Справа № 585/4829/25
Номер провадження 2/585/240/26
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року м.Ромни

Роменський міськрайонний суд Сумської області у складі

головуючого судді - Євтюшенкової В.І.,

з участю секретаря судового засідання - Зубко К.В.,

справа № 585/4829/25, провадження № 2/585/240/26

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

відповідач: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області,

третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Журенко Яна Анатоліївна,

розглянув в порядку загального позовного провадження,у відкритому судовому засіданні справу про визнання в порядку спадкування за законом права довічного успадковуваного володіння земельними ділянками.

Представник позивача: ОСОБА_3 , який діє на підставі довіреностей від 22.12.2025 року та від 29.12.2025 року, зареєстрованих в реєстрі за № 9-15 та № 9-17.

Стислий виклад позицій учасників справи:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Журенко Яна Анатоліївна, яка діє в порядку заміщення приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т.О. про визнання в порядку спадкування за законом права довічного успадковуваного володіння земельними ділянками.

В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що ОСОБА_4 є їхнім батьком. ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батько помер і після смерті якого відкрилася спадщина, яку вони прийняли.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

05.09.2024 року приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Журенко Я.А., яка діяла в порядку заміщення приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т.О., були видані Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за № № 457, 458, якими посвідчено, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями зазначеного у цих свідоцтвах майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видані свідоцтва складається з 100% та становить 100 грн. у складеному капіталі Селянського (фермерського) господарства «Воля», ідентифікаційний код юридичної особи 21104471.

Вони звернулися до приватного нотаріуса з проханням видати їм Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на належне йому на підставі Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею № 003514, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №11 та Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №№297738484, 297739237, 297740361 від 03.02.2022 року право довічного успадковуваного володіння земельними ділянками: площею 1,394 га, кадастровий номер :02:002:0495; площею 1,955 га, кадастровий номер :02:002:04954; та площею 3,8775 га, кадастровий номер :02:002:0496.

Однак, приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Журенко Я.А., яка діяла в порядку заміщення приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т.О. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №25/02-14 від 04.08.2025 року, якою відмовлено у видачі їм свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на право довічного успадковуваного володіння землею. Постанова нотаріуса обґрунтована тим, що заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право довічного успадковуваного володіння землею, надану спадкоємцю у 1992 році площею 5,8 га, подана спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .. До заяви додано три витяги з ДРРП, в яких зазначено земельні ділянки з кадастровими номерами загальною площею 7,2265 га. Однак при вивченні поданих документів встановлено, що кадастрові номери, зазначені у витягах, не відповідають інформації у державному акті на право довічного успадковуваного володіння від 1992 року; загальна площа земельних ділянок за витягами перевищує площу, зазначену у державному акті на 1,4265 га; за результатами перевірки у Державному земельному кадастрі окремі об`єкти не існують, розділи закриті, дані недійсні або не актуальні; загальна площа не відповідає відомостям про первинне право, подані документи містять суттєві розбіжності, які унеможливлюють нотаріальне посвідчення спадкових прав щодо земельної ділянки у позасудовому порядку.

Наведене робить неможливим отримання ними свідоцтв про право на спадщину за законом в порядку, встановленому Главою 89 «Оформлення права на спадщину» Цивільного кодексу України.

Тому, позивачі просять у судовому порядку визнати за ними, по частці кожного, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право довічного успадковуваного володіння земельними ділянками площею 1,394 га, кадастровий номер :02:002:0495; площею 1,955 га, кадастровий номер :02:002:0494 та площею 3,8775 га, кадастровий номер :02:002:0496, які розташовані на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі.

17.12.2025 року судом відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження з призначення підготовчого засідання (а.с.36).

29.01.2026 року судом закінчено підготовче провадження по справі, цивільну справу призначено до судового розгляду по суті (а.с.89).

Представник позивачів ОСОБА_3 подав клопотання про розгляд справи за відсутності позивачів та їх представника, позовні вимоги підтримують у повному обсязі (а.с.99).

Від Андріяшівської сільської ради Роменського району надійшли заяви про розгляд справи без їх часті (а.с.83,96).

Третя особа приватний нотаріус Журенко Я.А. у листах до суду вказала, що заперечень по даному питанню не має, у розгляду справи по суті покладається на розсуд суду і просить справу розглянути з дотриманням норм чинного законодавства у межах правового поля із прийняттям до відома усіх необхідних обставин без її участі (а.с.48,97).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Під час розгляду справи судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є синами ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 13.10.1961 року та серії НОМЕР_2 від 10.01.1969 року (а.с.10, 11).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим 28.01.2020 року Виконавчим комітетом Хоминцівської сільської ради Роменського району Сумської області, після смерті якого відкрилася спадщина (а.с.12).

Після його смерті відкрилась спадщина і була заведена спадкова справа 65948817 у приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т.О. (а.с.13).

05.09.2024 приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Журенко Я.А., яка діяла в порядку заміщення приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т.О., було видане Свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстровані в реєстрі за №№ 457, 458, якими посвідчено, що на підставі ст.1261 Цивільного кодексу України спадкоємцями зазначеного у цих свідоцтвах майна ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є його сини ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Спадщина, на яку видані це свідоцтво складається з 100% та становить 100 грн. у складеному капіталі Селянського (фермерського) господарства «Воля», ідентифікаційний код юридичної особи 21104471 (а.с.14, 15).

На підставі Державного акта на право довічного успадковуваного володіння землею № 003514, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за №11 та Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №№297738484, 297739237, 297740361 від 03.02.2022 року ОСОБА_5 за життя мав право довічного успадковуваного володіння земельними ділянками: площею 1,394 га, кадастровий номер :02:002:0495; площею 1,955 га, кадастровий номер :02:002:04954; та площею 3,8775 га, кадастровий номер :02:002:0496 (а.с.16-18, 19, 20, 21).

Приватним нотаріусом Роменського районного нотаріального округу Журенко Я.А., яка діяла в порядку заміщення приватного нотаріуса Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т.О. винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії №25/02-14 від 04.08.2025 року, якою відмовлено у видачі позивачам свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 на право довічного успадковуваного володіння землею. Постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії №25/02-14 від 04.08.2025 року обґрунтована тим, що заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право довічного успадковуваного володіння землею, надану спадкоємцю у 1992 році площею 5,8 га, подана спадкоємцями ОСОБА_1 та ОСОБА_1 .. До заяви додано три витяги з ДРРП, в яких зазначено земельні ділянки з кадастровими номерами загальною площею 7,2265 га. Однак при вивченні поданих документів встановлено, що кадастрові номери, зазначені у витягах, не відповідають інформації у державному акті на право довічного успадковуваного володіння від 1992 року; загальна площа земельних ділянок за витягами перевищує площу, зазначену у державному акті на 1,4265 га; за результатами перевірки у Державному земельному кадастрі окремі об`єкти не існують, розділи закриті, дані недійсні або не актуальні; загальна площа не відповідає відомостям про первинне право, подані документи містять суттєві розбіжності, які унеможливлюють нотаріальне посвідчення спадкових прав щодо земельної ділянки у позасудовому порядку (а.с.22-23).

Згідно повідомлення Відділу у Роменському районі ГУ Держгеокадастру у Сумській області №67 від 19.02.2021 року відповідно до земельно-облікових даних та даних місцевого фонду документації із землеустрою Відділу у Роменському районі у користуванні громадянина ОСОБА_4 перебувають земельні ділянки загальною площею 5,8 га для ведення селянського (фермерського) господарства на території Хоминцівської сільської ради Роменського району на підставі рішення Роменської районної ради від 21 квітня 1992 року … Інформація про сформовані земельні ділянки для ведення фермерського господарства в установленому законодавством порядку внесено до Державного земельного кадастру, а саме: громадянин ОСОБА_4 - 1,9550 га, кадастровий номер :02:002:0494; громадянин ОСОБА_4 - 1,3940 га, кадастровий номер :02:002:0495; громадянин ОСОБА_4 - 3,8775 га, кадастровий номер :02:002:0496 (а.с.24).

Згідно повідомлення Управління забезпечення реалізації державної політики у сфері земельних відносин ГУ Держгеокадастру у Сумській області № 91/36-25 від 11.02.2025 року згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства загальною площею 5,8 га була розділена на 3 окремі земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства: кадастровий номер :02:002:0494, уточнена площа - 1,9550 га; кадастровий номер :02:002:0495, уточнена площа - 1,3940 га; кадастровий номер :02:002:0494, уточнена площа - 3,8775 га, що розташована за адресою: Сумська обл., Роменський р-н, Хоминцівська сільська рада перебуває у довічному успадковуваному володінні землею ОСОБА_4 на підставі рішення Роменської районної ради народних депутатів від 21.04.1992 р. (державний акт № 003514 зареєстрований в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею від 21.04.1992 (а.с.25).

Згідно Звіту про оцінку майна (стисла форма) від 01.10.2025 року, ринкова вартість земельних ділянок: площею 1,394 га, кадастровий номер :02:002:0495 становить 31700 грн.; площею 1,955 га, кадастровий номер :02:002:0494 - 37000 грн.; та площею 3,8775 га, кадастровий номер :02:002:0496 - 97200 грн., відповідно загальна вартість земельних ділянок (ціна позову) становить: 31700 грн. + 37000 грн. + 97200 грн. = 165900 грн.00 коп. (а.с.26-27).

Під час розгляду справи судом досліджено копія витягу зі спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5 , яка містить заяви ОСОБА_6 (дружини померлого), яка відмовилась від прийняття всієї спадщини після смерті ОСОБА_5 (а.с.49) та свідоцтво про їх одруження (а.с.50), заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про прийняття спадщини (а.с.50 зворот-51, 52), свідоцтво про смерті ОСОБА_5 (а.с.52 зворот), довідку, що видається у зв`язку з оформленням спадкових прав Хоминцівської сільської ради № 85 від 04.03.2020 (а.с.53), копії паспортів та свідоцтв про народження позивачів (а.с.53 зворот-57), витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 11.06.2020 (а.с.58), довідку, що видається у зв`язку з оформленням спадкових прав Андріяшівської сільської ради № 160 від 04.09.2024 (а.с.53), лист приватного нотаріусу Роменського районного нотаріального округу Селезньової Т.О. від 25.02.2021 №56/02-14 щодо надання відомостей стосовно спадкоємців (а.с.59), заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з проханням видати їм свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у складеному капіталі СФГ «Воля» (а.с.59 зворот-60) та правовстановлюючі документи та документи, що стосуються СФГ «Воля» (а.с.61 зворот-64, 65-67, 69-71), інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.09.2024 (а.с.68), Свідоцтва про право на спадщину за законом від 05.09.2024 №457 та №458 та Витяги про реєстрацію їх в Спадковому реєстрі (а.с.72-74), та заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про видачу їм свідоцтва на право довічного володіння землею і, відповідно постанова про відмову у вчинення нотаріальної дії від 07.08.2025 (а.с.75,76-77).

Між сторонами склалися спірні правовідносини з приводу визнання в порядку спадкування за законом права довічного успадковуваного володіння земельними ділянками.

Норми права, застосовані судом:

Статтею 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За загальними правилами, визначеними ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

З урахуванням положень статей 1296-1299 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до частини 4 ст. 263 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно ст.1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності .

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Мотиви суду

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши надані докази за власним переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному та безпосередньому їх дослідженні, кожен окремо та в сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Встановлені судом обставини свідчать про те, що ОСОБА_5 за життя належало право довічного успадковуваного володіння землею, загальною площею 5,8 гектарів (а.с.16-18)

Указана земельна ділянка для ведення селянського (фермерського) господарства загальною площею 5,8 га була розділена на три окремі земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства кадастровий номер :02:002:0494, уточнена площа - 1,9550 га; кадастровий номер :02:002:0495, уточнена площа - 1,3940 га; кадастровий номер :02:002:0494, уточнена площа - 3,8775 га, що розташована за адресою: Сумська обл., Роменський р-н, Хоминцівська сільська рада (а.с.25).

Відсутність на даний час у земельному законодавстві такого права на землю як «право довічного успадковуваного володіння», не може бути підставою для невизнання такого права, набутого в порядку спадкування.

Так, спадкодавець ОСОБА_5 отримав вищевказані земельні ділянки на праві довічного успадковуваного володіння на підставі Земельного кодексу Української РСР (далі - ЗК Української РСР) від 18 грудня 1990 року та на підставі Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20 грудня 1991 року, якими і було визначено порядок набуття та можливість успадкування такого права.

ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року передбачав існування специфічного речового права на земельну ділянку та можливість для фізичних осіб бути суб`єктами права довічного успадковуваного володіння землею.

Так, відповідно до статті 6 цього Кодексу громадянам у довічне успадковуване володіння могли надаватися землі для ведення селянського (фермерського) господарства.

Вказане положення було продубльовано у частині першій статті 50 цього Кодексу, відповідно до якої громадянам Української РСР, які виявили бажання вести селянське (фермерське) господарство, що ґрунтується переважно на особистій праці та праці членів їх сімей, надаються за їх бажанням у довічне успадковуване володіння або в оренду земельні ділянки, включаючи присадибний наділ.

Окремо законодавець виділяв іншу правову конструкцію - право постійного користування земельною ділянкою, підстави виникнення якого передбачено у статті 7 цього Кодексу.

Таким чином, починаючи з 1990 року, законодавець чітко розмежовував поняття права постійного користування та права довічного успадковуваного володіння, правові режими яких не визнавалися тотожними. При цьому кодекс передбачав лише одне право володіння земельною ділянкою, наданої для ведення сільського (фермерського) господарства, - право довічного успадковуваного володіння.

Щодо можливості успадкування права володіння вказана редакція кодексу також була однозначною.

Так, відповідно до вимог статті 55 ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року у вказаній редакції у разі смерті громадянина, який вів сільське (фермерське) господарство, право володіння земельною ділянкою передається одному зі спадкоємців.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про селянське (фермерське) господарство» від 20 грудня 1991 року в редакції на час виникнення спірних правовідносин, у разі смерті громадянина, який вів селянське (фермерське) господарство, право на володіння земельною ділянкою передається одному із спадкоємців, дієздатному громадянину України, який досяг 18-річного віку і виявив бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою і реалізацією.

Крім того, вже із самої назви правової конструкції можна говорити про можливість такого права бути успадкованим - право довічного успадковуваного володіння.

Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 березня 1991 року, яка втратила чинність на підставі постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2201-XII, затверджено форми державних актів: на право довічного успадковуваного володіння землею; на право постійного володіння землею; на право постійного користування землею.

Разом з тим, ЗК України № 2196-XII у редакції від 13 березня 1992 року виключив згадку про право довічного успадковуваного володіння та передбачив надання земель лише у постійне та тимчасове користування.

Постійним визнавалося землекористування без заздалегідь установленого строку. Так, відповідно до статті 7 Кодексу земельні ділянки у постійне користування надавалися громадянам України для ведення селянського (фермерського) господарства, сільськогосподарським підприємствам і організаціям.

Втім, виключення з Кодексу правил про право довічного успадковування володіння не означало припинення цього права, як і не було передбачено його автоматичного переходу в іншу організаційну форму. Як суб`єктивне право, право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, що виникло свого часу відповідно до закону, могло бути припинене лише з підстав, передбачених законом, проте в законі таких підстав наведено не було.

Відповідно до пункту 8 Постанови Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2200 «Про прискорення земельної реформи та приватизацію землі» громадяни, підприємства, установи, організації, яким було надано у встановленому порядку земельні ділянки у довічне успадковуване або постійне володіння, зберігають свої права на використання цих земельних ділянок до оформлення права власності або землекористування відповідно до ЗК України.

У подальшому Закон України у редакції від 25 жовтня 2001 року, починаючи з 1 січня 2002 року, обмежив коло суб`єктів права постійного користування землею виключно юридичними особами і зобов`язав постійних землекористувачів до 1 січня 2008 року переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди (пункт 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України 2001 року).

У рішенні Конституційного Суду України від 22 вересня 2005 року № 5-рп (справа про постійне користування земельними ділянками) зазначено, що у ЗК Української РСР від 18 грудня 1990 року була регламентована така форма володіння землею, як довічне успадковуване володіння. ЗК України в редакції від 13 березня 1992 року закріпив право колективної та приватної власності громадян на землю (зокрема, право громадян на безоплатне одержання у власність земельних ділянок для ведення сільського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства тощо (стаття 6). Це свідчить про те, що поряд із впровадженням приватної власності на землю громадянам на їх вибір забезпечувалася можливість продовжувати користуватися земельними ділянками на праві постійного (безстрокового) користування, оренди, пожиттєвого спадкового володіння або тимчасового користування. При цьому в будь-якому разі виключалась як автоматична зміна титулів права на землю, так і будь-яке обмеження права користування земельною ділянкою у зв`язку з непереоформленням правового титулу.

Конституційний Суд України вважав, що встановлення обов`язку громадян переоформити земельні ділянки, які знаходяться у постійному користуванні, на право власності або право оренди до 1 січня 2008 року потребує врегулювання чітким механізмом порядку реалізації цього права відповідно до частини другої статті 14, частини другої статті 41 Конституції України. У зв`язку з відсутністю визначеного у законодавстві відповідного механізму переоформлення громадяни не в змозі виконати вимоги пункту 6 Перехідних положень Кодексу у встановлений строк, про що свідчить неодноразове продовження Верховною Радою України цього строку. Підставою для виникнення права на земельну ділянку є відповідний юридичний факт. Конституційний Суд України визнав такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення:

- пункту 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо зобов`язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди без відповідного законодавчого, організаційного та фінансового забезпечення;

- пункту 6 постанови Верховної Ради України від 18 грудня 1990 року № 563-ХII «Про земельну реформу» з наступними змінами в частині щодо втрати громадянами, підприємствами, установами і організаціями після закінчення строку оформлення права власності або права користування землею раніше наданого їм права користування земельною ділянкою.

За таких обставин особа, яка володіє земельною ділянкою на праві довічного успадковуваного володіння за законом, не може бути позбавлена права на таке володіння.

На правовідносини щодо такого володіння поширюються гарантії, встановлені статтею 1 Протоколу Першого Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та статтею 41 Конституції України. Ці норми не лише гарантують право довічного успадковуваного володіння землею (як різновид мирного володіння майном в розумінні Конвенції та як речове право, захищене статтею 41 Конституції України), а й обмежують у можливості припинити відповідне право.

Таким чином, дії державних органів щодо надання земельних ділянок громадянам у довічне успадковуване володіння були припинені, проте ті особи, які набули це право у встановленому законом порядку, зберегли його, оскільки законодавство не містить норми, яка дозволяла б припинити право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, а тому таке право є дійсним.

При вирішенні питання щодо права довічного успадковуваного володіння важливо враховувати також норми спеціального законодавства, зокрема, Закону України «Про селянське (фермерське) господарство», що був прийнятий 20 грудня 1991 року та діяв до введення в дію Закону України «Про фермерське господарство».

Зазначеними законами встановлений особливий порядок створення таких юридичних осіб як фермерське господарство. Згідно з цими законами однією з основних особливостей правового статусу фермерського та селянського (фермерського) господарств є те, що для створення фермерського господарства як юридичної особи громадянин України повинен спочатку отримати у власність або користування земельну ділянку з цільовим призначенням «для ведення фермерського господарства», а вже потім зареєструвати і вести фермерське господарство.

Таким чином, право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою відноситься до тих прав, які можуть бути успадковані, тому, враховуючи, що зі смертю особи не відбувається припинення прав і обов`язків, спадкоємець стає учасником правовідношення з довічного успадковуваного володіння.

Аналогічний висновок викладено у постановах ВС від 23 червня 2020 року у справі № 179/1043/16-ц, від 30 серпня 2023 року у справі № 313/1192/20, від 15.11.2023 року у справі № 317/905/20, що свідчить про сталість правової позиції.

Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивачів про визнання за ними права довічного успадковуваного володіння указаними вище земельними, в порядку спадкування за законом після смерті їхнього батька ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , якому це право довічного успадковуваного володіння на вказані земельні ділянки належало на підставі Державного акту на право довічного успадковуваного володіння землею, серії А №003514, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею від 21.04.1992.

Також судом застосовані норми процесуального права, передбачені ст. ст. 17,18, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України.

Суд вирішив:

Позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , до Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області, третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Журенко Яна Анатоліївна, про визнання в порядку спадкування за законом права довічного успадковуваного володіння земельними ділянками, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , по частці кожного, в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 право довічного успадковуваного володіння земельними ділянками площею 1,394 га, кадастровий номер :02:002:0495; площею 1,955 га, кадастровий номер :02:002:0494 та площею 3,8775 га, кадастровий номер :02:002:0496, які розташовані на території Андріяшівської сільської ради Роменського району Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Позивач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_5 .

Відповідач: Андріяшівська сільська рада Роменського району Сумської області, адреса: 42087, Сумська обл., Роменський р-н, с. Андріяшівка, вул. Соборна,11, .

Третя особа: приватний нотаріус Роменського районного нотаріального округу Журенко Яна Анатоліївна, адреса: 42000 Сумська обл., м. Ромни, вул. Монастирська, 4-Г.

СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ В. І. Євтюшенкова