ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 814/438/25 Номер провадження 22-з/814/32/26 Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

16 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі судді Карпушина Г.Л. при секретарі судового засідання: Буйнової О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова Антона Вадимовича, боржник: ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , заінтересована особа: ОСОБА_3 , про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами,-

в с т а н о в и в:

Як вбачається з матеріалів заяви, 25 лютого 2025 року 25 лютого 2025 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено договір позики на суму 50000,00 доларів США.

Рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 25 липня 2025 року по справі №1/354 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто на його користь з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 50000,00 доларів СШ. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті третейського збору в розмірі 40000 грн.

Оскільки зазначене рішення третейського суду відповідачем виконано не було, 08.08.2025 року стягувач ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про видачу виконавчого листа на його примусове виконання.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 21.10.2025 року заяву ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 25 липня 2025 року - задоволено.

На підставі рішення Постійно діючого третейського суду Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 25 липня 2025 року по справі №1/354 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики, видано виконавчий лист, на підставі якого вказано:

- стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання з безконтактним носієм N? НОМЕР_1 , орган видачі 8001, дата видачі - 22 лютого 2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ), на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий Диканським РВ УМВС України в Полтавській області 09 липня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ), заборгованість згідно Договору позики від 25 лютого 2025 року - суму основного боргу у розмірі 50000,00 (п`ятдесят тисяч) доларів США /USD/.

-стягнути із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка а

постійне проживання з безконтактним носієм N? НОМЕР_5 , орган видачі- 8001, дата видачі - 22 лютого 2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий Диканським РВ УМВС України в Полтавській області 09 липня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) витрати по сплаті третейського збору в розмірі - 40000 (сорок тисяч) гривень 00 копійок.

- cтягнути з із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідка на постійне проживання з безконтактним носієм N? НОМЕР_5 , орган видачі- 8001, дата видачі - 22 лютого 2017 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт: серія НОМЕР_3 , виданий Диканським РВ УМВС України в Полтавській області 09 липня 1998 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_2 ) 605,60 грн. судового збору за подання заяви про видачу виконавчого документа на примусове виконання рішення третейського суду.

18.12.2025 року від приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова А.В. надійшло подання про визначення частки майна боржника у майні, яким він спільно володіє з іншими особами.

В обгрунтування даного подання вказує, щоу приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова Антона на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист Полтавського апеляційного суду № 814/438/25 від 21.10.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості згідно Договору позики від 25.02.2025 суми основного боргу в розмірі 50 000,00 доларів США, витрат по сплаті третейського збору в розмірі 40 000,00 грн. 12.11.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79583006, що входить до складу зведеного виконавчого провадження № 79584025. Зазначене підтверджується постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 12.11.2025 ВП № 79583006.

На виконання вимог ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», постанову про відкриття виконавчого провадження № 79583006 від 12.11.2025 (вих. № 2870) направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням № R36 з повідомленням про вручення на адресу зазначену у виконавчому документі АДРЕСА_3 .

В ході проведення виконавчих дій в межах виконавчого провадження № 79583006, на підставі Актового запису про шлюб № 1131 від 26.11.2016 встановлено, що боржник ОСОБА_1 з 26.11.2016 перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 . Під час шлюбу, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В., за реєстровим номером 706 від 05.10.2020 (надалі Договір № 706), ОСОБА_3 , за згоди чоловіка (боржника), набула у власність та наразі є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 .

Вказує, що квартира АДРЕСА_5 знаходиться у спільній сумісній власності подружжя, а частки співвласників ОСОБА_1 та ОСОБА_3 є рівними, тобто по 1/2 у кожного співвласника.

З огляду на що виникла необхідність у визначенні судом частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншим з подружжя.

Вказує, що визначення частки не призведе до звуження належних боржнику прав на житло, оскільки предметом розгляду подання не є звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного чи приватного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами (ст. 443 ЦПК України).

В судовому засіданні приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Горбульов Антон Вадимович та представник стягувача адвокат Голяніщев А.А. подання підтримали та прохали його задовольнити.

Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги подання, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду зазначеного подання, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Український правовий союз» від 25 липня 2025 року по справі №1/354 позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто на його користь з ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 50000,00 доларів СШ. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті третейського збору в розмірі 40000 грн.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII (далі - Закон України «Про виконавче провадження»).

Із матеріалів справи вбачається, що у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова Антона на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист Полтавського апеляційного суду № 814/438/25 від 21.10.2025 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості згідно Договору позики від 25.02.2025 суми основного боргу в розмірі 50 000,00 доларів США, витрат по сплаті третейського збору в розмірі 40 000,00 грн. 12.11.2025 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 79583006, що входить до складу зведеного виконавчого провадження № 79584025. Зазначене підтверджується постановою про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження від 12.11.2025 ВП № 79583006.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Як зазначено у мотивах подання в ході проведення виконавчих дій виконавцем встановлено, що на підставі Актового запису про шлюб № 1131 від 26.11.2016 встановлено, що боржник ОСОБА_1 з 26.11.2016 перебуває у шлюбі із ОСОБА_4 . Під час шлюбу, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В., за реєстровим номером 706 від 05.10.2020 (надалі Договір № 706), ОСОБА_3 , за згоди чоловіка (боржника), набула у власність та наразі є власником квартири за адресою: АДРЕСА_4 . Вказані обставини підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №452558038 від 18.11.2025.

Підставою звернення приватного виконавця до суду із поданням стало те, що бездіяльність боржника ускладнює виконання рішення та існує необхідність у зверненні стягнення на майно боржника, яким він володіє спільно з іншою особою. Таке майно, на думку приватного виконавця, є спільною сумісною власністю боржника та її чоловіка, набуте ними у шлюбі, при цьому частка ОСОБА_1 в цьому майні не визначена.

За змістом частини шостої статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення на майно боржника звертається в розмірі та обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження, основної винагороди приватного виконавця. У разі якщо боржник володіє майном разом з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням виконавця.

У ст. 41 Конституції України закріплено одне із основоположних прав людини і громадянина непорушність права власності, відповідно до якого кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтями 316, 317, 319, 321, 328 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майно, які ним здійснюються на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За загальним правом власник самостійно розпоряджається своїм майном. Водночас, розпорядження об`єктом спільної власності має свої особливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У разі придбання майна у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Однак, у справ відсутні докази, що спірне майно належить ОСОБА_3 на праві приватної власності одноосібно і що на нього не розповсюджується презумпція спільної сумісної власності подружжя.

Відтак, за адресою: АДРЕСА_4 придбана згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сліпченко А.В., за реєстровим номером 706 від 05.10.2020 (надалі Договір № 706), ОСОБА_3 , за згоди чоловіка у період перебування ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в зареєстрованому шлюбі, а тому належить подружжю на праві спільної сумісної власності.

Статтею 370 ЦК України встановлено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного зі співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Велика Палата Верховного Суду у пунктах 85, 87 постанови від 06 жовтня 2020 року у справі № 2-24/494-2009 (провадження № 12-4гс20) сформулювала правовий висновок, згідно з яким якщо боржнику разом з іншими особами належить майно на праві спільної власності, але частка боржника в праві власності не визначена, то наявність спору між співвласниками щодо розміру такої частки не може бути перешкодою для звернення стягнення на частку боржника, бо у світлі практики Європейського суду з прав людини це означало би порушення права на справедливий суд у розумінні статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Виконавець вправі звернутися до суду з поданням про визначення частки майна боржника в майні, яким він володіє спільно з іншими особами, незалежно від того, чи відсутній спір про право, чи він наявний. Водночас в останньому випадку виконавець звертається з таким поданням (позовною заявою) в порядку позовного провадження.

У постанові від 22 грудня 2020 року у справі № 643/16464/17 (провадження № 61-4405) Верховний Суд, виходячи із обставин справи, вважав за можливе за результатами розгляду подання державного виконавця про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, визначивши ідеальну частку боржника у спільній сумісній власності.

Велика Палата Верховного Суду 15 січня 2020 року по справі № 367/6231/16-ц (ЄДРСРУ № 87393444) зазначила, що поняття «визначення частки» і «виділення частки в натурі» є різними за своїм змістом правовими поняттями, а частиною шостою статті 52 Закону про ВП 1999 (частина шоста статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» в чинній редакції є тотожною) передбачена лише необхідність визначення частки боржника у спільному майні, якщо така частка не визначена.

З урахуванням наявності суперечливих висновків судів касаційної інстанції, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 10 липня 2019 року у справі № 822/1154/16 (провадження № К/9901/8843/18) шляхом вказівки, що частка у праві спільної часткової власності є самостійним об`єктом цивільних прав, яка може бути об`єктом продажу з публічних (електронних) торгів, передачі стягувачу в рахунок погашення боргу, без її виділу в натурі з об`єкта нерухомого майна; у разі виявлення державним виконавцем майна, яким боржник володіє спільно з іншими особами, і частка боржника у якому не визначена, для звернення стягнення на частку боржника державний виконавець звертається до суду з поданням про визначення частки боржника у такому майні.

Отже, визначення частки майна боржника у майні, що перебуває у спільній сумісній власності, є необхідним для здійснення виконавчого провадження про примусове стягнення боргу із боржника, який немає іншого майна, на яке може бути звернено стягнення.

Визначення такої частки не призведе до звуження належних боржнику прав на майно, оскільки предметом розгляду подання є не звернення стягнення на майно, а лише визначення частки боржника у спільній сумісній власності.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 11.04.2018 у справі № 464/2227/17.

При вирішенні спору суд враховує, що виділ частки боржника із спільної сумісної власності у межах виконавчого провадження регулюється нормами цивільно-процесуального законодавства. При розгляді позовної заяви чи подання приватного виконавця в порядку ст. 443 ЦПК України вирішується питання не про виділ частки, що призводить до виділу її в натурі, припинення права спільної часткової власності на майно, а вирішується питання про визначення частки, що не є його поділом чи виділенням частки та не тягне за собою припинення права спільної часткової власності, а такий захід спрямований лише на забезпечення виконання рішення суду.

Встановивши, що на момент звернення приватного виконавця до суду із поданням про визначення частки майна боржника, спірне майно є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , на момент розгляду подання таке залишається у спільній сумісній власності цих же осіб, суд приходить до висновку про необхідність задоволення подання і визначення частки боржника ОСОБА_1 , у розмірі 1/2 в спільному майні подружжя, а саме квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4

Керуючись ст. ст.260,381,443 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Горбульова Антона Вадимовича, про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами задовольнити.

Визначити частку боржника ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у нерухомому майні квартири за адресою: АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000) у розмірі 1/2 частини.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її складення.

Суддя Полтавського

апеляційного суду Г.Л. Карпушин