Провадження № 22-ц/4808/134/26
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л. Р.
Суддя-доповідач Луганська
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Луганської В.М.

суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,

за участю секретаря Кузів А.В.

учасники справи

позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал»»

відповідач ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Івано-Франківського апеляційного суду справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал»»

на заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року, ухвалене судом у складі судді Кіндратишин Л.Р.,

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал»» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У серпні 2025 року ТОВ «Фінансова компанія «Кредит капітал»» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовано тими, що 26.05.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 101526287, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в гривні у розмірі 4000 грн зі сплатою процентів за користування кредитом та інших платежів та можливих штрафних санкцій.

ТОВ «Мілоан» умови кредитного договору виконало в повному обсязі, надавши відповідачу кредит на потрібну суму, та останній не виконав своїх умов кредитного договору.

19.08.2021 року між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» укладений договір відступлення прав вимоги №75-МЛ/Т, відповідно до умов якого відступлення права вимоги і за кредитним договором № 101526287 від 26.05.2021 року, що укладений між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан».

Станом на дату подання позову заборгованість відповідача перед позивачем становить 17960 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн, заборгованість за процентами 13200 грн, заборгованість за комісією 760 грн.

Позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на його користь заборгованість за кредитним договором № 101526287 від 26.05.2021 року в сумі 17960 грн, судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу 7 000 грн.

Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 101526287 від 26.05.2021 року в розмірі 5960 грн, з яких : 4000 грн - тіло кредиту; 1200 грн - відсотки; 760 грн комісії, 803, 87 грн судового збору та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 500 грн. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» задовольнити повністю.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що 26.05.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 101526287 на суму 4 000 грн.

Відповідач здійснив волевиявлення щодо укладення договору шляхом направлення підписаної електронним підписом одноразовим ідентифікатором відповіді про прийняття пропозиції укласти кредитний договір № 101526287 від 26.05.2021 року.

Підписання відповідачем договору про надання кредиту свідчить про ознайомлення його з правилами надання коштів у позику та вимогами ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Так як, відповідач підписав кредитний договір, то він був ознайомлений з строком кредитування, розміром відсоткових ставок та умовами кредитування та передбачав наслідки укладеного кредитного договору № 101526287 від 26.05.2021 року.

Скаржник зазначив, що згідно п. 1.3 кредит надається строком на 15 днів з 26.05.2021 (строк кредитування). Термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом: 10.06.2021 (п. 1.4 договору).

ОСОБА_1 продовжив користуватись кредитними коштами після строку визначеним в п.1.3. кредитного договору, тому до нього було застосовано пролонгацію на стандартних базових умовах передбачену п. 2.3.1.2. кредитного договору, а тому строк кредитування було продовжено на 60 днів.

Вказав, що за період 15 днів (з 27.05.2021 по 10.06.2021) за який щодня нараховується процент 2,00% від тіла кредиту 4 000 грн та становить: 80,00 грн * 15 днів = 1200,00 грн.

Пролонгація на стандартних (базових умовах) період 11.06.2021- 09.08.2021 за який щодня нараховується процент 5,00% від тіла кредиту 4000,00 грн та становить: 200,00 грн * 60 днів = 12000,00 грн. Комісія за надання кредиту сплачується одноразово при оформлені кредиту та становить 19,00% від тіла кредиту становить 760,00 грн, а загальна сума заборгованості за договором про споживчий кредит № 101526287 від 26.05.2021 року 17960,00 грн.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 28 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження та роз`яснено сторонам право подання до апеляційного суду відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 11 грудня 2025 року справа призначена до розгляду відповідно до положень ч. 1 ст. 369 ЦПК України в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на 08 січня 2026 року.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 січня 2026 року для повного та всебічного встановлення обставин справи, належного повідомлення відповідача, здійснено перехід з розгляду справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи до розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалу про відкриття апеляційного провадження та апеляційну скаргу з додатками було повторно надіслано ОСОБА_1 на адресу місця його реєстрації, яка отримана згідно відповіді №2220665 від 08.01.2026 року з Єдиного державного демографічного реєстру.

Конверт з поштовим відправленням повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до положень п. 5 ч. 6 ст. 272 ЦПК України є днем вручення судового рішення.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Відповідно до ч. 3 ст. 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

У судове засідання представник ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» не з`явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлений, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

У судове засідання ОСОБА_1 не з`явився. Апеляційним судом за місцем реєстрації відповідача направлялася судова повістка-повідомлення, яка повернулася з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України повістка-повідомлення вважається врученою відповідачеві.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справу.

З урахуванням положень ч. 2 ст. 372 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим провести судовий розгляд справи без учасників справи, які повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 26.05.2021 року в електронній формі було укладено договір про споживчий кредит № 101526287 на суму 4000 грн, зобов`язання за яким відповідач не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість в розмірі 4000 грн, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в цій частині є доведеними та підлягають задоволенню.

Щодо нарахування відсотків, суд першої інстанції виходив з того, що кредитний договір № 101526287 від 26.05.2021 року укладено на 15 днів, даних щодо пролонгації договору матеріали справи не містять, тому дійшов висновку про стягнення відсотки за користування кредитом в межах строку кредитування у сумі 1 200 грн.

Переглядаючи справу, колегія суддів виходить з наступного.

Судом встановлено, що 26.05.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» був укладений договір про споживчий кредит № 101526287, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в гривні у розмірі 4000 грн, кредит надається строком на 15 днів, з 26.05.2021 року з терміном повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом 10.06.2021 року.

Згідно із п. 1.5.1 договору комісія за надання кредиту складає 760 грн, яка нараховується за ставкою 19 % від суми кредиту одноразово.

Відповідно до пункту 1.5.2 проценти за користування кредитом: 1200 грн, які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Згідно п. 6.1. кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінет позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі та доступний через сайт чи відповідний мобільний додаток. Розміщенні в особистому кабінеті позичальника проект цього кредитного договору є пропозицією про укладення кредитного договору. Відповідь позичальника про прийняття пропозиції надається шляхом відправлення Товариству електронного повідомлення з застосування електронного підпису одноразового ідентифікатора, який надсилається Товариством електронним повідомленням на мобільний номер позичальника, а позичальник використовує одноразовий ідентифікатор для підписання цього кредитного договору.

Відповідно до додатку №1 до договору про споживчий кредит №101526287 від 26.05.2021 Графік платежів за договором про споживчий кредит №101526287 від 26.05.2021 зазначено, що реальна річна процентна ставка 1,433,640 %, загальна вартість кредиту 5960 грн.

Відповідно до анкети-заяви №101526287 від 26.05.2021 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Мілоан» погоджена сума кредиту, строк кредиту, ставка процентів.

Відповідно до платіжного доручення 28012697 від 26.05.2021року платник: ТОВ «Мілоан», отримувач: ОСОБА_1 , сума: 4000 грн, призначення платежу: кошти згідно договору 101526287.

Згідно договору прав відступлення №75-МЛ/Т від 19 серпня 2921 року, ТОВ «Мілоан» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» за плату, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» приймає належні ТОВ «Мілоан» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржниками (портфель заборгованості).

Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги до вказаного договору ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_1 у загальній сумі 17960 грн, з яких: залишок по тілу кредиту 4000 грн; залишок по відсотках 13200 грн; залишок за комісією 760 грн.

Згідно з випискою з особового рахунка за Кредитним договором № 101526287 від 26.05.2021 року заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 23.06.2025 становить 17960 грн, з яких: заборгованість за тілом кредиту 4000 грн; заборгованість за процентами 13200 грн; заборгованість за комісією 760 грн.

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України).

Однією із загальних засад цивільного законодавства України є свобода договору (п.3 ч.1 ст. 3 ЦК України).

У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 628 ЦК України визначено зміст договору, який становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно із частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).

Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, згідно розділу 6 договору про споживчий кредит №101526287 від 26.05.2021 року, договір між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 був укладений в електронній формі за допомогою одноразового цифрового ідентифікатора.

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».

У статті 3 Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до частин 3, 4, 6 статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Відповідно до частини 12 статті 11 Закону електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 Закону визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до статті 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до частини першої статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Матеріалами справи підтверджено, що між ТОВ «Міолан» та ОСОБА_1 , був укладений договір про споживчий кредит №101526287 від 26.05.2021 року у формі електронного документа з використанням одноразового ідентифікатора, в якому були погоджені сума кредиту, проценти за користування кредитними коштами, строк та порядок повернення коштів, умовами договору було передбачено оплату комісії за надання кредиту.

Також, матеріалами справи підтверджено, що позивач набув право вимоги за кредитним договором №101526287 від 26.05.2021 року до ОСОБА_1 згідно договору відступлення прав вимоги №75-МЛ/Т від 19 серпня 2921 року, укладеного між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал».

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що оскільки ОСОБА_1 не виконав зобов`язання за кредитним договором № 101526287 від 26.05.2024 року, тому з нього на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», як нового кредитора слід стягнути заборгованість за договором кредитної лінії № 101526287 від 26.05.2021 року за тілом кредиту у розмір 4000 грн.

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За умовами п. 1.3. кредитного договору №101526287 від 26.05.2021 року сторони погодили строк кредитування 15 днів з 26.05.2021 року, з терміном повернення кредиту, процентів за користування кредитом 10.06.2021 року.

Відповідно до пункту 1.5.2 проценти за користування кредитом: 1200 грн, які нараховуються за ставкою 2 % від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Пунктом 1.6 договору передбачено, що стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Звертаючись до суду з даним позовом, ТОВ «Кредит-Капітал» просило стягнути нараховані проценти, які нараховані за період з 26.05.2021 року по 09.08.2021 року.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12-ц (провадження № 14-10цс18) викладено висновок, що «після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання».

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що кредитор не мав підстав здійснювати нарахування відсотків поза межами строку кредитування та вірно стягнув заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами в розмірі 1200 грн.

Суд першої інстанції вірно встановив, що в матеріалах справи відсутні докази пролонгації кредитного договору №101526287 від 26.05.2021 року.

Відповідно до п. 2.3.1.1 кредитного договору, для продовження строку кредитування позичальник має вчинити дії, передбачені розділом 6 Правил, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту.

Позивачем не надано доказів сплатити позивачкою комісії за управління та обслуговування кредиту або доказів погашення заборгованості по кредиту.

Тому висновок суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав стягнення відсотків за користування кредиту поза межами строку кредитування є правильним та відповідає вимогам закону.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини у справі, вірно застосував норми матеріального права та дійшов правильного висновку про стягнення відсотків в межах строку кредитування за кредитним договором №101526287 від 26.05.2021 року у розмірі 1200, 00 грн.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду та не дають підстав вважати, що судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

Оскільки апеляційна скарга не підлягає задоволенню, то суд не здійснює перерозподіл витрат по сплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, Івано-Франківський апеляційний суд,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит капітал»» залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 13 жовтня 2025 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 30 січня 2026 року.

Головуючий В.М. Луганська

Судді: В.А. Девляшевський

Є.Є. Мальцева