У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

18 лютого 2026 року м.Вільногірськ

Суддя Вільногірського міського суду Дніпропетровської області Данилюк Т.М., ознайомившись з позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість зі сплати заробітної плати за у розмірі 138 649,57 грн та стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у зв`язку з невиплатою при звільненні заборгованості із заробітної плати у строки, передбачені ст.116 КЗпП України, в розмірі 43 528,80 грн та стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом цієї справи судом та оплатою правничої допомоги адвоката в розмірі 5 500,00 грн.

Ознайомившись з позовною заявою та додані до неї документи, суддя дійшов висновку, що позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України та підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст.177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з положеннями ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подачу до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак, звертаючись до суду з цим позовом, позивачем фактично заявлено дві позовні вимоги майнового характеру. За позовну вимогу щодо стягнення заробітної плати позивач звільнений від сплати судового збору відповідно п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», однак, окрім цієї вимоги, позивач просить стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте пільги, передбачені п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» на ці вимоги не поширюються, а тому позивачеві за позовні вимоги про стягнення середнього заробітку слід сплатити судовий збір відповідно до розміру судового збору, встановленого п.п.1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до Постанови Верховного Суду в справі №728/2955/18 від 10.01.2019, починаючи з 1 вересня 2015 року позивачі в справах за позовними вимогами, що випливають із трудових відносин, не звільняються від сплати судового збору, за винятком позовів про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Разом з тим, за змістом приписів ст.ст.94, 116, 117,235 Кодексу законів про працю України та ст.ст.1, 2 Закону України «Про оплату праці», середній заробіток за час вимушеного прогулу за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця та не входить до структури заробітної плати.

Пільга щодо сплати судового збору, передбачена п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (або за час вимушеного прогулу) під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

Такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18), в ухвалі Верховного суду від 22.07.2019 у справі № 488/769/17 (провадження № 61-12866ск19).

Відповідно до ч.1 ст.177 ЦПК, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, як вбачається з тексту позову, позивач вказує, що факт його роботи на підприємстві відповідача підтверджується копією трудової книжки, однак до матеріалів справи не долучена зазначена копія.

До того ж, на підтвердження розміру заборгованості зі сплати заробітної плати позивачем надана копія невідомого документа, який не містить реквізитів офіційного документа. Таким чином позивачу необхідно надати суду довідку про доходи видану роботодавцем з зазначенням назви документу та його реквізитів (номеру, дати, підпису та печатки уповноваженої особи та інше).

Відповідно до ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Таким чином, позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу час для усунення її недоліків, в ході якого необхідно надати до суду докази сплати судового збору у передбаченому законом розмірі або вказати підстави для звільнення від його сплати та долучити копії належним документів на підтвердження своїх позовних вимог.

Керуючись ст.ст.174-175, 177, 185, 186, 258-260, 353 ЦПК України, суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мотронівський гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення заборгованості по заробітній платі- залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви в розмірі 10 (десяти) днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Роз`яснити позивачу, що якщо він відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 ЦПК України, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя підпис Т.М.Данилюк