справа № 492/910/25
провадження № 2/492/71/26
18 лютого 2026 року м. Арциз
Арцизький районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Варгаракі С.М.,
за участю секретаря судового засідання Богдан А.І.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Трипілля-В» про розірвання договору оренди землі, -
Стислий виклад позиції позивача
Процесуальні дії у справі
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим у справі визначено суддю Варгаракі С.М.
Ухвалою судді Арцизького районного суду Одеської області від 07 липня 2025 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання.
Ухвалою Арцизького районного суду Одеської області від 27 листопада 2025 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Позивач про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак у судове засідання не з`явився, але від нього до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рушення.
Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи двічі повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про причини невручення судової повістки, в якій є позначка «адресат відсутній», що в силу пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України в такому випадку вважається, що судовий виклик вручений представнику відповідача належним чином. Клопотання про розгляд справи за його відсутності, відзив не подав, про причини неявки в суд не повідомив, відповідно до статті 223 ЦПК України, його неявка не перешкоджає розгляду справи.
Судом враховується рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві), яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином.
Суд зауважує, що наразі у суду відсутні можливості сповіщення представника відповідача за допомогою інших засобів зв`язку, а подальші, додаткові дії щодо направлення виклику представникові відповідача до суду за місцезнаходженням відповідача призводять лише до затягування розгляду справи.
Правом на подання відзиву у встановлений судом строк представник відповідача не скористався, про наслідки ненадання учасником справи заяв по суті справи у встановлений судом строк був повідомлений в ухвалі про відкриття провадження у справі.
У відповідності до статті 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.
Згідно з постановою Верховного Суду від 18 березня 2021 року за справою № 1211/3142/19 надіслання листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб говорити про належне повідомлення, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю суду.
Враховуючи позицію Верховного Суду, суд вважає, що представник відповідача належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи та справу можливо розглянути за його відсутності.
Враховуючи неявку належним чином повідомленого представника відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Мотивувальна частина
Позиція суду
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Між ОСОБА_1 , позивачем у справі, та ФГ «Трипілля-В», відповідачем у справі (а.с. 16, 19), 28 грудня 2021 року було укладено договір оренди землі № 12, відповідно до якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 7 років (а.с. 6-8).
Вказаний договір оренди землі зареєстрований у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права державним реєстратором Павлівської сільської ради Болградського району Одеської області Бузаджи А.В. 28 грудня 2021 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права № 293345668 від 30 грудня 2021 року (а.с. 9).
Відповідно до пункту 4.1 договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі не менш 5000 грн або в натуральній формі у розмірі 1000 кг за 1,0000 га. Згідно з пунктом п. 4.3 договору оренди землі орендна плата вноситься до 1 грудня кожного року. У разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,01 % від несплаченої суми за кожен день прострочення (пункт 4.6 договору оренди землі).
Дія договору припиняється шляхом його розірвання на вимогу однієї із сторін достроково за рішенням в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 Закону України «Про оренду землі» та умовами цього договору (пункт 11.3 договору оренди землі).
Згідно з розрахунком заборгованості, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед позивачем за договором оренди землі № 12 від 28 грудня 2021 року за період 2023-2024 років з урахуванням індексів інфляції складає 6140,60 грн (а.с. 12).
19 січня 2024 року позивач ОСОБА_1 звернувся до ФГ «Трипілля-В» із листом, в якому запропонував укласти додаткову угоду про дострокове припинення договору оренди, укладеного між ним та ФГ «Трипілля-В», яке залишене відповідачем без реагування (а.с. 13).
Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування
Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог та умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оренду землі» (далі Закон) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до статті 15 Закону істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Згідно з положеннями статей 21, 22 Закону орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Закону України «Про плату за землю»). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом «в» частини 1 статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату.
Відповідно до частини 1 статті 32 Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Аналогічні підстави для припинення договору оренди землі шляхом його розірвання містяться у пункті 11.3 договору оренди землі, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Трипілля-В».
У пункті «д» частини 1 статті 141 ЗК України зазначено, що підставою припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Таким чином, законодавство передбачає як необхідну умову для розірвання договору оренди землі - систематичне невиконання умов договору, в тому числі і щодо несплати орендної плати.
Результат аналізу зазначених норм дає підстави для висновку, що положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають систематичної (два та більше випадки) несплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди. Разове порушення умов договору оренди у цій частині не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання, але повторне порушення вже може свідчити про систематичність.
Отже, відповідно до статті 141 ЗК України та статті 32 Закону України «Про оренду землі» підставою розірвання договору оренди землі є систематична несплата орендної плати, а не разове порушення умов договору у цій частині.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що під систематичністю під час вирішення приватноправових спорів розуміються два та більше випадки несплати орендної плати, визначеної умовами укладеного між сторонами договору. Натомість разове порушення такої умови договору не вважається систематичним і не може бути підставою для його розірвання. Судова практика у розумінні поняття «систематичність» у подібних правовідносинах є усталеною (постанови Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 183/262/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 277/1186/18-ц, від 29 липня 2020 року у справі № 277/526/18, від 20 серпня 2020 року у справі № 616/292/17, від 24 листопада 2021 року у справі № 1222/367/21, від 04 липня 2023 року у справі № 1206/649/22, від 20 лютого 2024 року у справі № 1217/586/23, від 02 квітня 2024 року у справі № 1222/1165/23, від 08 травня 2024 року у справі № 629/2698/23 та інші).
Порушення договору на предмет істотності суд оцінює винятково за обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає зміни чи розірвання договору.
У кожному конкретному випадку істотність порушення договору потрібно оцінювати з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Поняття такої істотності закон визначає за допомогою іншої оціночної категорії - «значної міри позбавлення сторони того, на що вона розраховувала під час укладення договору». Тобто критерієм істотного порушення договору закон визначив розмір завданих цим порушенням втрат, який не дозволяє потерпілій стороні отримати те, на що вона очікувала, укладаючи договір. Йдеться не лише про грошовий вираз зазначених втрат, зокрема й збитків, але й про випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Співвідношення завданих порушенням договору втрат із тим, що могла очікувати від його виконання ця сторона, має вирішальне значення для оцінки істотності такого порушення.
Подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2021 року у справі № 1210/2861/18 та від 13 липня 2022 року у справі № 363/1834/17, у яких зазначено, що для застосування частини 2 статті 651 ЦК України суд має встановити не лише факт порушення договору, але й завдання цим порушенням шкоди (яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди), її розмір, а також те, чи дійсно істотною є різниця між тим, на що мала право розраховувати потерпіла сторона, укладаючи договір, і тим, що насправді вона змогла отримати.
Як встановлено судом, спірний договір оренди ОСОБА_1 та ФГ «Трипілля-В» уклали 28 грудня 2021 року строком на 7 років.
Договором оренди встановлено орендну плату у розмірі 5000 грн або в натуральній формі у розмірі 1000 кг за 1,0000 га.
Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
Відповідно до частин 1-3 статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_1 посилався на систематичну несплату відповідачем орендної плати, внаслідок чого виникла заборгованість по орендній платі у розмірі 6140,60 грн, чим порушило істотні умови договору оренди землі та позбавляє його отримувати грошові кошти від земельної ділянки сільськогосподарського призначення.
Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що орендна плата за 2023, 2024 роки орендарем не виплачувалась у строки, визначені умовами договору, що відповідно до наведених норм права є суттєвими порушеннями умов договору оренди, з огляду на майновий стан позивача, та такими, що позбавили позивача права на те, на що він розраховував погоджуючись на укладенні договору оренди (стаття 651 ЦК України), тому такі порушення утворюють системність порушень умов договору та дають підстави для розірвання договору оренду землі.
Повно та всебічно дослідивши обставини у справі та надані докази, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про розірвання договору оренди землі.
Розподіл судових витрат
У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивачки, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1211,20 грн, сплаченого позивачем при звернені з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжною інструкцією (а.с. 1).
Керуючись статтями 2, 7, 12, 76-81, 133, 141, 247, 258-259, 263-265, 268, 280-282, 284, 289, 354 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку безпосередньо до Одеського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Позивачка, якій повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення їй повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення або апеляційної скарги, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя Арцизького районного суду

Одеської області Варгаракі С.М.