Справа №463/7470/25
Провадження №2/463/269/26
УХВАЛА

/про відмову у затвердженні мирової угоди/

23 лютого 2026 року м. Львів

Личаківський районний суд міста Львова у складі: головуючої судді Ціпивко І.І., з участю секретаря судового засідання Метеллі Б.Б., розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Львові спільну письмову заяву сторін про затвердження мирової угоди при розгляді цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму заборгованості за договором позики в розмірі 290 194, 80 гривень; стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь позивача ОСОБА_1 ((РНОКПП: НОМЕР_2 ) понесені судові витрати.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.08.2025 року визначено головуючу суддю Ціпивко І.І. для розгляду справи.

22.09.2025 року на запит суду надійшла відповідь про зареєстроване місце проживання відповідача.

Ухвалою судді Личаківського районного суду м. Львова від 22.09.2025 було прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

14.10.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. До суду сторонами надіслано клопотання про розгляд справи без їхньої участі у зв`язку з укладенням мирової угоди, проте самої угоди не долучено.

04.11.2025 року розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін. Позивачкою надіслано до суду заяву про відкликання поданого нею 14.10.2025 року клопотання про розгляд справи без її участі.

Ухвалою Личаківського районного суду міста Львова від 27.11.2025 року постановлено перейти від розгляду в порядку спрощеного провадження до розгляду справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики за правилами загального позовного провадження та провести заміну засідання для розгляду справи по суті, яке призначене на 18 грудня 2025 року на 11:00 год. , підготовчим засіданням.

18.12.2025 року, 15.01.2026 року та 09.02.2026 року, розгляд справи у підготовчому судовому засіданні відкладено у зв`язку з неявкою сторін.

19.02.2026 року до суду надійшла спільна письмова заява сторін про укладення мирової угоди. Сторони подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, просили затвердити мирову угоду, наслідки затвердження мирової угоди та закриття провадження судом для них зрозумілі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви про затвердження мирової угоди та дослідивши проект мирової угоди, суд дійшов такого висновку.

Встановлено, що у серпні 2025 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

В позовній заяві зазначала, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі, а саме в липні 2018 року ОСОБА_2 взяв спільно накопичені ними кошти в сумі 14000,00 доларів США перед своєю поїздкою до Республіки Польша. Звідти ОСОБА_2 повернувся лише у квітні 2021 року. Впродовж серпня-вересня 2021 року вона декілька разів в усній формі нагадувала колишньому чоловікові про кошти, які він взяв та просила повернути їй сім тисяч доларів США, з чим він погоджувався, проте кошти не повертав. 25.09.2021 року ОСОБА_2 власноруч написав позивачці розписку, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 в липні 2018 року взяв кошти із сімейного бюджету в сумі 14000,00 доларів США та половина коштів належить позивачці, а також зобов`язувався повернути їх у найкоротший строк. 30.09.2021 року ОСОБА_2 повернув їй вказані в розписці кошти, проте цього ж дня вона знову йому їх позичила. Відповідно 30.09.2021 року відповідач ОСОБА_2 написав їй знову розписку проте , що позичив у неї 7000,00 доларів США та зобов`язується повернути їх за першою вимогою позивачки, але не пізніше ніж через три роки. Проте коштів так і не повертає.

У зв`язку з цим, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в сумі 7000,00 доларів США.

19.02.2026 року сторони звернулись до суду із спільною заявою про затвердження мирової угоди від 16.02.2026 року.

За умовами мирової угоди: сторони просили суд затвердити про наступне:

1.Відповідач визнає свій блог перед позивачем в розмірі 7000,00 доларів США, який виник на підставі розписки від 30 вересня 2021 року, за стягненням якого позивач звернулася до суду в даній справі.

2.Сторони дійшли згоди про погашення боргу відповідача перед позивачем, вказаного у пункті 1 даної мирової угоди, шляхом передачі позивачу у власність земельної ділянки, яка належить відповідачу, а саме земельної ділянки площею 0,0621 га, кадастровий номер :09:000:1516, цільове призначення для колективного садівництва, місце розташування: Львівська область, Львівський район, Солонківська сільська рада.

3.Зазначена у пункті 2 цієї угоди земельна ділянка належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки № 410 від 04.05.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Соколюк Н.В., право власності на земельну ділянку зареєстровано за відповідачем згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 80098894 від 28.07.2025 року Мельник І.Б. державним реєстратором Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав індексний номер 437071158 від 28.07.2025 року.

4.Сторони погоджуються, що згідно із звіту про експертну грошову оцінку вартості земельної ділянки, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_3 та рецензованого КП «Львівське бюро експертів оцінювачів», ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0621 га, кадастровий номер :09:000:1516, цільове призначення для колективного садівництва, місце розташування: Львівська область, Львівський район, Солонківська сільська рада станом на дату оцінки становить 259600,00 грн.

5.Сторони погоджуються, що оскільки станом на 16 лютого 2026 року офіційний курс НБУ становить 1 долар США 43,1020 грн., отже ринкова вартість земельної ділянки площею 0,0621 га, кадастровий номер :09:000:1516, цільове призначення для колективного садівництва, місце розташування: Львівська область, Львівський район, Солонківська сільська рада в доларах США становить 6022,92 долари США.

6.Сторони погоджуються, що решта боргу відповідача перед позивачем, яка перевищує ринкову вартість земельної ділянки погашається шляхом прощення позивачем в цієї частині боргу відповідачу.

7.Відповідач гарантує, що земельна ділянка, яка відчужується за цією мировою угодою до цього часу нікому іншому не продана, не подарована, під забороною відчуження не перебуває, відсутні обмеження щодо використання ділянки за цільовим призначенням (застава, оренда, сервітути, тощо) ділянка не є предметом будь-яких спорів і не є внеском до статутного капіталу юридичної особи, прав щодо неї у третіх осіб як в межах, так і за межами України немає.

8.Сторони усвідомлюють та розуміють, що дана мирова угода набирає чинності з моменту набрання законної сили ухвалою суду про її затвердження

9.Сторони усвідомлюють та розуміють, що дана мирова угода є підставою для державної реєстрації права власності на земельну ділянку, зазначену у п. 2 цієї угоди за позивачем.

10.Сторони усвідомлюють та розуміють, що ухвала суду про затвердження цієї мирової угоди є самостійним правовстановлюючим документом, який підтверджує перехід права власності на земельну ділянку, вказану у п. 2 даної мирової угоди, до позивача у відповідності до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України 25 грудня 2015 року № 1127, та не потребує від сторін укладення інших додаткових договорів чи правочинів про відчуження вказаної земельної ділянки на користь позивача.

11.Сторони усвідомлюють та розуміють, що ухвала суду, якою затверджено дану мирову угоду є виконавчим документом згідно ч.2 ст. 208 ЦПК України, тобто у випадку порушення сторонами умов даної угоди така ухвала суду може бути пред`явлена відповідною стороною до примусового виконання в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

12.Сторони заявляють, що ні в процесі укладення цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені їх права, а також права будь-яких третіх осіб, в тому числі держави.

13.Сторони укладають цю мирову угоду, розуміючи її суть і наслідки, які можуть настати для сторін у випадку її визнання судом.

14.Сторони підтверджують, що всі викладені умови цієї мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам і породжують настання наслідків, зазначених у тексті цієї угоди.

15.Сторони підтверджують, що вся інформація, викладена в цій мировій угоді, є достовірною сторони окремо несуть повну відповідальність за недостовірність інформації, яка зазначена в цій угоді.

16.Сторони підтверджують, що мають всі необхідні повноваження на підписання цієї мирової угоди та не мають будь-яких застережень та/або обмежень таких повноважень, та/або своєї правоздатності, та/або дієздатності, крім цього вони не перебувають під впливом будь-яких тяжких обставин та/або примусу.

17.Дана мирова угода складена у трьох примірниках.

Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників приватних правовідносин мають бути добросовісними.

При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України).

Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України).

Відповідно до ч.7 ст.49 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду на будь-якій стадії судового процесу.

Мирова угода - це досягнута між сторонами в ході судового розгляду і під контролем суду заснована на взаємних поступках угода, яка по новому визначає їх суб`єктивні права та обов`язки.

Метою такої угоди є врегулювання спору між самими сторонами, а її умови можуть стосуватися лише прав та обов`язків сторін та предмету спору. Не може визнаватися судом мирова угода, в якій нічого не вирішено про долю заявлених позивачем вимог і умови якої не пов`язані зі спірними правовідносинами, так як така угода не приведе до усунення конфлікту.

Відповідно до ч.1 ст.207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦПК України сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

Відповідно до ч.3 ст.207 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Затвердженням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб, визначений в умовах мирової угоди (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2024 року в справі № 569/6725/22 (провадження № 61-16199св23)).

Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси власне порушені, а учасники цивільного обороту використовують цивільне судочинство для такого захисту. Приватно-правовий інструментарій (зокрема, затвердження мирової угоди) не повинен використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення чи унеможливлення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. По своїй суті застосування конструкції мирової угоди всупереч її призначенню та/або на шкоду кредитору є нерозумним та недопустимим. При цьому, у разі використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню та/або на шкоду кредитору, а для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу, судове рішення стосується прав та/або інтересів кредитора (див. постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 09 листопада 2022 року в справі № 759/6865/19 (провадження № 61-7195св22)).

Відповідно до ч. 5 ст.22 ЗК України набуття у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення здійснюється з урахуванням вимог статті 130 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 статті 130 ЗК України набувати право власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення можуть: а) громадяни України; б) юридичні особи України, створені і зареєстровані за законодавством України, учасниками (акціонерами, членами) яких є лише громадяни України та/або держава, та/або територіальні громади; в) територіальні громади; г) держава.

Відповідно до ч.4 статті 130 ЗК України порядок здійснення перевірки відповідності набувача або власника земельної ділянки сільськогосподарського призначення вимогам, визначеним цією статтею, затверджується Кабінетом Міністрів України.

Передбачена цією частиною перевірка здійснюється, зокрема, в автоматизованому порядку, у тому числі шляхом інформаційної взаємодії між Державним реєстром речових прав на нерухоме майно, Державним земельним кадастром, Державним реєстром актів цивільного стану громадян, Державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Перевірка не здійснюється при набутті у власність земельних ділянок сільськогосподарського призначення площею:

для ведення садівництва - не більше 0,25 гектара;

для ведення особистого селянського господарства, розташованих у межах населених пунктів, - не більше 2 гектарів.

Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб (частина перша статті 207 ЦК України).

Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє (частина п`ята статті 207 ЦПК України).

Затвердженням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб, визначений в умовах мирової угоди (див., зокрема, постанову Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 червня 2024 року в справі № 569/6725/22 (провадження № 61-16199св23)).

При набутті у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення без здійснення перевірки, передбаченої цією частиною, набувач до вчинення правочину про перехід права власності подає нотаріусу, який посвідчує відповідний правочин, або нотаріусу, який його заміщує, заяву про дотримання вимог цієї статті, справжність підпису на якій засвідчується нотаріально. Копії такої заяви, засвідчені нотаріусом, який посвідчує відповідний правочин, надаються сторонам правочину про перехід права власності на земельну ділянку. Недотримання набувачем права власності на земельну ділянку вимог цієї статті, у тому числі зазначення недостовірних відомостей у заяві, є підставою для визнання правочину про перехід права власності на земельну ділянку недійсним (абзац 6 частини п`ятої статті 130 ЗК України).

Відтак, проаналізувавши зміст мирової угоди, суд дійшов висновку, що мирова угода про визнання права власності на земельну ділянку, порушує порядок набуття у власність земельної ділянки, визначений ст.ст.22, 130 ЗК України.

Суд звертає увагу на тому, що умови мирової угоди суперечать чинному законодавству України, оскільки громадянин України без перевірки може набути у власність земельну ділянку сільськогосподарського призначення - для ведення садівництва.

Крім того, об`єктом спірних правовідносин є грошові зобов`язання, а тому передача нерухомого майна за мировою угодою виходить за рамки предмету спору, а тому не відповідає вимогам закону.

Більше того, до матеріалів спільної заяви сторін та проекту мирової угоди не долучено жодного доказу на підтвердження належності вказаної у проекті мирової угоди земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 .

Таким чином, суд, перевіривши умови укладеної сторонами мирової угоди на відповідність дотримання норм закону та чи не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, дійшов висновку про відмову у затвердженні мирової угоди від 16 лютого 2026 року, укладеної між позивачкою ОСОБА_1 та представником відповідача адвокатом Заремба В.В.

Керуючись ст. 207, 255, 260 ЦПК України, суд

постановив:

у затвердженні мирової угоди від 16 лютого 2026 року, укладеної між позивачкою ОСОБА_1 та представником відповідача адвокатом Заремба В.В. відмовити.

Продовжити судовий розгляд цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Підготовче судове засідання відкласти на 14.00 год. 09.03.2026 року.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали.

Повний текст ухвали складено 23.02.2026.

Суддя Ірина ЦІПИВКО