Справа № 461/4829/22 Головуючий у 1 інстанції Радченко В.Є.
Провадження № 22-ц/811/511/26 Доповідач в 2-й інстанції Шеремета Н. О.
УХВАЛА

18 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Шеремети Н.О.

суддів: Ванівського О.М., Цяцяка Р.П.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи в м. Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м..Львова від 18 грудня 2023 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання (поновлення) права користування квартирою,

ВСТАНОВИВ:

в провадженні Львівського апеляційного суду перебуває цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Галицького районного суду м..Львова від 18 грудня 2023 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання (поновлення) права користування квартирою.

ОСОБА_1 подав до апеляційного суду заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на 1/2 ідеальну частку квартири АДРЕСА_1 та заборонити відчуження цієї 1/2 ідеальної частки квартири.

В обгрунтування заяви покликається на те, що між ним та відповідачами існує спір щодо квартири АДРЕСА_1 . Постановою Верховного Суду від 28 січня 2026 скасовано рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 грудня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування квартири та скасування реєстрації права власності та відмовлено у задоволенні цих позовних вимог. Справу в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про витребування майна із чужого незаконного володіння направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. На його думку існує реальна можливість, що відповідачка ОСОБА_2 під час розгляду справи апеляційним судом може відчужити спірну квартиру, зокрема й 1/2 ідеальну частку квартири, яка є предметом спору у зв`язку з чим він змушений звернутись з заявою про забезпечення позову, оскільки у разі задоволення його позовних вимог невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Перевіривши матеріали справи, доводи заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову, суд приходить до висновку про задоволення заяви про забезпечення позову з огляду на таке.

Судом та матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування квартири, витребування майна із чужого незаконного володіння, визнання (поновлення) права користування квартирою.

Постановою Верховного Суду від 28 січня 2026 постанову Львівського апеляційного суду від 03 лютого 2025 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння скасовано, справу в частині вирішення цих позовних вимог ОСОБА_1 направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За приписами п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, забороною вчиняти певні дії.

Згідно із роз`ясненням, яке міститься в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Умовою до застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому при виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Співмірність у застосуванні заходів забезпечення позову передбачає дотримання судом такого балансу інтересів сторін, що виключає як надмірні негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову для приватних прав та інтересів відповідача, так і негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів для прав та інтересів позивача, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.

За змістом наведених вище приписів умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Вказане узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17.

Як вбачається з позовної заяви, позовними вимогами ОСОБА_1 , в частині яких постановою Верховного Суду від 26 січня 2026 року справа направлена до суду апеляційної інстанції на новий розгляд, є витребування майна із чужого незаконного володіння, а саме витребування на користь позивача з чужого незаконного володіння ОСОБА_2 1/2 частки квартири АДРЕСА_1

Враховуючи майновий характер позовних вимог, те що відповідач ОСОБА_2 , будучи власником 1/2 частки квартири, має реальну можливість розпорядитися належним їй нерухомим майном на власний розсуд, зокрема, відчужити його в будь-який спосіб, що може призвести до ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду, або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, колегія суддів приходить до висновку, що є реальна можливість відчуження майна відповідачем іншим особам, що може унеможливити виконання можливого рішення суду, що свідчить про наявність підстав для застосування судом заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149,150,153 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на належну ОСОБА_2 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 .

В задоволенні решти вимог заяви ОСОБА_1 відмовити.

Стягувач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ;

Боржник:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Копію ухвали направити Галицькому відділу державної виконавчої служби у місті Львові Львівського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України - для виконання та сторонам у справі для відома.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення, але може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання ухвали.

Ухвала складена 18.02.2026 року.

Головуючий: Н.О. Шеремета

Судді: О.М. Ванівський

Р.П. Цяцяк