Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Єдиний унікальний номер №943/1388/25

Провадження № 2/943/212/2026

02 лютого 2026 року м. Буськ Львівська область

Буський районний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Шендрікової Г.О.,

за участю секретаря судового засідання Ладиги С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Буськ в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову вказує, що вона та відповідач, є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Після розлучення дитина постійно проживає з матір`ю та перебуває фактично на її повному утриманні. 03.04.2017 року Буським районним судом Львівської області видано виконавчий лист на підставі рішення від 22.03.2017 року у справі ЄУН № 440/1144/16-ц про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду (30.08.2016 року) і до досягнення дитиною повноліття. 24.04.2017 року Буським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про відкриття провадження ВП № 53824754 з примусового виконання виконавчого листа у справі ЄУН №440/1144/16-ц, виданого 03.04.17 року. Позивачка вказує, що протягом всього періоду здійснення ВП № 53824754 відповідач не здійснював своєчасну та систематичну сплату аліментів. Разом з тим, державним виконавцем до відповідача не було застосовано заходів, передбачених ч. 14 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» у формі накладення штрафів. Так, згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 53824754 від 09.07.2025 року, заборгованість відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі сплати аліментів відповідно до вищевказаного виконавчого документа станом на червень 2025 року становить 172 680,85 гри. Вказана заборгованість виникла за період з січня 2019 року і є непогашеною на дату подання позову позивачкою. Оскільки відповідач є здоровою особою працездатного віку, яка не має жодних обмежень щодо його працевлаштування, та не має на утриманні інших осіб, та не зважаючи на вказане, відповідач не вчиняв жодних дій для отримання систематичних доходів, з яких мав би можливість сплачувати аліменти, що свідчить про умисне невиконання відповідачем своїх обов`язків щодо утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що тривала несплата відповідачем аліментів на утримання сина грубо порушує його право на належне матеріальне утримання, оскільки дитина потребує постійних і систематичних витрат, в тому числі на її харчування, медичний догляд, розвиток, навчання, відпочинок, оздоровлення тощо. Відповідач неналежним чином виконував свої обов`язки зі сплати аліментів, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість. Просить позов задоволити.

Ухвалою судді від 20.11.2025 року, після отримання інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, який не є підприємцем, вказану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін.

Представник позивачки адвокат Малиняк В.А. в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти розгляду справи в спрощеному позовного провадження не заперечує та просить суд розглядати справу у їх відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом подання відзиву на позов, клопотань про відкладення розгляду справи не заявляв, що в силу вимог ч. 1 ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті.

У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішенняспору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи.

Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13, 81ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оглянувши матеріали справи, перевіривши інші докази, зібрані в справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено судом, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після розлучення дитина залишилася проживати з матір`ю та перебуває фактично на її повному утриманні.

22.03.2017 року Буським районним судом Львівської області винесено рішення у справі ЄУН № 440/1144/16-ц про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/3 з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду (30.08.2016 року) і до досягнення дитиною повноліття.

03.04.2017 року Буським районним судом Львівської області видано виконавчий лист на підставі рішення рішення ЄУН №440/1144/16-ц.

24.04.2017 року Буським районним відділом ДВС Головного територіального управління юстиції у Львівській області винесено постанову про відкриття провадження ВП № 53824754 з примусового виконання виконавчого листа у справі ЄУН №440/1144/16-ц, виданого 03.04.17 року.

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах у ВП № 53824754 від 09.07.2025 року, заборгованість відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 зі сплати аліментів відповідно до вищевказаного виконавчого документа станом на червень 2025 року становить 172 680,85 гри.

Вказана заборгованість виникла за період з січня 2019 року і є непогашеною на дату подання позову позивачкою.

Як встановлено судом із розрахунків заборгованості ВП № 53824754 від 09.07.2025 року, виданого головним державним виконавцем Буського відділу ДВС у Золочівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління юстиції, при примусовому виконанні виконавчого листа №440/1144/16-ц, відповідач станом на червень 2025 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 172 680,85 року.

Згідно із складеним розрахунком, відповідно до ч. 14 ст. 71 та ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, накладається на боржника штраф у розмірі 50 відсотків суми заборгованості зі сплати аліментів 86 340,42 грн та виконавчий збір у розмірі 10 відсотків від суми заборгованості 17 268,08 грн. загальна сума заборгованості 276 289,35 грн.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом.

У відповідності до ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Як встановлено ч. 1 ст. 196 СК України та підтверджується роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанові від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів маж право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Згідно п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

За правовою природою аліментні зобов`язання - це періодичні платежі, які боржник зобов`язаний сплачувати щомісяця і несвоєчасна сплата яких передбачає настання негативних наслідків матеріального характеру у вигляді стягнення неустойки (пені).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Оскільки неустойка у виді пені обчислюється у відсотках від суми невиконаних або неналежно виконаних зобов`язань, які виникають у боржника щомісяця, то й пеня має триваючий характер і обчислюється за прострочення кожного зобов`язання окремо.

Отже, з урахуванням правої природи пені як дієвого стимулу належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

На підставі ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; частина 1 ст. 196 Сімейного кодексу України регламентує, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 Сімейного кодексу України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин.

Такий правовий висновок вбачається із постанови Великої Палати Верховного Суду України від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), а саме передбачена статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Оскільки відповідач був обізнаний зі змістом рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини та знав про свій обов`язок їх сплати, тому суд погоджується з доводами позивачки, які знайшли своє підтвердження в сукупності зібраних доказів у матеріалах справи.

Відповідно до ч.1,2 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд визнає розмір пені обґрунтованим. Будь-яких обставини, що свідчать про відсутність вини відповідача або наявності незалежних від нього причин у виникненні заборгованості, судом не встановлено. Бездіяльністю відповідача порушуються права та інтереси позивача. Указані обставин є підставою для стягнення з платника аліментів неустойки.

Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення.

Окрім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки, позивачка подала позовну заяву через підсистему «Електронний суд, то згідно ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору., тобто з відповідача післягає стягненню судовий збір в розмірі 968,96 грн., виходячи із ставки судового збору, що діяла на момент подання позовної заяви до суду.

Керуючись ст. ст. 180, 196 СК України, ст.ст.2,4,5,11,13,137,141,247,258,259,263-265,272,273ЦПК України, ст.ст.180,194,196 СК України, ст.549 ЦК України, суд, -

у х в а л и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 172 680 (сто сімдесят дві тисячі шістсот вісімдесят) гривень 85 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) гривень 96 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Повне рішення суду складено: 02.02.2026 року.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , адреса проживання: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Малиняк В.А.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя: Г. О. Шендрікова