Провадження № 2-ві/752/10/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Машкевич К.В.

за участю секретаря- Касаткіної А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва С.О. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, суд

В С Т А Н О В И В :

29 листопада 2025 року до суду надійшла заява представника позивача про відвід судді Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва С.О. у вищезазначеній справі.

Відвід обґрунтований тим, що у вересні 2025 року ним в інтересах його клієнта подано позов до Голосіївського районного суду міста Києва про розірвання шлюбу.

Станом на кінець листопада 2025 року провадження у справі не відкрито.

Тривала бездіяльність судді та привале неприйняття жодних процесуальних рішень у справі протягом трьох місяців є формою відмови особі у доступі до своєчасного правосуддя.

З огляду на вищезазначене, на думку заявника, є інші обставини, які викликають сумнів в неупередженості, об`єктивності судді Чекулаєва С.О. під час здійснення правосуддя.

На підставі викладеного просив заяву задовольнити.

Ухвалою судді від 01 грудня 2025 року у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва С.О. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу відмовлено.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 січня 2026 року заяву про відвід судді у справі №752/22637/25 передано судді Голосіївського районного суду міста Києва Машкевич К.В.

Відповідно до ч.8 ст.40 ЦПК України учасники справи в судове засідання не викликалися.

Дослідивши обставини, приведені в заяві, суд не знаходить підстав для задоволення заяви про відвід, виходячи з наступного.

Статтею 36 ЦПК України визначений перелік підстав для відводу (самовідводу) судді, серед яких є наявність обставин, які викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Відповідно до ст.ст.43, 49 ЦПК України учасники судового розгляду наділені не лише широким колом прав, але й обов`язком добросовісно користуватися ними та не допускати зловживань наданими законом процесуальними правами.

Згідно з частинами 2 та 3 ст. 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Так, у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.

Щодо суб`єктивної складової даного по няття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи.

Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»).

Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

Відповідно до ч. 4 ст.36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не можу бути підставою для відводу.

Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), виключно з підстав, передбачених ст.36 ЦПК України, що виключає можливість їх розширеного тлумачення.

Суд дослідивши наведені в заяві про відвід доводи вважає, що вони не є такими, що свідчать про упередженість судді, оскільки заявником не доведено конкретних фактів та наслідків цих фактів (обставин), які можуть вплинути на об`єктивність і упередженість розгляду даної справи.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений відвід необґрунтований, підстави передбачені ст.ст.36, 37 ЦПК України відсутні, а тому в його задоволенні слід відмовити.

Керуючись ст.ст.33, 34, 36 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про відвід судді Голосіївського районного суду міста Києва Чекулаєва С.О. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К.В. Машкевич