КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження Доповідач- Ратнікова В.М.
№ 22-з/824/78/2026
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 лютого 2026 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Ратнікової В.М.
суддів - Кирилюк Г.М.
при секретарі - Уляницькій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дядюри Софії Валеріївни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» про стягнення заборгованості із заробітної плати, грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-
У грудні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Завод 410 ЦА» (далі - ДП «Завод 410 ЦА»), у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість із виплати заробітної плати в розмірі 53 931,51 грн; грошову компенсацію за всі невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 4 446,55 грн; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 364,48 грн; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 11 жовтня 2023 року по день фактичного розрахунку; завдану моральну шкоду в розмірі 25 256,00 грн.
Заочним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ДП «Завод 410 ЦА» на користь ОСОБА_1 заборгованість із виплати заробітної плати в загальному розмірі 53 931,51 грн; грошову компенсацію за невикористані дні щорічної відпустки в розмірі 4 446,55 грн; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати в розмірі 364,48 грн; середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 677,72 грн; завдану моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн; сплачений судовий збір у розмірі 1 073,60 грн.
Постановою Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задоволено частково. Заочне рішення Святошинського районного суду міста Києва від 09 серпня 2024 року в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні скасовано, в цій частині ухвалено нове судове рішення. Стягнуто з ДП «Завод 410 ЦА» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 88 781,32 грн. В іншій частині заочне рішення суду першої інстанції залишено без змін. Стягнуто з ДП «Завод 410 ЦА» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1 610,00 грн.
При цьому, у розділі 4 апеляційної скарги ОСОБА_1 було заявлено про те, що з урахуванням положень ч. 8 ст. 141, ст. 246 ЦПК України, докази понесення ним судових витрат на професійну правничу допомогу будуть подані до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів після ухвалення судового рішення у даній справі.
Відповідно до умов договору № 2/11-23 про надання правової (правничої) допомоги від 20 листопада 2023 року, з урахуванням додаткової угоди № 1 від 11 липня 2024, між ОСОБА_1 та адвокатом Дядюрою С.В. 13.06.2025 було складено акт № 2/11-23/2 наданих послуг (правової допомоги) на суму 6 200,00 грн.
13 червня 2025 року позивач на підставі акта № 2/11-23/2 наданих послуг (правової допомоги) від 13.06.2025 сплатив адвокату гонорар в сумі 6 200,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 250123796 від 13 червня 2025 року.
Згідно з ч. 3 ст. 134 ЦПК України попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Зазначає, що збільшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що була раніше заявлена в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , відбулось у зв`язку з необхідністю спростування тверджень відповідача, викладених ним у відзиві від 10 березня 2025 року на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , шляхом подання 11 квітня 2025 року до Київського апеляційного суду додаткових пояснень у даній цивільній справі.
Отже, позивачем дотримано вимог ч. 1 ст. 134, ч.ч. 2, 3 ст. 137, абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України та надано суду апеляційної інстанції попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, докази фактичного понесення витрат на професійну правничу допомогу, а також детальний опис наданих адвокатом та отриманих клієнтом послуг. У зв`язку з вказаним та, зважаючи на задоволення Київським апеляційним судом апеляційної скарги ОСОБА_1 частково, наявні всі підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на професійну правничу допомогу у відповідності до ч. 9 ст. 141 ЦПК України.
Окрім того, судові витрати, понесені ОСОБА_1 на професійну правничу допомогу, безпосередньо пов`язані з розглядом даної справи в суді апеляційної інстанції, розмір таких витрат, на переконання сторони позивача, є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, вони є фактично понесеними позивачем.
Заперечення на заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дядюри Софії Валеріївни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі до суду не надходили.
Рух справи у суді апеляційної інстанції
Матеріалами справи підтверджується, що ухвалою Київського апеляційного суду від 25 червня 2025 року відмовлено представнику ОСОБА_2 в ухваленні додаткового рішення.
Постановою Верховного Суду від 26 листопада 2025 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Київського апеляційного суду від 25 червня 2025 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.
У такому випадкусправа переглядається судом апеляційної інстанції за раніше поданою заявою представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дядюри Софії Валеріївни про ухвалення додаткового судового рішення у цивільній справі.
Учасники справи в судове засідання 05 лютого 2026 року не з?явились. Про день та час слухання справи судом апеляційної інстанції повідомлялись у встановленому законом порядку.
У поданій заяві про ухвалення додаткового судового рішення у справі сторона позивача заявила клопотання про здійснення її розгляду за відсутності позивача ОСОБА_1 та його представника.
Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
За наявності такого клопотання суд не вправі відкладати розгляд справи у зв?язку із неявкою цієї особи до суду.
Відповідно до частини 4 статті 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у відсутності учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви, колегія суддів приходить до висновку, що заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дядюри Софії Валеріївни про ухвалення додаткового судового рішення у справі підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема: судом не вирішено питання про судові витрати.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Згідно з частинами першою, третьою статті 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України.
За положеннями пункту 4 статті 1, частин третьої та п`ятої статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до положень статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Відповідно до загального правила розподілу судових витрат між сторонами, шо передбачено частиною 2 статті 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог - частина 2 статті 141 ЦПК України.
За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції здійснювала адвокат Дядюра Софія Валеріївна на підставі ордера серія АІ № 1793233 від 16 січня 2025 року (а.с. 95).
В апеляційній скарзі сторона позивача повідомила про попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач ОСОБА_1 поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді апеляційної інстанції та, на виконання вимог частини 8 статті 141 ЦПК України повідомила, що докази на підтвердження розміру судових витрат будуть подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення апеляційного суду.
Протягом п`яти днів після ухвалення рішення (постанови) Київського апеляційного суду від 11 червня 2025 року сторона позивача подала заяву про відшкодування витрат на правничу допомогу адвоката у суді апеляційної інстанції, із долученням: копії договору про надання правничої допомоги від 20 листопада 2023 року; додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 11 липня 2024 року; акту наданих послуг від 13 червня 2025 року; платіжної інструкції; розрахунку судових витрат.
За надання правової допомоги клієнт зобов`язується сплатити адвокату гонорар, який є формою винагороди адвоката за надання правової допомоги- пункт 3.1. договору. На визначення розміру гонорару адвоката впливають строки вирішення спірних правовідносин, складність справи, обсяг наданих послуг та час, витрачений адвокатом на надання послуг (пункт 3.2. договору). Розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах даного договору правову допомогу, обчислюється, виходячи з погодженої сторонами вартості конкретної послуги, пункт 3.3. договору.
На підтвердження факту надання адвокатом клієнту правової допомоги відповідно до умов цього договору адвокатом складається акт наданих послуг (правової допомоги) і надсилається/ надається клієнту в порядку, визначеному пунктом 7.1. даного договору - пункт 3.4. договору (а.с. 153-155).
Визначаючи розмір витрат на професійну правничу допомогута, розподіляючи вказані витрати між сторонами у справі, колегією суддів апеляційного суду враховується, що суд, вирішуючи питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, зобов`язаний врахувати подані стороною у строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України, докази, надати їм належну оцінку і лише після цього прийняти відповідне судове рішення з цього питання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі№ 755/9215/15).
Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18).
Під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:
- має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 137 ЦПК України (а саме співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони (подібні висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21);
- з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені у частинах третій-п`ятій, дев`ятій статті 141 ЦПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами тощо) (близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21).
Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені у частині третій статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2024 року у справі № 686/5757/23, провадження № 14-50цс24).
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц).
Отже, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та її адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Тобто, у застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката, суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 137 ЦПК України.
Із наданих та досліджених доказів на підтвердження витрат, понесених на оплату професійної правничої допомоги у суді апеляційної інстанції, колегією суддів апеляційного суду встановлено, що стороною позивача дотримано визначений процесуальним законом порядок відшкодування судових витрат, а саме - подана заява про відшкодування судових витрат у встановлений процесуальним законом строк та доданіпідтверджуючі документи.
Загальна вартість таких послуг, пов`язаних з правничою допомогою адвоката у суді апеляційної інстанції, оцінена стороною позивача в сумі 6 200,00 грн, яку позивач просив стягнути з відповідача Державного підприємства «Завод 410 ЦА».
Колегія суддів зазначає, що для включення всієї суми гонорару у відшкодування за рахунок іншої сторони має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а їх розмір є розумний та виправданий. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, а також - чи була їх сума обґрунтованою.
Колегія суддів апеляційного суду також враховує, що представництво інтересів позивача ОСОБА_1 в судах першої та апеляційної інстанцій здійснювалося тим самим адвокатом Дядюрою Софією Валеріївною. Правова позиція сторони позивача в цій справі не змінювалась в судах першої та апеляційної інстанцій, адвокату не потрібно було вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спірні правідносини у справі, документи та доводи, якими протилежна сторона у справі обґрунтувала свої вимоги, та інші обставини.
За таких обставин, надавши оцінку доказам щодо понесених позивачем ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції відповідно до вимог статей 137, 141 ЦПК України, враховувавши суть спору, результат розгляду справи про часткове задоволення вимог апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , характер наданих послуг, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягненню з відповідача Державного підприємства «Завод 410 ЦА» на користь позивача ОСОБА_1 у відшкодування витрат, пов`язані з правничою допомогою адвоката у суді апеляційної інстанції, 5 000,00 грн, що відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, з урахуванням її складності, кількості судових засідань, необхідних процесуальних дій сторони, часу, витраченого адвокатом в суді апеляційної інстанції.
З огляду на наведене, заява позивача ОСОБА_1 адвоката Дядюри Софії Валеріївни про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у суді апеляційної інстанції підлягає частковому задоволенню.
Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 270, 381-384 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в:
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дядюри Софії Валеріївни про ухвалення додаткового судового рішення у справі задовольнити частково.
Ухвалити додаткове судове рішення у цивільній справіза позовом представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дядюри Софії Валеріївни.
У задоволенні решти вимогзаяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Дядюри Софії Валеріївни відмовити.
Додаткова постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Головуючий: Судді: