Провадження номер 2/741/492/26
Єдиний унікальний номер 741/2232/25
РІШЕННЯ

іменем України

18 лютого 2026 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Кузьменка І.С.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Носівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Макіївської територіальної громади в особі Макіївської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Чуєнко Лариса Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2025 року представник позивача адвокат Безручко Тетяна Олександрівна, представляючи інтереси позивача ОСОБА_1 , звернулася до суду з позовом про визначення позивачеві додаткового строку тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позовні вимоги мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області помер батько позивача ОСОБА_2 . ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав по АДРЕСА_1 разом із дружиною ОСОБА_3 та матір`ю ОСОБА_4 .

Мати позивача ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702, яке батько позивача, як спадкоємець першої черги, фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Баба позивача ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало їй на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700, яке батько позивача, як спадкоємець першої черги, фактично прийняв, але не оформив своїх спадкових прав.

Батько позивача ОСОБА_2 на день смерті був зареєстрований та мешкав сам за адресою: АДРЕСА_1 .

За життя батька позивач доглядала за ним, оскільки він мав поважний вік, обробляла земельну ділянку, доглядала за будинком, а після його смерті проводила поховання та доглядає за могилою.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на будинок за адресою: АДРЕСА_1 ; на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702; на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700; на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Носівського району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах, що належало ОСОБА_6 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104701.

Оригінали сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700 та серії ЧН № 0104701 втрачені, про що було розміщено оголошення в газеті «Ніжинський вісник» № 29 (15386) від 28.12.2023 року.

Після смерті батька позивач з метою оформлення своїх спадкових прав звернулася до Носівського районного суду Чернігівської області з позовом про визнання права власності на спадкове домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1 , оскільки право власності на будинок відсутнє.

Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 22 березня 2007 року за ОСОБА_1 визнано право власності на спадкове домоволодіння по АДРЕСА_1 .

Про існування іншого спадкового майна, а саме: права на земельні частки (паї), позивач не знала, як не знала і про існування сертифікатів на право на земельну частку (пай), виданих на ім`я батьків та баби, які були невідомо ким і коли втрачені.

Позивач з 1988 року проживала окремо в м. Ніжин Чернігівської області, ніколи від батьків та баби не чула про те, що вони мали сертифікати на право на земельну частку (пай), інакше вона б оформила і це спадкове майно під час звернення до суду в 2007 році. Позивач випадково знайшла у батьківському будинку сертифікат серії ЧН № 0104702, виданий 22 жовтня 1996 року на ім`я її матері ОСОБА_3 . Позивач звернулася до приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого батька ОСОБА_2 . Однак, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме: відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно, немає. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батька, інші спадкоємці, які б прийняли спадщину, відсутні. Позивач не знала про існування спадкового майна і не має змоги оформити в установленому законом порядку спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), оскільки у встановлений законом строк не подала заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, тому представник позивача просила визначити ОСОБА_1 додатковий строк тривалістю три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвалою судді від 25 грудня 2025 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 18 лютого 2026 року (а. с. 32).

У підготовче судове засідання позивач та представник позивача Безручко Т.О. не з`явилися, до початку підготовчого судового засідання представник позивача подала до суду заяву, у якій указала, що вона підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності (а. с. 82).

Представник відповідача Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання надіслала до суду заяву, у якій указала, що Макіївська сільська рада визнає позовні вимоги в повному обсязі, заперечень проти позову не має, просить розглянути справу без участі представника Макіївської сільської ради, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі (а. с. 85).

Третя особа приватний нотаріус Чуєнко Лариса Анатоліївна в підготовче судове засідання не з`явилася, була повідомленою про дату, час та місце підготовчого судового засідання належним чином.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідачем визнано позов. При цьому суд уважає, що неявка в підготовче судове засідання третьої особи приватного нотаріуса Чуєнко Л.А. жодним чином не перешкоджає розгляду справи по суті та ухваленню рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області померла ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а. с. 15).

Судом установлено, що на день своєї смерті ОСОБА_3 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою на день її смерті проживали: чоловік ОСОБА_2 та свекруха ОСОБА_4 , що підтверджується копією довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 182 від 15 серпня 2025 року (а. с. 21).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розмірмо 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702, виданого на підставі рішення Носівської РДА Чернігівської області від 01.07.1996 р. № 155, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 758. Це підтверджується копією відповідного сертифіката на право на земельну частку (пай) (а. с. 24).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_2 був чоловіком ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про їх одруження серії НОМЕР_2 (а. с. 26). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_2 фактично прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3 , вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки був зареєстрований та проживав з померлою на час її смерті.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області померла ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 (а. с. 16).

Судом установлено, що на день своєї смерті ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала в АДРЕСА_1 . Разом з нею за вказаною адресою на день її смерті проживав ОСОБА_2 , що підтверджується копією довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 181 від 15 серпня 2025 року (а. с. 20).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 756. Це підтверджується копією повідомлення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 18).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Тобто відносини спадкування після смерті ОСОБА_4 регулюються правилами ЦК України.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_2 був сином померлої ОСОБА_4 , що підтверджується копією посвідки про народження серії НОМЕР_4 (а. с. 14). Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після її смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є таким, що прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_4 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки проживав постійно разом з нею на час відкриття спадщини.

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Макіївка Носівського району Чернігівської області помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 (а. с. 13).

Судом установлено, що на день своєї смерті ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у АДРЕСА_1 , один, що підтверджується копією довідки Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 180 від 02 грудня 2025 року (а. с. 19).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на:

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104701, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 757, що підтверджується копією повідомлення ГУ Держгеокадастру у Чернігівській області (а. с. 18);

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій ОСОБА_4 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104700, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 756, спадщину після якої фактично прийняв ОСОБА_2 (а. с. 18);

- право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Щорса с. Макіївка Ніжинського (колишнього Носівського) району Чернігівської області, розміром 4,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало померлій ОСОБА_3 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702, виданого на підставі рішення Носівської РДА Чернігівської області від 01.07.1996 р. № 155, який зареєстрований 25.10.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 758, спадщину після якої фактично прийняв ОСОБА_2 (а. с. 24);

- домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 (а. с. 17).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року.

За життя ОСОБА_2 заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 51). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом.

Позивач ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_7 (а. с. 11) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 (а. с. 12).

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 .

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Частиною 1 ст. 1270 ЦК України встановлено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Так, судом встановлено, що рішенням Носівського районного суду від 22 березня 2007 року визнано за ОСОБА_1 право власності на спадкове домоволодіння, розташоване в АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та ОСОБА_6 (а. с. 17).

Із інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 50) слідує, що 11 грудня 2025 року до майна померлого ОСОБА_2 приватним нотаріусом Ніжинського районного нотаріального округу Чуєнко Л.А. заведена спадкова справа за № 69/2025.

Із копії спадкової справи встановлено, що 11 грудня 2025 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті батька ОСОБА_2 . 16 грудня 2025 року нотаріусом винесено постанову, якою відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 , оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, що підтверджують факт прийняття спадщини спадкоємцем ОСОБА_1 після смерті спадкодавця ОСОБА_2 у встановлений законом спосіб (а. с. 52-81).

Тобто позивачем пропущено строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України.

У позовній заяві позивач указує, що вона на момент смерті спадкодавця не була обізнана з наявністю спадкового майна у вигляді права на земельні частки (паї) та не знала про існування вищевказаних сертифікатів на право на земельну частку (пай) серії ЧН № 0104702, серії ЧН № 0104700, серії ЧН № 0104701, оскільки з 1988 року проживала окремо від батьків в м. Ніжин Чернігівської області, а оригінали сертифікатів серії ЧН № 0104700, серії ЧН № 0104701 взагалі були втрачені невідомо коли і ким (а. с. 22).

Із копії паспорта серії НОМЕР_6 , виданого на ім`я ОСОБА_1 , убачається, що з 1990 року вона постійно прописана/зареєстрована в м. Ніжин Чернігівської області (а. с. 9-10).

Згідно з ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними.

У абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17 поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішенні питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру.

Як слідує з правової позиції Верховного Суду у справі ВС/КЦС № 681/203/17-ц від 17 жовтня 2018 року, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети.

Так, при вирішенні питання про визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_2 суд ураховує, що ОСОБА_1 з 1990 року є постійно прописаною/зареєстрованою в м. Ніжин Чернігівської області, при цьому місцем проживання та смерті спадкодавця ОСОБА_2 є с. Макіївка Носівського району. Крім того, позивач не була обізнана про наявність спадкового майна у вигляді права на земельні частки (паї), яке залишилося після смерті ОСОБА_2 , та не знала про існування сертифікатів про право на земельну частку (пай), які були видані на ім`я її батька, матері, баби, два з яких взагалі є втраченими. Крім того, у 2007 році позивач отримала рішення суду про визнання за нею права власності на спадкове домоволодіння батьків та баби, розташоване в АДРЕСА_1 , тобто не мала необхідності звертатися додатково в органи нотаріату для подання заяви про прийняття спадщини, доки не встановила наявність іншого спадкового майна у вигляді права не земельні частки (паї), що залишилося після смерті її батька.

Усі ці обставини свідчать про поважність причин пропуску ОСОБА_1 строку для подання заяви про прийняття спадщини. Також суд бере до уваги, що Макіївська ТГ в особі Макіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області є належним відповідачем по справі, оскільки має право на спадкове майно (у розумінні ст. 1277 ЦК України відумерлість спадщини), інші спадкоємці як за законом, так і за заповітом, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , відсутні, відповідачем визнано позов у повному обсязі, вимоги позову і визнання їх відповідачем не суперечать закону та не порушують жодним чином права інших осіб і не направлені на захист інтересів таких інших осіб.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 206 ЦПК України).

Ураховуючи, що строк для звернення із заявою про прийняття спадщини пропущений позивачем з поважної причини, спадщина після смерті ОСОБА_2 на час розгляду справи ніким не прийнята, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, інші спадкоємці, які прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , відсутні, суд робить висновок про необхідність задоволення позовних вимог та визначення позивачеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 .

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1217, 1223, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 247, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Макіївської територіальної громади в особі Макіївської сільської ради, третя особа приватний нотаріус Чуєнко Лариса Анатоліївна, про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини задовольнити.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , додатковий строк тривалістю три місяці з дати набрання законної сили цим рішенням суду для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасника справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ;

відповідач: Макіївська ТГ в особі Макіївської сільської ради, , місцезнаходження: с. Макіївка Ніжинського району Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 27;

третя особа: приватний нотаріус Чуєнко Лариса Анатоліївна, місцезнаходження: м. Носівка Ніжинського району Чернігівської області, вул. Центральна, буд. 20.

Повний текст судового рішення складено 18 лютого 2026 року.

Суддя Анатолій КРУПИНА