Провадження №: 2/336/1647/2026
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м.Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Коваленка П.Л., за участі секретаря судового засідання Степливої Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін цивільну справу за позовною заявою Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача Концерну «Міські теплові мережі» Артьомов С.О. звернувся до Шевченківського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

В обґрунтування позовної заяви представник позивача зазначає, що відповідно до статутних документів, основною метою діяльності Концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу позивача. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій, її збут та інше.

Квартира АДРЕСА_1 , належить на праві власності ОСОБА_1 . Позивач надавав та продовжує надавати Відповідачу послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.

02.10.2021 на офіційному веб-сайті Концерну «МТМ» опубліковано типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором-приєднання та який набрав чинності через 30 днів з моменту його розміщення на сайті..

З 01.11.2021 між позивачем та відповідачем укладений Типовий індивідуальний договір №105440661 про надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.

За період з 01.08.2017 по 30.11.2025 загальна сума боргу за надані послуги становить 35665,17 грн.

На підставі зазначеного просить стягнути з відповідача вказану заборгованість.

Ухвалою судді від 27.01.2026 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачу роз`яснено право на подання відзиву на позовну заяву, також роз`яснено сторонам право на подання відповіді на відзив та заперечення.

11.02.2026 від відповідача ОСОБА_1 до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить застосувати до позовних вимог строк позовної давності у три роки, зазначає, що він не пам`ятає факту підписання договору з позивачем, здійснює часткову та регулярну оплату за надані послуги, що свідчить про відсутність умисного ухилення від виконання зобов`язань. Стверджує, що розрахунок заборгованості, доданий до позову не враховує всі здійснені ним платежі та є одностороннім документом, який не може вважатись належним та достатнім доказом існування боргу у заявленому розмірі. Просить суд застосувати строк позовної давності до позовних вимог, врахувати факт ненадходження йому копії позовної заяви та доданих до неї документів, відмовити у задоволенні позову в частині стягнення заборгованості за період, що перевищує три роки до моменту звернення позивача до суду, відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

17.02.2026 від представника позивача Артьомова С.О. до суду надійшли додаткові пояснення у справі, в яких він вказав, що житловий будинок АДРЕСА_2 приєднано до мереж централізованого теплопостачання Концерну «МТМ» та обладнано будинковим засобом обліку теплової енергії. Відповідач є власником квартири АДРЕСА_3 за цією адресою. Згідно з Законом України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якої або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Тому відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг. Щодо строку позовної давності, представник позивача зазначає, що оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувались позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідач здійснював часткові оплати за отримані послуги у 2017, 2018, 2019, 2020, 2021, 2023 роках, що є підставою для переривання перебігу позовної давності. Крім того, з 20.05.2020 на всій території України було встановлено карантин та перебіг строків давності було призупинено до його завершення, тобто до 30.06.2023. Також, у період дії воєнного стану з 24.02.2022 перебіг строків позовної давності також був призупинений. Таким чином, представник позивач наполягає, що вимоги Концерну «МТМ» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 є законними та обґрунтованими.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, за змістом позовної заяви просив провести розгляд справи без участі позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі та без фіксації технічними засобами, проти задоволення позовних вимог заперечив.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що позивач Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою. Згідно Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її розподілення для обігріву житла і побутової потреби населення та на комунально-побутові потреби підприємств, організацій, установ і її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого опалення та підігріву гарячої води.

Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідача, як споживача послуг, є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідач ОСОБА_1 є власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_4 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (відповідь №2270589 від 26.01.2026).

Згідно з розрахунком заборгованості та довідкою щодо заборгованості за адресою: АДРЕСА_4 наявна заборгованість на загальну суму 35665,17 грн., яка утворилась за період з 01.08.2017 по 30.11.2025. При виконанні розрахунку, позивачем враховано оплати, які здійснював відповідач ОСОБА_1 в рахунок часткової оплати за надані житлово-комунальні послуги на загальну суму 17648,17 грн.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

У відповідності до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги з постачання теплової енергії та гарячої води.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

За пунктом 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води», затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року № 630, постачання холодної та гарячої води, плата за житлово-комунальні послуги вноситься власниками квартир, наймачами та орендарями щомісяця, не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води та теплової енергії або до затверджених нормативів (норм) споживання.

Частиною 1 статті 639 ЦК України передбачено, що договір може бути укладений у будь якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції другою стороною та вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 2 статті 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товар, надала послуги, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Щодо сумніві відповідача, що ним укладався договір про надання житлово-комунальних послуг, суд зазначає наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3).

02.10.2021 Типовий індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії було опубліковано на офіційному веб-сайті Концерну «Міські теплові мережі».

Відповідно до п. 1, 2, 4 Договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з постачання теплової енергії для потреб опалення або на індивідуальний тепловий пункт для потреб опалення та приготування гарячої води індивідуальному споживачу. Цей договір укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України.

Даний договір є публічним договором приєднання, який набирає чинності через 30 днів з моменту розміщення на сайті Концерну «Міські теплові мережі».

З 01.11.2021 між позивачем та відповідачами укладений типовий індивідуальний договір № 105440661 про надання послуги з теплової енергії, послуги гарячої води.

Концерн «Міські теплові мережі» надавав послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання у м. Запоріжжі. Відповідач ОСОБА_1 користувався вказаними послугами, частково сплачував їх вартість, чим підтвердив свою згоду на отримання вказаних послуг, що є підтвердженням виникнення між ним та позивачем договірних відносин, які регулюються цивільним законодавством.

Крім того, Касаційний цивільний суд Верховного Суду у постанові від 20 листопада 2024 року по справі №463/6799/18 вказав, що відсутність між сторонами договору не може слугувати підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг. КЦС додав, що зазначена практика правозастосування правових норм у сфері оплати житлово-комунальних послуг є сталою (постанова Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року у справі 712/8916/17, постанови Верховного Суду від 15 березня 2018 року у справі № 401/710/15-ц, від 18 вересня 2019 року у справі № 369/3682/16-ц, від 7 лютого 2024 року у справі № 372/2236/21).

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно із ч.4 ст.319 ЦК України, власність зобов`язує.

Відповідно до ч.1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позовну заяву зазначив, що не отримав копії позовної заяви та додатків до неї. При цьому своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористався, заяви (клопотання) про ознайомлення з матеріалами справи від нього до суду не надходило. Натомість він зазначає, що розрахунок здійснений без врахування його оплат, що не відповідає фактичним обставинам справи, оскільки такий розрахунок детально досліджений судом та в ньому зазначені часткові сплати відповідача за комунальні послуги в загальному розмірі 17648,17 грн. Альтернативного розрахунку заборгованості відповідачем не надано, рівно як і квитанцій про оплату житлово-комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води. Враховуючи зазначене, суд приймає розрахунок заборгованості, наданий позивачем як належний та допустимий доказ у справі, яким підтверджується розрахунок заборгованості відповідача перед позивачем.

Щодо пропуску позивачем строків позовної давності для звернення до суду, суд зазначає наступне.

Частиною 3 статті 267 ЦК України встановлено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України). Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги.

За статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 540-ІХ, який набрав чинності 02 квітня 2020 року, розділ «Прикінцеві та перехідні положення» ЦК України доповнено пунктом 12 наступного змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».

Постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами і доповненнями, внесеними постановами Кабінету Міністрів України) установлено з 12 березня 2020 року на всій території України карантин. Строк карантину неодноразово продовжувався та відмінено з 30 червня 2023 року постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651.

24.02.2022 Законом України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено режим воєнного стану.

Законом України від 15.03.2022 № 2120-ІХ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів Україна щодо дії норм на період дії воєнного стану» розділ Прикінцевих та перехідних положень ЦК України доповнено, зокрема, п. 19 наступного змісту: у період дії воєнного, надзвичайного стану строки визначені за ст.ст. 257 - 259, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 ЦК продовжуються на строк його дії.

Такі висновки щодо позовної давності викладені в постановах Верховного Суду в складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 11 грудня 2023 року в справі № 947/8885/21 (провадження № 61-7480сво22) та від 06 вересня 2023 року у справі № 910/18489/20, а також у постанові Верховного Суду від 10 липня 2024 року в справі № 206/3045/23 (провадження № 61-3852св24).

Крім того, згідно з положеннями статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Таким чином, враховуючи, що строки позовної давності були продовжені на час дії карантину та в подальшому у зв`язку із введення воєнного стану, а також, той факт, що відповідач ОСОБА_1 частково здійснював оплату за надані послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, зокрема у 2017, 2018, 2020, 2021, 2022, 2023, 2024 та 2025 роках, у зв`язку із чим перебіг позовної давності починався заново, суд приходить до висновку, що підстави для застосування строків позовної давності у цій справі відсутні. А тому, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01.08.2017 по 30.11.2025 у розмірі 35665,17 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, ч. 8 цієї статті передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2662,40 грн.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274 280-284 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» заборгованість з централізованого опалення та гарячого водопостачання, з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за період з 01.08.2017 по 30.11.2025 у розмірі 35665 (тридцять п`ять тисяч шістсот шістдесят п`ять) гривень 17 копійок

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Концерну «Міські теплові мережі» витрати по сплаті судового збору в сумі 2662 (дві тисячі шістсот шістдесят дві) гривні 40 копійок.

Повне найменування учасників справи:

Позивач: Концерн «Міські теплові мережі»», , адреса місця знаходження: м. Запоріжжя, вул. героїв полку «Азов», буд. 137.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_5 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: П.Л. Коваленко