РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2026 року м. Володимир

Володимирський міський суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кусік І.В.

за участю:

секретаря судового засідання Редько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Назарук Юлія Володимирівна, до Володимирської міської ради, треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2025 року представник позивача ОСОБА_1 адвокат Назарук Ю.В. звернулась до суду із позовом до Володимирської міської ради про визначення померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_6 . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на 1/6 частину трикімнатної квартири загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташовану за адресою АДРЕСА_1 .

Вказана квартира належала позивачу, членам його сім`ї та його померлій матері ОСОБА_6 на праві приватної спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.03.1996 року, виданого Володимир-Волинським міськвиконкомом.

На початку 2025 року позивач звернуся до Володимирського районного нотаріального округу Волинської області з заявою про прийняття спадщини, однак листом від 11.02.2025 року №59/01-16 приватний нотаріус Володимирського районного нотаріального округу Велимчаниця А. роз`яснив позивачу, що у даному випадку з поданих заявником документів вбачається, що спірна квартира перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_5 . Через це визначити часту померлої ОСОБА_6 не вбачається за можливе, а тому, як наслідок, встановити склад спадкового майна після смерті ОСОБА_6 також неможливо.

У той же час представник позивача зауважила, що співвласниками між собою було погоджено, що їхні частки у майні є рівними, так як вартість по приватизаційних платіжних дорученнях вносилась однаковими сумами до сплати, а саме: 174 708 крб., тому склад спадкового майна є 1/6 (одна шоста) квартири.

Оскільки позивач бажає ввійти у спадкові права, а частки співвласників будинку не були визначені, тому й виникла необхідність звернення до суду з даним позовом.

Враховуючи викладене, просить суд визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , становила 1/6 (одну шосту) її частину. Також просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частки квартири загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 .

Ухвалою судді Володимирського міського суду Кусік І.В. 28 липня 2025 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання у справі, витребувано докази.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Назарук Ю.В. у судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, просили позов задовольнити.

Представник відповідача Володимирської міської ради у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, згідно якої просив суд слухати справу у їх відсутності за наявними матеріалами справи, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Треті особи ОСОБА_2 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнали повністю.

З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків.

Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України), кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зокрема, частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно із частиною 1 статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (стаття 81 ЦПК України).

Як вбачається з Свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 від 22.03.1996 року, виданого Володимир-Волинським міськвиконкомом, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_1 та членам його сім`ї: ОСОБА_2 , ОСОБА_11 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_5 .

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 11 липня 2017 року встановлено факт належності матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про право власності на житло, що знаходиться у приватній спільній сумісній власності, від 25.03.1996 року, яке видане на підставі розпорядження Володимир-Волинського міськвиконкому від 22.03.1996 року № 89-рв, на ім`я ОСОБА_11 .

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників) належить їм на праві спільної сумісної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

На підставі ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

При ухваленні рішення суд бере також до уваги те, що відповідно до ст. 1226 ЦК України частка у справі спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до пункту 3.4 листа ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК слідує, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні.

Згідно ст. 1262 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається зі свідоцтва про народження НОМЕР_3 , ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 . Його матір`ю була ОСОБА_6 .

Отже, ОСОБА_1 належить до першої черги спадкоємців за законом і має право на успадкування майна, яке залишилося після смерті його матері ОСОБА_6 .

З повідомлення приватного нотаріуса Володимирського районного нотаріального округу Волинської області Велимчаниці А.І. від 11.02.2025 року № 59/01-16 вбачається, що ОСОБА_1 рекомендовано звернутися до суду із позовом про визначення частки померлої у праві спільної сумісної власності на спадкове майно з метою подальшої видачі свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, особи вправі набути право власності на підставах, що не заборонені законом і згідно зі ст. 392 ЦК України, можуть звертатись до суду з позовом про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

За таких обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, і за покійною ОСОБА_6 слід визначити 1/6 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Окрім того, позивач, як єдиний спадкоємець, що претендує на майно, має право на спадкування даного майна, а тому суд вважає, що за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/6 (одну шосту) частки квартири загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 .

Керуючись ст. ст. 12,76,77,80, 81, 89, 200, 247, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 317, 319,355,357,368,372,1218,1226,1262 ЦК УКраїни, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_4 , АДРЕСА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Назарук Юлія Володимирівна, до Володимирської міської ради (, вул. Данила Галицького, 5, м. Володимир Волинської області) особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог, ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП суду невідомий, АДРЕСА_1 ), ОСОБА_3 , (1985 року народження, РНОКПП суду невідомий, АДРЕСА_1 ), ОСОБА_4 (1982 року народження, РНОКПП суду невідомий, АДРЕСА_3 ), ОСОБА_5 (1990 року народження, РНОКПП суду невідомий, АДРЕСА_1 ), про визначення частки померлого у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визначити, що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на квартиру загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , становить 1/6 (одну шосту) її частину.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 (одну шосту) частки квартири загальною площею 51,9 кв.м., житловою площею 39,7 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На рішення може бути подана апеляція до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Ірина КУСІК