провадження № 2-cз/175/10/26
УХВАЛА

18 лютого 2026 року селище Слобожанське

Суддя Дніпровського районного суду Дніпропетровської області Васюченко О.Г., ознайомившись із заявою позивача ОСОБА_1 про повернення сплаченого судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Слов`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі, позивач, про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2025 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Слов`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі, позивач, про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини, зобов`язання вчинити певні дії.

05 листопада 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області вказану позовну заяву було залишено без руху та запропоновано позивачу протягом трьох днів з дня отримання вказаної ухвали усунути недоліки з додержанням вимог: п. п. 4, 5, 8, ч. 3, ч. 6 ст. 175, ч. ч. 1, 4 ст. 177 ЦПК України.

21 листопада 2025 року ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Слов`янський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Краматорському районі, позивач, про виключення запису про батьківство з актового запису про народження дитини, зобов`язання вчинити певні дії було повернуто позивачу.

17 лютого 2026 року позивач звернувся до суду із заявою про повернення судового збору у розмірі 2422,40 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: повернення заяви або скарги.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Перевіривши матеріали справи та заяви, вважаю можливим повернути позивачу сплачений ним судовий збір, оскільки судом встановлено, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір у загальному розмірі 2422,40 грн., що підтверджується матеріалами справи, також встановлено, що ухвалою Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2025 року, яка у встановленому законом порядку набрала законної сили, було повернуто позовну заяву, що є підставою для повернення сплаченої суми судового збору, а тому заява ґрунтується на вимогах закону та є передбачені законом підстав для її задоволення.

Відповідно до ч. 2 ст. 261 ЦПК України ухвали, що постановлені судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирають законної сили з моменту їх підписання суддею (суддями).

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 133, ч. 2 ст. 261 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»,

УХВАЛИВ:

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України суму судового збору за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.378193287.1 від 30 жовтня 2025 року в сумі 1211.20 грн..

Повернути ОСОБА_1 з Державного бюджету України суму судового збору за квитанцією до платіжної інструкції на переказ готівки № 1.396338993.1 від 11 листопада 2025 року в сумі 1211.20 грн..

Ухвала набрала законної сили 18 лютого 2026 року.

Суддя О.Г. Васюченко