Справа № 740/7033/25
Провадження № 2/740/602/26
18 лютого 2026 року місто Ніжин
Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:
головуючої судді Роздайбіди О.В.,
при секретарі Дьоміній Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися,
10 грудня 2025 року адвокат Луєнко Ю.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на її утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися.
На обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 15.10.2006 по 27.11.2011 року позивачка (попереднє прізвище ОСОБА_3 ) перебувала у шлюбі з відповідачем, який розірвано рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17.11.2011 року. У шлюбі народився син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 06.10.2021 року позивачка придбала квартиру в АДРЕСА_1 , на початку 2022 року переїхала разом із сином на постійне місце проживання 01.11.2022 позивачка уклала шлюб із ОСОБА_5 , у зв`язку з чим їй присвоєно прізвище « ОСОБА_6 ».
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 досяг повноліття, але з ІНФОРМАЦІЯ_3 і дотепер навчається за денною формою навчання в державному навчальному закладі «Ніжинський професійний аграрний ліцей Чернігівської області» за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, водій автотранспортних засобів категорії «С», машиніст крана автомобільного. Період навчання з 01.09.2023 по 26.06.2026. У зв`язку з навчанням він не працює, самостійного заробітку не має, потребує матеріальної допомоги, у шлюбі не перебуває.
Відповідач є чоловіком працездатного віку має можливість брати участь в утриманні повнолітнього сина, який продовжує навчатися. Просить стягнути з відповідача на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, до закінчення навчання.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлена належним чином. Від представника позивача адвоката Луєнка Ю.В. надійшла заява, в якій він просив розглянути справу без їх участі, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин. Про час та дату був повідомлений завчасно та належним чином. У встановлений судом строк відзив на позов не подав.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З письмової згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Як установлено в судовому засіданні батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , відповідно до свідоцтва про її народження, є ОСОБА_4 та ОСОБА_7 (а.с. 9, зворот).
Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 17 листопада 2011 року шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_8 розірвано. (а.с. 8-9).

Копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 підтверджується зміна прізвища на « ОСОБА_6 », у зв`язку з укладенням шлюбу з ОСОБА_5 (а.с. 10).

Згідно з випискою з медичної картки, ОСОБА_4 знаходиться на диспансерному обліку з раннього шкільного віку, періодично проходить лікування (а.с. 11, зворот).

Відповідно до виписки з медичної картки ОСОБА_1 знаходиться на спостереженні з 2011 року зі скаргами головокружіння, періодичну слабкість, коливання АТ нижче 110/70, періодично проходить курс амбулаторного лікування (а.с. 12 зворот, 13).

Згідно з довідкою № 434 від 17.11.2025, виданою в.о. директора ДНЗ «НПАЛЧО» Ю.П.Єлізарова, ОСОБА_4 навчається за професією «Слюсар з ремонту колісних транспортних засобів, водій автотранспортних засобів категорії «С», машиніст крана автомобільного» з 01.09.2023 по 26.06.2026 за денною формою навчання, регіональне замовлення.

Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються Сімейним Кодексом України.

Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно з частиною першою статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Статтею 200 Сімейного кодексу України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору.

Отже, Сімейний кодекс України виходить із принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи доньці, які продовжують навчання, зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 20 постанови від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно з вимогами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує також стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей.

Стан здоров`я і матеріальне становище відповідача дозволяють йому сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини, оскільки доказів протилежного суду надано не було.

Таким чином, виходячи з принципу справедливості та розумності, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини, врахувавши матеріальний стан сторін та потребу дитини в отриманні такої допомоги, а також можливість відповідача її надавати, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно, що на думку суду зможе забезпечувати потреби дитини, пов`язані з продовженням ним навчання після досягнення повноліття.

За таких підстав, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

На підставі ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У додатковій постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 лютого 2022 року у справі № 925/1545/20 вказано, що для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі №206/6537/19 (провадження № 61-5486св21) зазначено, що, попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених частиною ч. 4 ст. 137 ЦПК України.

З огляду на відсутність заперечень щодо розміру витрат на правничу допомогу, беручи до уваги критерій реальності наданих адвокатських послуг, їх обсяг з урахуванням складності справи, необхідних процесуальних дій сторін, суд вважає, що клопотання представника позивача адвоката Луєнка Ю.В. про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, тому за правилами статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Згідно зі ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 206 ч. 4, 247 ч. 2, 258, 259, 265, 273, 354, 430 ЦПК України, ст. 182, 198, 199, 200 СК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчатися, - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, починаючи з 10.12.2025 року і до закінчення терміну навчання: а саме до 30.06.2026 року, за умови неприпинення навчання і до досягнення 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 (три тисячі) грн.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Заочне рішення суду може бути переглянуте Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя О.В. Роздайбіда