ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

03 лютого 2026 року м. Чернівці

справа № 725/9608/25

Чернівецький апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду цивільних справ

Перепелюк І. Б., Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 18 грудня 2025 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

встановив:

Рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівців від 18 грудня 2025 року позов задоволено.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який зареєстрований 16 вересня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Кельменецького районного управління юстиції Чернівецької області, актовий запис 48 - розірвано.

Малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишено проживати з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на його самостійному вихованні та повному утриманні.

Частково не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_6 , сформував в системі «Електронний Суд» 25 січня 2026 року, апеляційну скаргу на вказане рішення суду як особою, яка не була залучена до участі у справі, з посиланням на те, що рішення у цій справі стосується їх прав

В поданій апеляційній скарзі просили поновити строк на оскарження вказаного рішення, посилаючись на те, що листом Державного бюро розслідувань №10-2-05-02-518 від 08 січня 2026 року, який ними отриманий та зареєстрований 12 січня 2026 року за №1119, проінформовано про наявність у проваджені Чернівецького районного суду міста Чернівців даної справи.

Крім того, у вищезазначеному листі є вимога про участь ІНФОРМАЦІЯ_1 у категорії цивільних справ, предметом розгляду яких є розірвання шлюбу та/або встановлення факту самостійного виховання та утримання неповнолітньої дитини (дітей) батьком, які перебувають в проваджені Чернівецького районного суду міста Чернівців.

Отож, лише 12 січня 2026 року ІНФОРМАЦІЯ_1 стало відомо про наявність судових рішень, в тому числі і у даній справі, які безпосередньо впливають на їх права та обов`язки оскільки, у разі задоволення позовної вимоги позивача (особи чоловічої статі призовного віку) та встановлення факту самостійного виховання та утримання ним неповнолітньої дитини (дітей) у такої особи виникає право на отримання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Перевіривши матеріали апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Щодо клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження

За приписами ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до частини 1 статті 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Згідно з частиною 2 статті 354 ЦПК України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Згідно з частиною першою статті 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Вирішення питання про поновлення строку перебуває в межах дискреційних повноважень суду, який може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку поважною і поновити пропущений строк, крім випадків, передбачених ЦПК України.

Під час вирішення питання про поновлення строку суд надає оцінку обставинам, які слугували перешкодою для своєчасного звернення до суду.

Норми ЦПК України не містять вичерпного переліку підстав, які вважаються поважними для вирішення питання про поновлення пропущеного процесуального строку. Такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи.

Поважними причинами пропуску процесуального строку вважаються такі обставини, за яких своєчасне пред`явлення заяви стає неможливим або утрудненим, якщо вони пов`язані з непереборними та об`єктивними перешкодами, труднощами, які не залежать від волі особи та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк подання касаційної скарги.

Можливість поновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій. Клопотання чи заява про поновлення процесуального строку повинна містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості (див., зокрема, пункти 74, 75 постанови Верховного Суду в складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 квітня 2024 року в справі № 752/8449/20).

У справі «llhan v. Turkey» ЄСПЛ зазначив, що правило встановлення обмежень доступу до суду у зв`язку з пропуском строку звернення повинно застосовуватися з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру; перевіряючи його виконання, необхідно звертати увагу на обставини справи.

З Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що рішення постановлено 18 грудня 2025 року, останнім днем подання апеляційної скарги було 16 січня 2026 року.

Апеляційна скарга сформована до суду 25 січня 2026 року, тобто з пропуском строку на оскарження.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_7 не брав участі у справі в суді першої інстанції та вважає, що ухваленим судовим рішення порушено його права та інтереси.

Листом Державного бюро розслідувань №10-2-05-02-518 від 08 січня 2026 року, який ІНФОРМАЦІЯ_7 отриманий та зареєстрований 12 січня 2026 року за №1119, останнього проінформовано про наявність у провадженні Чернівецького районного суду міста Чернівців даної судової справи.

На час вирішення апеляційним судом питання про поважність причин пропуску ІНФОРМАЦІЯ_7 строку на апеляційне оскарження рішення у даній справі, відсутні докази, які б вказували на можливість апелянта ознайомлення із оскаржуваним рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівців від 18 грудня 2025 року до 12 січня 2026 року.

Про існування рішення апелянт дізнався 12 січня 2026 року, що підтверджується листом Державного бюро розслідувань №10-2-05-02-518 від 08 січня 2026 року, а тому був позбавлений можливості оскаржити його у встановлені процесуальним законом строки з незалежних від нього причин.

Апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня ознайомлення апелянтом із рішенням Чернівецького районного суду міста Чернівців від 18 грудня 2025 року.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що строк на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції ІНФОРМАЦІЯ_7 пропустив з поважних причин і такий підлягає поновленню.

Щодо судового збору

В силу п.3 ч.4 ст.356 ЦПК України до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

До апеляційної скарги не додано доказів про оплату судового збору.

У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, у тому числі й органів державної влади. У зв`язку з цим, обставини, пов`язані з фінансуванням установи чи організації з Державного бюджету України та відсутністю у нього коштів, призначених для сплати судового збору, не можуть вважатись достатньою підставою для звільнення від сплати судового збору, відстрочення або розстрочення такої сплати.

Апеляційним судом враховано, що Закон України «Про судовий збір» визначає порядок сплати судового збору, встановлює ставки, які залежать від змісту позовних вимог (майнового, немайнового характеру), інших заяв процесуального характеру, статусу особи позивача (юридична, фізична особа).

Наведений Закон визначає обов`язок особи, яка звертається до суду за захистом свого майнового, немайнового права та/або обов`язку, здійснити сплату судового збору. Такий обов`язок справляння судового збору є законним фінансовим обмеженням та убезпечує від надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

Згідно п.21 Постанови №10 від 17 жовтня 2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» законом передбачено сплату судового збору за подання апеляційної та касаційної скарги на рішення суду в певному розмірі виходячи зі ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги незалежно від оспорюваної суми (п.п.6, 7 п.1 ч.2 ст.4 Закону №3674-VI).

Частиною 1 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Підпунктом 2 пункту 1 частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 6 Закону № 3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01 січня 2025 року встановлений в розмірі 3 028 грн.

Підпунктом 3 пункту 1 частини 2 статті 4 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.6 ч.2 ст.4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду має складати 150 відсотків ставки, що підлягало сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, ІНФОРМАЦІЯ_7 оскаржує рішення суду першої інстанції в частині, щодо однієї позовної вимоги немайнового характеру.

З урахуванням наведеного судовий збір за подання апеляційної скарги становить 1816,80 грн. (із розрахунку 1211,20 х 150%).

Оскільки заявник подав апеляційну скаргу в електронній формі, до неї застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи викладене, апелянт за подання апеляційної скарги повинен сплатити судовий збір у розмірі 1453,44 грн. (1816,80 грн. х 0,8). Судовий збір підлягає сплаті апелянтом за наступними реквізитами: Рахунок: UA0024405 Одержувач: Чернівецьке ГУК/Чернівецька ТГ/22030101 Код отримувача: 37836095 Банк одержувача: Казначейство України (ел. адм. подат.) МФО: 899998

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), Чернівецький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Згідно ч.2 ст.357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

За таких обставин, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху, з наданням апелянту строку десять днів з дня отримання копії даної ухвали для виправлення зазначених вище недоліків.

Керуючись ст.ст.127, 185, 260, 261, 357 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву ІНФОРМАЦІЯ_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження - задовольнити.

Поновити особі, яка не брала участі у справі - ІНФОРМАЦІЯ_1 строк на апеляційне оскарження рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 18 грудня 2025 року.

Апеляційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Чернівецького районного суду міста Чернівців від 18 грудня 2025 року - залишити без руху.

Для усунення недоліків надати ІНФОРМАЦІЯ_1 строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали, про що повідомити останнього.

Роз`яснити апелянту, що в разі не виправлення недоліків апеляційної скарги у встановлений у даній ухвалі строк, відповідно до ч.3 ст. 185 ЦПК України, вона визнається неподаною і повертається апелянту.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.Б. Перепелюк

І.М. Литвинюк

І.Н. Лисак