Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(додаткове)

28 січня 2026 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Зарева Н.І., за участю:

секретаря судового засідання - Віраг Е.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області заяву директора ТОВ «Брайт Інвестмент» Кириченка О.М. про ухвалення додаткового рішення суду про стягнення судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу у цивільній справі за позовною заявою:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса: АДРЕСА_1 , до

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_2 , та

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: : АДРЕСА_2 , та

ТОВ «Брайт Інвестмент», , адреса: вул. Січових Стрільців, 9, м. Дніпро, 49001,

про скасування державної реєстрації права іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ТОВ «Брайт Інвестмент» про скасування державної реєстрації права іпотеки.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.12.2025 вказану позовну заяву залишено без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України, якою визначено, що суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Першого січня 2026 року директора ТОВ «Брайт Інвестмент» Кириченко О.М. звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Брайт Інвестмент» 8500,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката.

В обґрунтування вказаної заяви представник відповідача посилається на те, що у відзиві відповідача на позовну заяву у даній цивільній справі, на виконання вимог ч. 1 ст. 134, ч. 1 ст. 137 ЦПК України, зазначалося, що орієнтовна сума судових витрат, які вона понесла і очікує понести у зв`язку з розглядом справи, складатиме 40000,00 грн витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката. Фактичні витрати за надану професійну правничу допомогу у цій справі склали 8500,00 грн, що підтверджується відповідними належними доказами, які додаються до цієї заяви.

Представник відповідача ТОВ «Брайт Інвестмент» у судове засідання не з`явився, однак у заяві про стягнення витрат на професійну правничу допомогу просив провести розгляд у відсутності представника відповідача.

ОСОБА_1 подав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд заяви про стягнення витрат на правову допомогу провести у його відсутності. У задоволенні заяви просив відмовити, оскільки вона є необґрунтованою та не відповідає вимогам ст.ст. 134, 137, 141 ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , будучи належним чином повідомленими про час, дату та місце судового розгляду, у судове засідання не з`явились, причини неявки не повідомили, заяв про розгляд заяви у їх відсутності не подали.

Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідивши матеріали справи в межах поданої заяви, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов такого висновку.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Статтею 142 ЦПК України встановлені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, залишення позову без розгляду.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Згідно з частинами п`ятою, шостої статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

Системний аналіз норм процесуального законодавства, якими врегульовано питання розподілу судових витрат, статей 141, 142 ЦПК України дає підстави для висновку, що у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суд зобов`язаний виходити з положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України, оскільки вказана норма є спеціальною.

Разом з тим, ЦПК не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.

Обов`язком сторін у цивільному процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, відповідно до положень частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, останньому необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони полягали, зокрема, але не виключно: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету порушення прав та інтересів відповідача тощо.

Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 922/3787/17, від 09.07.2019 у справі № 922/592/17, від 14 січня 2021 року у справі № 521/3011/18.

У постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 05.09.2022 № 755/3436/20 (61-20476св21) викладено правову позицію за змістом якої ч. 3 ст. 142 ЦПК України визначено безумовне право відповідача на відшкодування витрат лише у одному випадку, а саме при відмові позивача від позову. Дане право відповідача є обов`язковим, виникає виключно у єдиному випадку закриття провадження, а саме при відмові позивача від позову, і ніяким чином не пов`язується із наявністю чи відсутністю необґрунтованих дій позивача.

Водночас, під час розгляду даної справи позивачем заяви про відмову від позову не подавалось.

Відповідно до частини другої статті 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України, якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно з ч. 4 ст. 44 ЦПК України, суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами. У випадку зловживання процесуальними правами учасником судового процесу суд застосовує до нього заходи, визначені цим Кодексом.

Під час розгляду заяви представника відповідача про стягнення судових витрат встановлено, що ним не вказано у заяві на необґрунтованість дій позивача.

Звернення позивача до суду за захистом порушеного права, а також його дії, направлені на такий захист, не можуть свідчити про зловживання ним своїми процесуальними правами, його дії, направлені на захист своїх прав, не можуть вважатися необґрунтованими та тягнути за собою його обов`язок відшкодувати понесені відповідачем витрати на правову допомогу.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач скористався своїм правом та подав відзив на позовну заяву, в якому виклав свою позицію (незгоду) із заявленими позовними вимогами, проте такі дії відповідача не можуть свідчити про необґрунтованість поданого позивачем позову, адже у відзиві викладається суб`єктивна думка відповідача та його бачення вирішення спору чи повідомлення про відсутність такого із позивачем.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про недоведеність матеріалами справи необґрунтованих дій позивача при поданні позовної заяви, а отже, заява представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 8500,00 грн не підлягає задоволенню.

Оскільки судом встановлено недоведеність матеріалами справи необґрунтованих дій позивача, що само по собі є підставою для відмови про стягнення витрат на правничу допомогу, суд не вдається до оцінки доведеності та співмірності вимог представника відповідача про стягнення з позивача витрат на правничу допомогу в розмірі 8500,00 гривень.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 133, 137, 141, 142, 260, 270, 353 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви відмовити.

Апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.І. Зарева