування.

Висновки апеляційного суду Запорізької області, викладені у постанові від 30 квітня 2025 року у складі колегії суддів судової палати із розгляду цивільних справ Кухаря С.В., Онищенка Е.А., Трофимової Д.А. у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 , який є чоловіком позивачки, до АТ «Державний ощадний банк України» про захист прав споживача, якою задоволені позовні вимоги, не суперечать висновкам суду першої в цій справі. У справі, що переглядалась апеляційним судом 30 квітня 2025 року, позивач ОСОБА_4 особисто приймав участь у розгляді справи в режимі відео конференції.

Посилання адвоката Гуревича Р.Г. на низку справ, що розглядались в Дніпровському апеляційному суді, на практику Верховного Суду, сформовану станом на січень 2022 року, є некоректним. У справах, що розглядалися апеляційним судом Дніпра, позивачі, як правило, пройшли відеоверифікації відповідно до умов Договору, та надавали документи, які необхідні для проведення ідентифікації. У справах, що переглядалися Верховним Судом до січня 2022 року, на які посилається в апеляційній скарзі представник позивачки, правовідносини виникли до набуття чинності Положенням «Про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів», затвердженим Постановою правління НБУ №164 від 29 липня 2022 року.

За таких обставин вважаю помилковими висновки апеляційного суду в цій справі про наявність підстав для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення позову Стрелець Л.Ф.

Головуюча суддя-доповідач Кочеткова І.В. І