СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 6/759/115/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва у складі головуючого судді Горбенко Н.О., за участю секретаря судового засідання Чугай В.М., розглянувши у порядку письмового провадження звіт боржника ОСОБА_1 про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, поданий у межах розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Виконавчий комітет Броварської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Описова частина

У провадженні Святошинського районного суду міста Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Виконавчий комітет Броварської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено частково. Забезпечено позов шляхом зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), забезпечити у кожний понеділок, середу, п`ятницю тривалістю одну годину у період часу з 18:30 год. до 19:30 год. (не менше 60 хвилин) за київським часом спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою відеозв`язку, в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp), а також повідомити (повідомляти) батька дитини ОСОБА_2 про фактичне місце перебування (проживання), стан здоров`я та умови проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Від стягувача ОСОБА_2 05 грудня 2025 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» надійшла заява про зобов`язання боржника ОСОБА_1 подати звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 у справі №759/18906/23, пр. №2-з/759/179/25. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що виконання вказаної ухвали здійснюється в примусовому порядку в рамках виконавчого провадження № НОМЕР_2 Святошинським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України. Актами державного виконавця від 20.11.2025 року, 24.11.2025 року, 25.11.2025 року, 27.11.2025 року, 02.12.2025 року та від 04.12.2025 року встановлено, що ухвала Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 №759/18906/23 не виконується без поважних причин. Крім того, державним виконавцем винесено постанови від 24.11.2025 року та від 02.12.2025 року про накладення штрафу на боржника ОСОБА_1 . Державним виконавцем винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом від 03.12.2025 року. 04.12.2025 року державним виконавцем скеровано до Святошинського управління поліції ГУ НП в м. Києві повідомлення про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України. Стягувач переконаний, що боржниця систематично вводила в оману та повідомляла неправдиві відомості державному виконавцю, що нібито дитина хворіє та не може бути виконано рішення суду. Попри правомірне та добровільне очікування на виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року № 759/18906/23, пр. № 2-з/759/179/25, судове рішення боржницею не виконується умисно до теперішнього часу. Усі вжиті державним виконавцем заходи залишаються неефективними й не сприяють виконанню ухвали суду.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд зобов`язати боржника ОСОБА_1 подати у 10-денний строк з моменту вручення їй ухвали суду звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року у справі №759/18906/23, пр. №2-з/759/179/25. У разі встановлення фактів невиконання боржником ОСОБА_1 ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 у справі № 759/18906/23, пр. № 2-з/759/179/25 - постановити ухвалу про не виконаним вказаної ухвали суду.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року заяву стягувача ОСОБА_2 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання ухвали суду - задоволено частково. Зобов`язано боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) подати у 15-ти денний строк з моменту вручення їй ухвали суду звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року у справі №759/18906/23, пр. 2-з/759/179/25. У задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовлено.

14 січня 2026 року ухвалою Святошинського районного суду міста Києва зобов`язано боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) подати у двадцятиденний строк з моменту вручення їй даної ухвали суду звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року у справі №759/18906/23, пр. 2-з/759/179/25. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави штраф у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

20 січня 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» від боржника ОСОБА_1 надійшов звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року. У поданому звіті ОСОБА_1 зазначила, що виконання ухвали суду в частині організації відеозв`язку у визначені дні та години було ускладнене та тимчасово унеможливлене з об`єктивних причин, а саме: станом її здоров`я; захворюванням малолітніх дітей; з огляду на фізичний стан дитини, її самопочуття у конкретні часові проміжки та неможливість забезпечити безперервну участь дитини у відеоспілкуванні без шкоди для її здоров`я. Вказала, що умисного ухилення від виконання судового рішення з її боку не було і немає. Зазначила, що у частині повідомлення про місце проживання та умови проживання малолітнього ОСОБА_3 ухвала суду виконана. Боржник також вказала, що вона не ухиляється від виконання судового рішення та готова виконувати його у межах фактичної можливості та відповідно до вимог чинного законодавства.

На підставі викладеного просила прийняти та долучити до матеріалів справи цей звіт, вирішити питання про відсутність підстав для застосування до неї заходів процесуального примусу.

У поданому звіті ОСОБА_1 також заявила клопотання про поновлення процесуального строку для подачі звіту, встановленого ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року. Як обґрунтування для поновлення процесуального строку зазначила, що подати звіт у встановлений судом строк не мала об`єктивної можливості з огляду на тривалу сукупність поважних обставин, що мали безперервний характер та істотно ускладнювали можливість своєчасної підготовки і подання процесуального документа, а саме: у період з 19.11.2025 по 27.11.2025 року вона перебувала на лікуванні; у період з 28.11.2025 по 05.12.2025 року хворів її малолітній син ОСОБА_3 , який потребував постійного догляду; у період з 08.12.2025 по 26.12.2025 року вона знову перебувала на лікуванні; у період з 29.12.2025 по 09.01.2026 року хворіла її молодша донька ОСОБА_4 , що унеможливлювало належну процесуальну активність; з 09.01.2026 по 17.01.2026 року вона перебувала в дорозі у зв`язку з участю у судовому провадженні (м. Осло, Норвегія).

На підставі викладеного просила визнати причини пропуску строку на подання звіту поважними та поновити його.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 січня 2026 року відмовлено у прийнятті звіту боржника ОСОБА_1 про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

05 лютого 2026 року за допомогою підсистеми «Електронний суд» від боржника ОСОБА_1 надійшов звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року. У поданому звіті ОСОБА_1 зазначила, що виконання ухвали суду в частині організації відеозв`язку у визначені дні та години було ускладнене та тимчасово унеможливлене з об`єктивних причин, а саме: станом її здоров`я; захворюванням малолітніх дітей; з огляду на фізичний стан дитини, її самопочуття у конкретні часові проміжки та неможливість забезпечити безперервну участь дитини у відеоспілкуванні без шкоди для її здоров`я. ОСОБА_1 наголосила також, що у період з 19.11.2025 по 27.11.2025 року вона перебувала на лікуванні; у період з 28.11.2025 по 05.12.2025 року хворів її малолітній син ОСОБА_3 , який потребував постійного догляду; у період з 08.12.2025 по 26.12.2025 року вона знову перебувала на лікуванні; у період з 29.12.2025 по 09.01.2026 року хворіла її молодша донька ОСОБА_4 , що унеможливлювало належну процесуальну активність; з 09.01.2026 по 17.01.2026 року вона перебувала в дорозі у зв`язку з участю у судовому провадженні (м. Осло, Норвегія).

Щодо повідомлення інформації про дитину вказала, що у вказаній частині ухвала суду виконана, відповідна інформація була повідомлена батькові дитини шляхом направлення письмових листів поштою, а також доведена до відома державного виконавця.

ОСОБА_1 вказала, що умисного ухилення від виконання судового рішення з її боку не було і немає. Зазначила, що вона не ухиляється від виконання судового рішення та готова виконувати його у межах фактичної можливості та відповідно до вимог чинного законодавства.

Переконана, що відсутні будь-які підстави для застосування до неї заходів процесуального примусу у виді штрафу, як за результатами розгляду цієї заяви, так і на підставі постановленоі раніше ухвали суду від 14.01.2026 року.

На підставі викладеного просила прийняти та долучити до матеріалів справи цей звіт, вирішити питання про відсутність підстав для застосування до неї заходів процесуального примусу та скасувати штраф у розмірі 66 500,00 грн., накладений ухвалою суду від 14 січня 2026 року.

Частиною 1 ст. 453-3 ЦПК України встановлено, що суд розглядає звіт про виконання судового рішення протягом десяти днів з дня його надходження в порядку письмового провадження, а за ініціативою суду чи клопотанням сторін - у судовому засіданні за правилами статті 450 цього Кодексу.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису не здійснюється у зв`язку із розглядом заяви в порядку письмового провадження. Виклик сторін у судове засідання не здійснювався.

Дослідивши наявні матеріали справи, зважаючи на норми процесуального права, які підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов наступного.

Встановлені судом обставини

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову - задоволено частково. Забезпечено позов шляхом зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 , ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), забезпечити у кожний понеділок, середу, п`ятницю тривалістю одну годину у період часу з 18:30 год. до 19:30 год. (не менше 60 хвилин) за київським часом спілкування сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою відеозв`язку, в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp), а також повідомити (повідомляти) батька дитини ОСОБА_2 про фактичне місце перебування (проживання), стан здоров`я та умови проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року заяву стягувача ОСОБА_2 про зобов`язання боржника подати звіт про виконання ухвали суду - задоволено частково. Зобов`язано боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) подати у 15-ти денний строк з моменту вручення їй ухвали суду звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року у справі №759/18906/23, пр. 2-з/759/179/25. У задоволенні іншої частини вимог заяви - відмовлено.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року встановлений факт того, що боржник ОСОБА_1 не подала звіт у строк, встановлений ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 18 грудня 2025 року, на підставі чого судом зобов`язано боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) подати у двадцятиденний строк з моменту вручення їй даної ухвали суду звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року у справі №759/18906/23, пр. 2-з/759/179/25. Стягнуто з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь держави штраф у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 30 січня 2026 року встановлено факт відсутності підстав для поновлення пропущеного процесуального строку, встановленого ухвалою суду від 18 грудня 2025 року. Відмовлено у прийнятті звіту боржника ОСОБА_1 про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави штраф у розмірі 20 (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 66 560 (шістдесят шість тисяч п`ятсот шістдесят) гривень 00 копійок.

Судом також встановлено, що звіти про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, що надійшли до суду від боржниці 20 січня 2026 року та 05 лютого 2026 року, є повністю аналогічними.

У поданому звіті боржниця ОСОБА_1 стверджує, що виконання ухвали суду у частині організації відеозв`язку було ускладнене станом її здоров`я, захворюванням малолітніх дітей та з огляду на фізичний стан дитини, її самопочуття у конкретні часові проміжки та неможливість забезпечити безперервну участь дитини у відеоспілкуванні без шкоди для її здоров`я.

До звіту долучена відповідна медична документація, складена щодо ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з якої вбачається, що вказані особи перебували на амбулаторному лікуванні.

Відповідно до наявної у матеріалах справи відповіді ФОП ОСОБА_5 від 02.12.2025 року на інформаційний запит від ОСОБА_6 , в інтересах малолітнього ОСОБА_3 : враховуючи стан дитини і виставлені діагнози, дитина могла спілкуватися з батьком ОСОБА_7 відеозв`язком через будь-який месенджер, симптомів скарг, які б унеможливлювали спілкування на момент консультації не було, мати не повідомляла про втрату голосу, або важкий стан дитини; Спілкування між батьком і дитино, яка мала такі скарги, було можливим; Ухвала Святошинського районного суду №759/18906/23, №2-з/759/179/25 від 10.11.2025 року могла бути виконана не зважаючи на поставлені діагнози; При цих скаргах, які озвучила мама ОСОБА_1 , дитина могла спілкуватися, скарг на втрату голосу чи важкий стан дитини не надходило.

Мотиви, з яких виходить суд, та застосовні норми права

Як встановлено в частині першій статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

У п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка підлягає застосуванню згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Виконання судового рішення відповідно до рішення Конституційного Суду України №5-рп/2013 від 26 червня 2013 року у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Однією із засад виконавчого провадження є обов`язковість виконання рішень (п. 2 ч.1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження»).

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах.

При цьому, судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, передбачає, серед іншого, можливість суду зобов`язати боржника подати звіт про виконання судового рішення.

Ухвалою Святошинського районного суду міста Києва від 14 січня 2026 року зобов`язано боржника ОСОБА_1 подати у двадцятиденний строк з моменту вручення їй даної ухвали суду звіт про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року у справі №759/18906/23, пр. 2-з/759/179/25

Боржник ОСОБА_1 19 січня 2026 року подавала до суду звіт, у прийнятті якого відмовлено ухвалою суду від 30 січня 2026 року.

05 лютого 2026 року ОСОБА_1 повторно подала до суду звіт про виконання ухвали суду, в якому стверджує, що вона не ухиляється від виконання судового рішення та готова виконувати його у межах фактичної можливості та відповідно до вимог чинного законодавства.

Однак, досліджуючи матеріали справи, суд не знайшов достатніх доказів, які б підтвердили, що ОСОБА_1 не ухиляється від виконання рішення суду, а виконанню ухвали суду перешкоджали об`єктивні непереборні поважні причини.

Так судом встановлено, що як сама боржниця, так і її малолітні діти перебували на амбулаторному лікуванні, що, на думку суду, не перешкоджало спілкуванню сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за допомогою відеозв`язку, оскільки спілкування мало відбуватись не очно, не потрібно було нікуди їхати, витрачати час і зусилля на дорогу, чому б могла завадити хвороба.

Однак, спілкування по відеозв`язку вказаних дій не вимагало, боржниці необхідно було лише забезпечити у відповідні дні та години вказане спілкування. Крім того, хвороба самої боржниці та її малолітньої доньки також ніяким чином не могла вплинути на виконання ухвали в частині виконання рішення про забезпечення позову шляхом зобов`язання матері дитини ОСОБА_1 , забезпечити спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 , за допомогою відеозв`язку, оскільки присутність боржниці під час спілкування ОСОБА_2 з ОСОБА_3 не вимагалась відповідно до ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року.

Крім того, ФОП ОСОБА_5 надав відповідь, в якій зазначив, що враховуючи стан дитини і виставлені діагнози, дитина могла спілкуватися з батьком ОСОБА_7 відеозв`язком через будь-який месенджер, симптомів скарг, які б унеможливлювали спілкування на момент консультації не було, мати не повідомляла про втрату голосу, або важкий стан дитини; Спілкування між батьком і дитино, яка мала такі скарги, було можливим; Ухвала Святошинського районного суду №759/18906/23, №2-з/759/179/25 від 10.11.2025 року могла бути виконана не зважаючи на поставлені діагнози; При цих скаргах, які озвучила мама ОСОБА_1 , дитина могла спілкуватися, скарг на втрату голосу чи важкий стан дитини не надходило.

Зважаючи на викладене, суд вбачає, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року в частині зобов`язання забезпечити спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 , за допомогою відеозв`язку.

Крім того, ОСОБА_1 у поданому звіті вказала, що у частині повідомлення про місце проживання та умови проживання малолітнього ОСОБА_3 ухвала суду виконана.

Підтверджень зазначеному суд також не знайшов.

Боржниця не долучила до поданого звіту жодного доказу, який би вказував на те, що вона повідомила (повідомляє) батька дитини ОСОБА_2 про фактичне місце перебування (проживання), стан здоров`я та умови проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Одночасно з тим, за допомогою Автоматизованої системи виконавчого провадження, із застосування повного доступу до виконавчого провадження № НОМЕР_2, судом встановлено, що станом на момент розгляду даного звіту, заступником начальника відділу Святошинського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Київського міжрегіонального управління Міністерства юстиції України Барановським Б.В. продовжують складатися Акти державного виконавця про невиконання боржником ОСОБА_1 ухвали Святошинського районного суду міста Києва № 759/18906/23 від 10.11.2025 року, як в частині повідомлення (повідомляти) батька дитини ОСОБА_2 про фактичне місце перебування (проживання), стан здоров`я та умови проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , так і в частині забезпечити спілкування сина ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_2 , за допомогою відеозв`язку, в тому числі, з використанням месенджерів (Telegram, Viber, WhatsApp).

Зокрема, останні акти були складені 17 лютого 2026 року.

Одним з основних принципів цивільного судочинства є змагальність сторін (стаття 12 ЦПК України). Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У спірних правовідносинах саме на позивача покладено обов`язок довести суду факт укладення між сторонами кредитного договору або отримання права вимоги за цим договором та прострочення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, а на відповідача - обов`язок спростувати розмір існуючої заборгованості.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).

Встановлені судом обставини вказують на те, що боржник у виконавчому провадженні НОМЕР_3 - ОСОБА_1 , як ухилялась, так і продовжує ухилятися від виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року у справі №759/18906/23, пр. 2-з/759/179/25.

Зважаючи на викладене, суд критично ставиться до тверджень боржниці, що вона готова виконувати рішення суду, оскільки вказане не знайшло свого підтвердження під час розгляду поданого нею звіту.

Висновки за результати розгляду заяви

У відповідності до ч. 2 ст. 453-4 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті звіту, якщо боржником не наведено обґрунтовані обставини, які ускладнюють виконання судового рішення, або заходи, які вживаються боржником для виконання судового рішення, на переконання суду, є недостатніми для своєчасного та повного виконання судового рішення. Суд також відмовляє у прийнятті звіту, якщо звіт подано без додержання вимог частин другої та/або третьої статті 453-3 цього Кодексу.

За результатами розгляду поданого ОСОБА_1 звіту суд дійшов висновку про відсутність обставин, які ускладнюють виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10.11.2025 року у справі №759/18906/23, пр. 2-з/759/179/25.

Зважаючи на викладене, суд відмовляє у прийнятті звіту боржниці ОСОБА_1 про виконання судового рішення.

Одночасно з тим, суд не знайшов обґрунтованих доводів для скасування ухвали про стягнення штрафу із ОСОБА_1 на підставі ч. 6 ст. 148 ЦПК України, оскільки боржниця продовжує порушення та не надала доказів поважності причин невиконання нею ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року.

Частиною 1 ст. 453-4 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду звіту боржника суд постановляє ухвалу про прийняття або відмову у прийнятті звіту, яку може бути оскаржено в апеляційному порядку за правилами частини п`ятої статті 453-2 цього Кодексу. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Керуючись ст. 129-1 Конституції України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст. 453-1 - 453-4 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити у прийнятті звіту боржника ОСОБА_1 про виконання ухвали Святошинського районного суду міста Києва від 10 листопада 2025 року, поданого у межах розгляду цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Святошинська районна в місті Києві державна адміністрація, Виконавчий комітет Броварської міської ради про визначення місця проживання дитини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення (складення). Оскарження такої ухвали не зупиняє її виконання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому даної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Повний текст ухвали складено 19 лютого 2026 року.

Суддя Н.О.Горбенко