Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2026 року м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі головуючої судді Петровської М.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ум Факторинг", в інтересах якого діє адвокат Калачик Володимир Вікторович, звернулось до Корольовського районного суду м. Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої просить:

- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ум Факторинг" заборгованість у розмірі 81 640,00 грн;

- стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ум Факторинг" понесені судові витрати: судовий збір у розмірі 2 684,00 грн та витрати на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та ОСОБА_1 було укладено договір №2745745 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, який підписано з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит та зобов`язався його повернути і сплатити проценти за користування кредитом. Також вказує, що 26 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Лінеура Україна" та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» було укладено договір факторингу №27072023, відповідно до умов якого ТОВ "Ум Факторинг" набуло право вимоги за кредитним договором №2745745. Оскільки відповідач в повному обсязі не повернув грошові кошти для погашення заборгованості за зобов`язанням, у нього виникла заборгованість, яка становить 81 640,00 грн та складається з наступного: 10 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту; 71 640,00 грн заборгованість за відсотками.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира у даній справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та зобов`язано Акціонерне товариство Комерційний Банк ПриватБанк надати на адресу суду належним чином засвідчені документи, а саме:

- інформацію про власника банківської картки № НОМЕР_2 (з зазначенням ПІБ, дати народження, та інших даних, в разі наявності, власника картки);

- інформацію щодо руху коштів (виписку про рух коштів) по банківській картці № НОМЕР_2 за період з 28.12.2021 по 31.12.2021.

03 листопада 2025 року на адресу Корольовського районного суду м. Житомира від Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» надійшла витребувана інформація.

13 листопада 2025 року, у зв`язку із отриманою інформацією від банку, на адресу Корольовського районного суму м. Житомира від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» надійшли додаткові пояснення, у яких зазначає, що номер маски картки, зазначений у відповіді ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» повністю збігається з номером банківської картки, вказаним у виписці, наданій АТ Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджує факт приналежності банківської картки на яку здійснювався переказ та зарахування кредитних коштів саме відповідачу. АТ Комерційний банк «ПриватБанк» не зміг ідентифікувати платника переказу 10000,00 гривень на рахунок відповідача з тієї причини, що споживчий кредит видано первісним кредитором через платіжний сервіс ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за моделлю fraim/P2P, який виступав агентом первісного кредитора та адміністрував кредит. Банківська установа відповідача не має прямого контакту з платником і не бачить джерело коштів позичальника. Звертає увагу суду, що інших зарахувань у день укладання кредитного договору в розмірі 10000,00 грн, відповідно до виписки АТ КБ Приватбанк, не має.

Відповідач ОСОБА_1 відзиву на позовну заяву не подавав. Ухвала про відкриття провадження у справі, двічі направлялась на адресу відповідача за зареєстрованим місцем його проживання, у відповідності до приписів ЦПК України, однак поштові відправлення повернулись на адресу суду не врученими, востаннє з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою". Також відповідач повідомлявся про розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі судової влади України.

Постановою Верховного Суду від 19 грудня 2022 року в справі № 910/1730/22 визначено, що у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, за відсутності відомостей у суду про наявність у такої сторони інших засобів зв`язку та/або адреси електронної пошти, необхідність зазначення яких у процесуальних документах передбачена статтями 162, 165, 258, 263, 290, 295 ГПК України, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Згідно з ч.5 ст.268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 грудня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю Лінеура Україна (далі - Товариство) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) було укладено електронний договір №2745745 про надання коштів на умовах споживчого кредиту.

Положеннями розділу 1 вказаного вище договору передбачено наступне:

- укладення цього договору здійснюється сторонами за допомогою ІТС товариства, доступ до якої забезпечується клієнту через веб сайт або мобільний додаток. Електронна ідентифікація клієнта здійснюється при вході в особистий кабінет в порядку, передбаченому Законом України «Про електронну комерцію», в тому числі шляхом перевірки товариством правильності введення коду, направленого на номер мобільного телефону клієнта, вказаний при вході, та/або шляхом перевірки правильності введення пароля входу до особистого кабінету (п.1.1);

-на умовах, встановлених договором, товариство зобов`язується надати клієнту грошові кошти в гривні на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт, зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки, передбачені Договором. Тип кредиту - кредит. Сума кредиту складає: 10 000,00 грн (п. 1.2);

- строк кредиту 360 днів, що може бути змінений (у бік зменшення), в порядку та на умовах визначених в п.4.2 Договору (п.1.3).

- стандартна процентна ставка становить 1,99% в день та застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п.1.3 цього Договору. знижена процентна ставка становить 0,4% в день та застосовується відповідно до наступних умов. Якщо клієнт до 27.01.2022 (включно) або протягом трьох календарних днів, що слідують за вказаною датою, сплатить кошти у сумі не менше суми першого платежу, визначеного в Графіку платежів або здійснить часткове дострокове повернення кредиту, Клієнт як учасник Програми лояльності отримає від Товариства індивідуальну знижку на стандартну процентну ставку, в зв`язку з чим розмір процентів, що повинен сплатити клієнт за стандартною процентною ставкою до вказаної вище дати буде перераховано за зниженою процентною ставкою (п.1.4);

- орієнтована реальна річна процентна ставка на дату укладення договору складає: за стандартною ставкою 8 904,08% річних; за зниженою ставкою 8 904,08% річних (п.1.5);

- орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладання договору складає: за стандартною ставкою 81 640,00 грн; за зниженою ставкою 76 864,00 грн (п.1.6).

Згідно п. 2.1 розділу 2 Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_3 або іншої платіжної картки Клієнта, реквізити якої надані Клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Згідно п.3.1 розділу 3 вказаного вище договору, нарахування процентів за договором здійснюється на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування кредитом протягом строку кредиту, виходячи із фактичної кількості днів у місяці та у році, тобто метод факт/факт.

Вищевказаний договір було підписано ОСОБА_1 за допомогою одноразового ідентифікатора «М110».

28 грудня 2021 року, ОСОБА_1 було підписано паспорт кредиту Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна».

Згідно копії листа ТОВ «УНІВЕРСАЛЬНІ ПЛАТІЖНІ РІШЕННЯ» за вих.№2643-20 від 18.08.2023 вбачається, що ТОВ «Лінеура Україна» 28.12.2021 перерахувало на платіжну карту НОМЕР_3 10 000,00 грн.

Факт належності ОСОБА_1 картки з номером № НОМЕР_4 та використання ним кредитних коштів в розмірі 10 000,00 грн підтверджується відповіддю АТ КБ «ПриватБанк» №20.1.0.0.0/7-251024/22254 від 30 жовтня 2025 року та доданою до відповіді випискою про рух коштів по вказаній картці.

26 липня 2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна» (далі - клієнт) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Ум Факторинг" (далі - фактор) було укладено договір факторингу №27072023, відповідно до умов п.2.1 розділу 2 якого, Клієнт зобов`язується відступити Фактору права вимоги, зазначені в реєстрі прав вимоги, а Фактор зобов`язується їх прийняти та передати грошові кошти в розпорядження Клієнта за плату.

Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів встановлюється в кожному реєстрі прав вимог окремо, та складає 10 % від основної суми заборгованості (тіло кредиту) (п.п.3.1.1).

Фінансування - належна до сплати Клієнту сума грошових коштів, яка вказана у відповідному Реєстрі прав вимог, сплачується Фактором одним платежем у розмірі 100%, протягом 30 банківських днів з дня підписання Сторонами такого реєстру прав вимог (п.3.1.2).

Згідно п.3.1.3 розділу 3 договору, фінансування сплачується фактором на банківський рахунок Клієнта, зазначений у відповідному Розділі Цього договору. Сума фінансування вважається отриманою після її зарахування на рахунок Клієнта.

Відповідно до п.4.1 розділу 4 договору, право вимоги переходить від Клієнта до Фактора після підписання ними відповідного Реєстру прав вимог, по формі встановленій у відповідному Додатку та виконання Фактором умов п.3.1.2, 3.1.3 цього Договору.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Положеннями частин 1, 3 статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковим відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно ст.13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі у паперовому вигляді або у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України «Про електронні документи та електронний документообіг», а також з урахуванням особливостей, передбачених Законом України «Про електронну комерцію».

Статтею 512 ЦК України визначено підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За приписами частини першої статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина перша статті 519 ЦК України).

Відповідно до ст. 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

Верховний Суд у постанові від 03.11.2021 (справа № 301/2368/14-и) зазначив, що вирішуючи питання про перехід до нового кредитора права грошової вимоги слід звернути увагу на наявність доказів на підтвердження обставин здійснення повної оплати за кожним договором відступлення на час або після його укладення, тобто доказів, які б підтверджували належність виконання заявником своїх зобов`язань за договором.

На необхідність перевірки факту перерахування коштів на виконання умов договору про відступлення права вимоги також посилався Верховний Суд у постанові від 29.09.2021 в справі № 2-879/11 (провадження 61-10005св21) з огляду на умови такого договору, зокрема щодо набуття новим кредитором права вимога до боржника після здійснення оплати за вказаним договором.

Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі №905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги, фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 28.09.2022 у справі № 143/1269/17 (провадження № 61-5383св22), від 06.09.2023 у справі № 466/3066/13-ц (провадження № 61-785св23), від 26.01.2022 у справі № 637/590/16-ц (провадження № 61-15865св21).

Крім того, як відзначив у постанові № 916/2286/16 від 17.01.2020 Верховний Суд, відсутність доказів на підтвердження повної оплати за договором факторингу є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволені заяви про стягнення заборгованості.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 13.05.2020, справа №219/1704/17, провадження №61-1211св19.

Матеріалами справи підтверджено факт укладення між ТОВ «Лінеура Україна» та відповідачем ОСОБА_1 договору №2745745 від 28.12.2021.

Разом з тим, в подальшому право вимоги за вказаним договором перейшло до позивача внаслідок укладення договору факторингу.

Доказів оплати прав вимоги матеріали справи не містять. Додана платіжна інструкція №302 від 24.08.2023 не є належним доказом, оскільки платіжна інструкція стосується договору факторингу №1 від 20 липня 2023 року та реєстру прав вимоги № 1 від 20.07.2023.

Витяг із реєстру прав вимог до договору факторингу №1 від 26.07.2023 стосовно ОСОБА_1 сформовано представником ТОВ "Ум Факторинг" адвокатом Калачиком В.В. самостійно та він не містить підписів представників сторін: ТОВ "Ум Факторинг" та ТОВ «Лінеура Україна».

Отже наведені документи не можуть слугувати доказами відступлення прав вимоги за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2745745 на користь позивача, оскільки матеріали справи не містять доказів оплати ціни відступлення прав вимоги (фінансування) на користь ТОВ "Лінеура Україна", а також витяг з реєстру прав вимог не підписано сторонами.

З урахуванням вищевикладеного суд дійшов висновку, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором про надання коштів на умовах споживчого кредиту №2745745, оскільки позивачем не надано доказів відступлення права вимоги за спірним кредитним договором на користь позивача.

Отже, у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Ум Факторинг" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.

У зв`язку із відмовою у задоволенні позовних вимог, понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 422,40 грн відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 141, 142, 247, 258, 259, 263-265, 268, 279, 352, 353 Цивільного процесуального кодексу України, -

ухвалив:

У задоволенні цивільного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Ум Факторинг» (04060, м.Київ, вул.Ризька, 73-Г, офіс 7/1, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 17.02.2026.

Суддя М. В. Петровська