печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 січня 2026 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді Григоренко І.В.,

при секретарі: Зінченко І.І.,

за участю:

представника боржника: не з`явився,

представника стягувача: не з`явився,

державного виконавця: не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві скаргу боржника - ОСОБА_1 на бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни та скасування постанови у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 27.04.2016 року у цивільній справі № 757/2129/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 25.12.2025 року прийнято до розгляду скаргу боржника - ОСОБА_1 (далі - боржник, ОСОБА_1 ) на бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни (далі - Державний виконавець Григорян О.Г.) та скасування постанови у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 27.04.2016 року у цивільній справі № 757/2129/14-ц за позовом ОСОБА_2 (далі - стягувач, ОСОБА_2 ) до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна, а також витребувано у Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни належним чином завірену копію матеріалів виконавчого провадження № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 27.04.2016 року у цивільній справі № 757/2129/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

В обґрунтування скарги боржника зазначає, що в провадженні Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни перебувало на виконанні виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 27.04.2016 року у цивільній справі № 757/2129/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна. Боржник не отримував пристанови про відкриття даного виконавчого провадження. В свою чергу, постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни від 01.07.2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 повернуто стягувачові виконавчий документ, а також поставною Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни від 01.08.2019 року в даному виконавчому провадженні стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір. З урахуванням відсутності доказів отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1 останній вважає це перешкодою до вчинення інших процесуальних дій у виконавчому провадженні, а тому просить суд скасувати відповідні постанови.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2019 року головуючим суддею обрано Григоренко І.В. та матеріали скарги передано для розгляду.

06.12.2019 року для належного розгляду справи головуючим суддею направлено запит про витребування матеріалів цивільної справи № 757/2129/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна. 13.02.2020 року, 15.06.2021 року, 01.08.2022 року, 21.11.2022 року, 26.03.2024 року, 05.08.2024 року,04.03.2025 року, 25.12.2025 року відповідний запит наплавлено повторно.

25.12.2025 року на запит головуючого судді надійшли витребувані матеріали цивільної справи № 757/2129/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна.

Учасник справи в судове засідання 19.01.2026 року не з`явились, про час, дату і місце проведення якого повідомлені належним чином.

Відповідно до частини другої статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Дослідивши подану скаргу, долучені до неї докази, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду міста Києва 27.04.2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна задоволено частково, крім іншого, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку у спільному майні , що складає 11 153 421,02 грн.

Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни від 27.12.2016 року відкрито виконавче провадження № НОМЕР_1 щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва 27.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку у спільному майні , що складає 11 153 421,02 грн.

Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни від 01.07.2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 повернуто стягувачові виконавчий документ щодо примусового виконання рішення Печерського районного суду міста Києва 27.04.2016 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 1/2 частку у спільному майні , що складає 11 153 421,02 грн.

Постановою Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни від 01.08.2019 року у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 стягнуто з ОСОБА_1 виконавчий збір у розмірі 1 111 899,53 грн.

Божника ОСОБА_1 звертаючись з даною скаргою зазначає, що у зв`язку з бездіяльністю Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни останньому не надано постанови від 27.12.2016 року про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи, як передбачено частиною першою статті 447 ЦПК України.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний: 1) здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; 2) надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам та прокурору як учаснику виконавчого провадження можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження; 3) розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання; 4) заявляти в установленому порядку про самовідвід за наявності обставин, передбачених цим Законом; 5) роз`яснювати сторонам та іншим учасникам виконавчого провадження їхні права та обов`язки; 6) невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після одержання відповідного звернення від Державного концерну «Укроборонпром», акціонерного товариства, cтвореного шляхом перетворення Державного концерну «Укроборонпром», державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну «Укроборонпром» або на момент припинення Державного концерну «Укроборонпром» було його учасником, господарського товариства в оборонно-промисловому комплексі, визначеного частиною першою статті 1 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності», вчинити дії щодо зняття арешту з майна, щодо якого було здійснено заходи із заміни майна, передбачені статтею 11 Закону України «Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності».

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження та прокурор як учасник виконавчого провадження мають право ознайомлюватися з матеріалами виконавчого провадження, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи у випадках, передбачених цим Законом, мають право доступу до автоматизованої системи виконавчого провадження, право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність виконавця у порядку, встановленому цим Законом, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчиненні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань інших учасників виконавчого провадження та користуватися іншими правами, наданими законом. Право вибору пред`явлення виконавчого документа для примусового виконання до органу державної виконавчої служби або до приватного виконавця, якщо виконання рішення відповідно до статті 5 цього Закону віднесено до компетенції і органів державної виконавчої служби, і приватних виконавців, належить стягувачу.

Згідно зі ч.ч. 1, 2 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України. Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Відповідно до ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ повертається стягувачу, якщо: 1) стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення; 4) стягувач перешкоджає проведенню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат виконавчого провадження, передбачене статтею 43 цього Закону, незважаючи на попередження виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом повинен передати стягувачу в натурі; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку із втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи транспортні засоби боржника, розшук яких здійснювався поліцією, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення, не закінчилася; 9) законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення; 10) відсутня його згода на заміщення приватного виконавця у випадках, передбачених Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів»; 11) запроваджено тимчасову адміністрацію банку-боржника, крім рішень немайнового характеру. Про наявність обставин, зазначених у пунктах 2-6 частини першої цієї статті, виконавець складає акт. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску. На письмову вимогу стягувача виконавцем надається звіт про використання авансового внеску. У разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Разом з цим, скарга боржника - ОСОБА_1 не містить належних та допустимих доказів не направлення на його адресу Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Оленою Грайровною постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

В свою чергу, боржник не позбавлений права особисто ознайомитись з матеріалами виконавчого провадження та надати відповідні докази.

Крім того, судом витребовувані матеріали виконавчого провадження № НОМЕР_1 не отримано.

Таким чином, суд позбавлений можливості перевірити належність отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_1.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені положення діючого законодавства, з урахуванням відсутності доказів в обґрунтування скарги боржника, суд приходить до висновку, про необхідність у відмові в задоволенні скарги в повному обсязі, визнавши відсутність неправомірної бездіяльності Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни у виконавчому провадженні № НОМЕР_1.

Відповідно до частини третьої ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст 1-19, 23, 76-89, 95, 351, 352, 447-453 Цивільного процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

В задоволені скарги боржника - ОСОБА_1 на бездіяльність Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві Григорян Олени Грайровни та скасування постанови у виконавчому провадженні № НОМЕР_1 щодо виконання рішення суду від 27.04.2016 року у цивільній справі № 757/2129/14-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання майна спільною сумісною власністю та поділ майна - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги через Печерський районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду, а з початку функціонування Єдиної інформаційно-телекомунікаційної системи безпосередньо до апеляційного суду, протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга буде подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Повний текст судового рішення складений та підписаний 19.01.2026 року.

Суддя І.В. Григоренко