ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

18 лютого 2026 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/4144/25

Головуючий у першій інстанції Косенко О. Д.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/304/26

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої судді Шарапової О.Л.,

суддів Онищенко О.І.,Скрипки А.А.

з участю секретаря: Шапко В.М.,

Сторони:

позивачка: ОСОБА_1 .

відповідач: ОСОБА_2 .

Особа, яка подала апеляційну скаргу: ОСОБА_2 .

Оскаржується рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 липня 2025 року, суддя Косенко О.Д., місто Чернігів.

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь вартість вилученої за рішенням суду квартири АДРЕСА_1 , у розмірі 604 140,00 грн, вирішити питання судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.12.2019 між нею та ОСОБА_2 , від імені якого діяв ОСОБА_3 , був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., згідно з яким Відповідач передав у власність Позивача квартиру АДРЕСА_1 , за ціною 604 140,00 грн.

У подальшому на підставі судових рішень Деснянського районного суду м. Чернігова, Чернігівського апеляційного суду та Верховного суду, ухвалених за позовом ОСОБА_4 , квартиру витребувано у ОСОБА_1 , як таку, що вибула із володіння власника поза його волею.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 липня 2025 року позовні вимоги задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, вирішити питання судових витрат.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що рішення суду є незаконним.

Особа, яка подала апеляційну скаргу посилається на те, що суд першої інстанції не повідомив його належним чином про розгляд справи також він не отримав позовної заяви. Крім того, його представник звертався до суду з заявами про надання електронної копії позову, оскільки в «Електронному суді» така відсутня, проте суд не розглянув ці заяви та не забезпечив надання документів, що позбавило сторону відповідача можливості підготувати відзив.

Особа, яка подала апеляційну скаргу зазначає, що суд неправильно застосував ст. 661 ЦК України, оскільки норма цієї статті застосовується лише тоді, коли річ вилучено у недобросовісного набувача або коли існує вина продавця у відчуженні речі, яка вибула з володіння законного влаcника

Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує на те, що суд першої інстанції не врахував, що відшкодування збитків можливе лише за наявності вини, шкоди, причинного зв`язку та протиправної поведінки, чого матеріалами справи не доведено.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника справи, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 24 грудня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 від імені якого діяв ОСОБА_3 , був укладений договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., за реєстровим № 3792, згідно з яким ОСОБА_2 передав ОСОБА_1 у власність квартиру АДРЕСА_1 , за ціною 604 140,00 грн (а.с. 7-10).

Відповідно до п. 1.2. договору нерухоме майно, яке відчужується, належить продавцю (Відповідачу) на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29.11.2019 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О., за реєстровим № 553.

Згідно пункту 2.1. Договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 24.12.2019, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., за реєстровим № 3792, слідує, що ціна продажу нерухомого майна становить 604 140,00 грн.

Відповідно до Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності вбачається, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири номер 3792, виданого 24.12.2019, приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. (а.с. 11).

Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2025 року у справі №750/3031/20 касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової Ольги Степанівни, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 29 листопада 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В. О. за реєстровим № 553, скасовано та ухвалено нове рішення в цій частині про відмову у задоволенні цих вимог.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 01 жовтня 2021 року та постанову Чернігівського апеляційного суду від 03 жовтня 2022 року в частині вирішення вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича, приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Белової Ольги Степанівни, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без змін (а.с. 12-21).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України).

Частиною 1 статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною 1 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 ЦК України).

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У разі вилучення за рішенням суду товару у покупця на користь третьої особи на підставах, що виникли до продажу товару, продавець має відшкодувати покупцеві завдані йому збитки, якщо покупець не знав або не міг знати про наявність цих підстав (частина 1 статті 661 ЦК України).

Продавець зобов`язаний попередити покупця про всі права третіх осіб на товар, що продається (стаття 659 ЦК України).

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач є добросовісним набувачем, а тому має право на відшкодування збитків. Обраний Позивачем спосіб захисту свого порушеного права є ефективним та таким, що відповідає обставинам справи та змісту спірних правовідносин.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був повідомлений належним чином про розгляд справи, а також не отримав позовної заяви, апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки уся судова кореспонденція направлялась ОСОБА_2 за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 26), проте, неодноразово поверталась неврученою, з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 31, 47а, 54).

Доводи апеляційної скарги про те, що, представник відповідача звертався до суду з заявами про надання електронної копії позову, оскільки в «Електронному суді» така відсутня, проте суд не розглянув ці заяви та не забезпечив надання документів, не є безумовною підставою для скасування судового рішення.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування судового рішення, оскільки ґрунтуються на довільному тлумаченні правових норм.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду міста Чернігова від 31 липня 2025 року, залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України

Головуюча: Судді: