УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2026 року м.Рівне

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Гордійчук І.О. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Рівненського міського суду від 27.01.2026 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на частку у спільному майні подружжя та поділ спільного майна задоволено частково. В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя визнато за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках, по 1/2 частці за кожним, право власності на квартиру АДРЕСА_1 . В порядку поділу спільного сумісного майна подружжя стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію вартості 1/2 частини транспортного засобу марки Toyota модель Corolla, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 у сумі 105025 (сто п`ять тисяч двадцять п"ять) гривень. В решті позовних вимог відмовлено.

28.01.2026 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про забезпечення позову. Просить суд накласти арешт на рухоме майно: квартиру. Свої вимоги мотивує тим, що 19.01.2026 відповідач почав вимагати від неї оригінали документів на квартиру, прояснивши про своє бажання подарувати її іншим особам. Відповідач хоче здійснити свої погрози з приводу відчудження квартири.

Суд, розглянувши заяву про забезпечення позову, дійшов наступного висновку.

У ч.2 ст.149 ЦПК передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У ч.1 ст.150 ЦПК визначено перелік видів забезпечення позову, зокрема позов забезпечується: забороною вчиняти певні дії (п.2); зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (п.5).

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Разом з тим, в заяві про забезпечення позову заявником не доведено, що його права можуть бути порушені у разі невжиття заходів забезпечення позову та невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, не надано доказів реального наміру відповідача відчужити все своє майно та бажання навмисно ухилитися від виконання рішення суду.

З огляду на це, суд дійшов висновку, що судом винесено рішення по справі №569/23660/25, заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 149-153, 353, 354 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення до Рівненського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя І.О.Гордійчук