ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження: 22-ц/819/197/26
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Херсон

Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Приходько Л. А.,

суддів: Бездрабко В. О.,

Радченка С. В.,

секретар Андреєва В. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Херсоні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 листопада 2025 року у складі головуючого судді Ус О.В., повний текст рішення складено 26 листопада 2025 року,

встановив:

В липні 2025 року ОСОБА_1 , від імені якої діє адвокат Хараїм Ольга Валеріївна, звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання права власності на недоотриману пенсію та її стягнення в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позову вказала, що вона є дружиною померлого військовослужбовця ОСОБА_2 , який після звільнення з військової служби і до моменту смерті перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Херсонській області та отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі 540/696/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі Довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/1/2419 від 22 грудня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/1/2419 від 22 грудня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі 420/2762/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 з 83% до 70% суми грошового забезпечення, вказаного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №8/1/2419 від 22 грудня 2021 року, починаючи з 01 квітня 2019 року та не виплати ОСОБА_2 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» починаючи з 01 липня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 83% суми грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/1/2419 від 22 грудня 2021 року, починаючи з 01 квітня 2019 року із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 01 липня 2021 року та з урахуванням раніше виплачених сум.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 , перебуваючи у Республіці Польща, помер.

Після смерті ОСОБА_2 . Головним управлінням Пенсійного фонду України у м. Києві 21 лютого 2024 відповідно до п. «б», ст. 36 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» позивачці призначено пенсію у разі втрати годувальника в розмірі 30% грошового забезпечення годувальника.

Спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла позивачка, шляхом подання нотаріусу відповідної заяви у встановлений законом шестимісячний строк прийняла вона, як спадкоємець першої черги за законом. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 , немає.

01 травня 2025 за № 78/02-14 приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Н.В. до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області надіслала запит в якому просила повідомити яка сума недоотриманої пенсії обраховується за померлим ОСОБА_2

12 травня 2025 року ГУ ПФУ в Херсонській області відмовило приватному нотаріусу ОСОБА_3 у наданні інформації.

До моменту смерті ОСОБА_2 не була виплачена заборгованість з пенсії на виконання зазначених вище рішень суду про перерахунок пенсії.

На її звернення до ГУ ПФУ в Херсонській області від 15 липня 2025 року щодо виплати недоотриманої пенсії ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2019 року по 06 січня 2024 року заборгованості з пенсійних виплат померлого чоловіка, відповіддю від 19 липня 2024 року №6308-6058/3-05/8-2100/24 їй було відмовлено з огляду на неподання відповідної заяви та пакету документів у шестимісячний строк.

Посилаючись на викладене просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_2 на його недоотриману пенсію за період з 1 квітня 2019 року по 6 січня 2024 року у розмірі 458349,20 грн та стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на її користь в порядку спадкування за законом недоотриману пенсію померлого її чоловіка ОСОБА_2 за період часу з 1 квітня 2019 року по 6 січня 2024 року у розмірі 458349,20 грн.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 26 листопада 2025 року позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання права власності на недоотриману пенсію та її стягнення в порядку спадкування за законом задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - пенсію, яка була призначена, нарахована та належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не була ним одержана за життя в сумі 458349,20 грн.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 - пенсію, яка була призначена, нарахована та належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , але не була ним одержана за життя в сумі 458349,20 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення мотивовано тим, що рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №540/696/22 та від 05 травня 2023 року у справі №420/2762/23, які ухвалені за життя спадкодавця та набрали законної сили, зобов`язано ГУ ПФУ здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_2 пенсії, однак суми пенсії, що належали чоловіку позивачки залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку, що ОСОБА_1 успадкувала належні йому суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлена нею вимога про стягнення грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

22 грудня 2025 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Херсонській області подано апеляційну скаргу, направивши її засобами поштового зв`язку на адресу Херсонського апеляційного суду, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом фактичних обставин справи, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове судове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог у повному обсязі.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Херсонській області зазначало, що до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом. У контексті спірних правовідносин, які виникли у цій справі, особливість пенсійних (публічно правових) відносин у сфері соціального захисту між конкретною особою та Пенсійним фондом України полягає в тому, що вони нерозривно пов`язані з особою пенсіонера, а відтак після смерті цієї особи зобов`язання Пенсійного фонду України, за загальним правилом, не можуть бути об`єктом спадкування та виплат на майбутнє його спадкоємцям. Проте, існують такі спадкові права, які можуть переходити у порядку спадкування, але їхній перехід може бути обмежений на підставі прямої вказівки закону.

Водночас, недоотримана, у зв`язку зі смертю пенсіонера, сума пенсії, на яку він мав право, виплачується, зокрема, в порядку Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» . Згідно з положеннями статті 52 вказаного Закону сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Разом з тим, відповідно до статті 61 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Однак, батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми, відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунок) пенсій відповідно до закону №2262, затвердженого постановою правління ПФУ від 30 січня 2007 року №3-1, виплачуються у разі подання до органу, що призначає пенсію, заяви про виплату недоодержаної пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

ОСОБА_1 в шестимісячний строк, відповідно до Порядку, заяву та пакет необхідних документів не подавала.

Чоловік позивачки ОСОБА_2 перебував на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» знятий з виплати з 01 лютого 2024 у зв`язку зі смертю.

Головним управлінням, на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №540/696/22 та від 05 травня 2023 року у справі №420/2762/23 розмір пенсій ОСОБА_2 перераховано у межах покладених зобов`язань в установленому законодавством порядку.

При цьому суми доплат по перерахункам пенсії на підставі рішень суду, мали виплачуватися спадкодавцю по надходженню коштів з Державного бюджету в порядку загальної черговості, після виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійного фонду України на цю мету, шляхом перерахування коштів Головному управлінню, оскільки пенсії за Законом №2262 виплачуються виключно за рахунок коштів Державного бюджету.

Також вказував на відсутність можливості встановити чи є позивачка єдиним спадкоємцем померлого пенсіонера.

У відзиві на апеляційну скаргу адвокат Хараїм О.В., діючи від імені ОСОБА_1 , посилаючись на необґрунтованість апеляційної скарги, просить апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Представник ГУ ПФУ в Херсонській області в судове засідання не з`явився. 21 січня 2026 року представник ГУ ПФУ в Херсонській області Свириденко А.Г. подала, сформувавши в системі «Електронний суд» заяву, в якій просила розглядати справу без участі представника заявника за наявними у справі матеріалами.

Під час розгляду справи представник ОСОБА_1 адвокат Хараїм О.В., приймаючи участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, заперечуючи проти апеляційної скарги, вказувала на необґрунтованість її доводів, з підстав зазначених у відзиві на апеляційну скаргу. Просила апеляційну скаргу ГУ ПФУ в Херсонській області залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Відповідно до статті 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За таких обставин, апеляційний суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін, які не з`явилися у судове засідання, оскільки їх явка обов`язковою не визнавалась, доказів поважності причин неявки у судове засідання не надано, а відповідно до частини 2 статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час та місце її розгляду не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційних скарг та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 .

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі 540/696/22 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови провести з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_2 на підставі Довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/1/2419 від 22 грудня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/1/2419 від 22 грудня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі 420/2762/23 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_2 з 83% до 70% суми грошового забезпечення, вказаного у довідці ІНФОРМАЦІЯ_1 №8/1/2419 від 22 грудня 2021 року, починаючи з 01 квітня 2019 року та не виплати ОСОБА_2 щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб» починаючи з 01 липня 2021 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити перерахунок та виплату раніше призначеної ОСОБА_2 пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» у розмірі 83% суми грошового забезпечення на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/1/2419 від 22 грудня 2021 року, починаючи з 01 квітня 2019 року із включенням щомісячної доплати у розмірі 2000 грн. згідно з постановою Кабінету Міністрів України № 713 від 14 липня 2021 року «Про додатковий соціальний захист окремих категорій осіб», починаючи з 01 липня 2021 року та з урахуванням раніше виплачених сум.

Листом від 08 лютого 2023 року за №2100-0209-8/3087 ГУ ПФУ в Херсонській області на звернення ОСОБА_4 , як довіреної особи ОСОБА_2 , стосовно перерахунку та виплати пенсії згідно рішення суду повідомлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». На виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №540/696/22, що набрало законної сили 01 серпня 2022 року Головним управлінням у грудні 2022 року було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 № 8/1/2419 від 22 грудня 2021 року, з урахуванням раніше виплачених сум починаючи з 01 квітня 2019 року. Виплату пенсії в перерахованому розмірі розпочато з січня 2023 року. Розмір пенсії після перерахунку з 01 січня 2023 року складає 15195,62 грн. Наведено розрахунок пенсії після перерахунку. Сума доплати по перерахунку пенсії за період з 01 квітня 2019 року по 31 грудня 2022 року становить 289546,23 грн.

Листом від 20 червня 2023 року за №2100-0207-8/18299 Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області на звернення ОСОБА_4 , як довіреної особи ОСОБА_2 , стосовно перерахунку та виплати пенсії згідно рішення суду, зокрема, повідомлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 05 травня 2023 року у справі №420/2762/23, що набрало законної сили 06 червня 2023 року Головним управлінням у червні 2023 року було проведено перерахунок пенсії ОСОБА_2 в межах покладених зобов`язань з 01 квітня 2019 року та з урахуванням раніше виплачених сум. Розмір пенсії до виплати з 01 липня 2023 року з урахуванням максимального розміру пенсії складатиме 20930,00 грн. Наведено розрахунок пенсії станом на 01 червня 2023 року. Заборгованість у сумі 168802,97грн. за період з 01 квітня 2019 по 30 червня 2023 року включена до реєстру судових рішень, виплата яких здійснюється за кошти Державного бюджету України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується скороченим витягом про смерть виданого 10 січня 2024 року Відділом реєстрації актів цивільного стану в м. Краків, Республіка Польща.

Листом від 19 липня 2024 року за №6308-6058/3-05/8-2100/24 ГУ ПФУ в Херсонській області на звернення адвоката Хараїм О.В., поданого в інтересах ОСОБА_1 , стосовно виплати заборгованості за рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №540/696/22 та від 05 травня 2023 року у справі №420/2762/23 за померлого чоловіка ОСОБА_2 повідомлено, що останній перебував на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Знятий з виплати з 01 лютого 2024 року у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 не подавала заяву та пакет документів відповідно до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №2262 в 6 місячний строк.

ОСОБА_1 у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2 та отримала 24 лютого 2025 року свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно (частку у праві власності на квартиру).

ОСОБА_1 звернулась до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до ГУ ПФУ в Херсонській області в якому просила визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області щодо відмови у виплаті їй недоодержаної пенсії померлого чоловіка - ОСОБА_2 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Херсонській області здійснити виплату їй недоодержаної пенсії її померлого чоловіка ОСОБА_2 за період з 01 квітня 2019 року по 06 січня 2024 року на підставі рішень Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №540/696/22 та від 05 травня 2023 року у справі №420/2762/23.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 26 березня 2025 року у справі №420/1715/25 провадження у справі №420/1715/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії закрито на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України.

12 травня 2025 року ГУ ПФУ в Херсонській області, на запит приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Юрченко Н.В. щодо недоотриманих сум пенсії пенсіонера ОСОБА_2 , повідомлено, що останній перебував на обліку в Головному управлінні як одержувач пенсії за вислугу років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб». Виплата пенсії була припинена з 01 лютого 2024 у зв`язку зі смертю ІНФОРМАЦІЯ_2 . Одночасно повідомлено, що згідно статті 61 Закону №2262 суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

ОСОБА_1 не може оформити спадщину на нараховану, але недоотриману чоловіком за життя пенсію у розмірі 458 349.20 грн.

Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, спричинена поведінкою іншої особи.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України).

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Спір між сторонами у цій справі виник з приводу захисту позивачкою свого права на спадкування за законом, а саме права власності на спадкове майно у вигляді невиплаченої пенсії спадкодавця.

Підставою своїх позовних вимог позивачка зазначає наявність у неї як спадкоємця першої черги після смерті чоловіка права на спадкування недоотриманої суми пенсії.

Конституцією України (стаття 41) та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Частиною першою статті 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частин першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Статтями 1217, 1223 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом першої-п`ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1219 ЦК України передбачені права та обов`язки особи, які не входять до складу спадщини, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

Відповідно до статті 52 Закону України від 09 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Спеціальним законом, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували, зокрема на військовій службі, є Закон № 2262-ХІІ.

Відповідно до частини першої статті 61 Закону № 2262-ХІІ, яка врегульовує питання виплати пенсії та допомоги в разі смерті пенсіонера, суми пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом та членів їх сімей і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, не включаються до складу спадщини і виплачуються тим членам його сім`ї, які належать до осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника. Проте батьки і дружина (чоловік), а також члени сім`ї, які проживали разом із пенсіонером на день його смерті, мають право на одержання цих сум і в тому разі, якщо вони не належать до осіб, які забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника.

Частинами другою та третьою статті 61 Закону № 2262-ХІІ визначено, що при зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера.

Положення частини третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону №2262-ХІІ також узгоджується зі змістом статті 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Крім того, зміст вказаних норм узгоджується із положеннями Закону України «Про пенсійне забезпечення», де в частині першій статті 91 вказано, що суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Отже, положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та статті 61 Закону № 2262-ХІІ, який визначає спеціальний правовий режим грошових коштів у вигляді пенсії, що підлягали виплаті пенсіонерові з числа військовослужбовців, не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера. Приміром, недоотримана пенсія померлого пенсіонера виплачується як пенсія членам його сім`ї за умови, якщо саме ці суб`єкти правовідносин звернулися за її виплатою упродовж шести місяців з дня відкриття спадщини, а якщо у цей проміжок часу не звернулися, сума недоотриманої пенсії набирає іншої правової якості - переходить у спадщину, яку члени сім`ї та/або інші особи, але вже як спадкоємці, можуть отримати як спадщину.

Зазначене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19, від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21, від 03 жовтня 2025 року у справі № 671/931/24.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що «тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:

- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;

- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;

- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати».

Для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно-правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм (див., зокрема, постанову Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19, постанову Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, постанову Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20).

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судових рішень має наслідком юридичну відповідальність, установлену законом. Судові рішення не можуть бути переглянуті іншими органами чи особами поза межами судочинства, за винятком рішень про амністію та помилування (частини друга, четверта, сьома статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 18 ЦПК України).

Тлумачення статті 1227 ЦК України, з урахуванням принципу розумності, свідчить, що невиконання рішення суду, яке ухвалено за життя спадкодавця та набрало законної сили, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії. У розумінні положень статті 1227 ЦК України ці суми вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю. Правопорядок не може допускати ситуації коли нівелюється законна сила судового рішення. Очевидно, що такий підхід дозволяє отримати результати, яких розум і справедливість могли б очікувати.

За змістом частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно з частинами першою, другою статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, встановивши, що рішеннями Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №540/696/22 та від 05 травня 2023 року у справі №420/2762/23 зобов`язано ГУ ПФУ в Херсонській області здійснити ОСОБА_2 перерахунок та виплату пенсії з 01 квітня 2019 року, однак суми пенсії, що належали чоловіку позивачки залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_1 успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до положень статті 1227 ЦК України, а тому заявлені нею вимоги про визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка на пенсію, яка була призначена та нарахована спадкодавцю але не була ним одержана за життя та стягнення цих грошових коштів з органу пенсійного фонду є ефективною в розрізі поновлення порушених спадкових прав.

За викладених обставин суд першої інстанції правильно задовольнив позовні вимоги у зв`язку з незаконним перешкоджанням відповідачем реалізації прав позивачки, як спадкоємця за законом, на отримання належного їй спадкового майна - пенсії спадкодавця, яка залишилася не отриманою останнім за життя.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку згідно зі статтями 76-78, 81, 89, 367, 368 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про те, що сума пенсії, на яку заявник мав право на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», не входить до складу спадщини, є неспроможними, оскільки у разі відсутності у померлого пенсіонера з числа військовослужбовців (інших осіб, які мають право на пенсію за Законом № 2262-ХІІ) членів сім`ї, які належать до кола осіб, що забезпечуються пенсією у разі втрати годувальника або членів сім`ї, які проживали разом із ним на день його смерті, або у випадку, коли вказані особи у межах визначених законом строку не звернулися за отриманням сум пенсії, які належали померлому пенсіонерові, правовідносини пов`язані з отриманням цих сум пенсії, що підлягали виплаті такому пенсіонерові за його життя, стають спадковими (постанова Верховного Суду від 30 січня 2024 року у справі № 420/8604/21).

Доводи апеляційної скарги проте, що сума коштів на виконання рішень Одеського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року у справі №540/696/22 та від 05 травня 2023 року у справі №420/2762/23 не була виплачена ОСОБА_2 за життя оскільки суми доплат по перерахункам пенсії на підставі рішень суду, мали виплачуватися спадкодавцю по надходженню коштів з Державного бюджету в порядку загальної черговості, після виділення коштів для виплати Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійного фонду України на цю мету, шляхом перерахування коштів Головному управлінню, оскільки пенсії за Законом №2262 виплачуються виключно за рахунок коштів Державного бюджету, не заслуговують на увагу, оскільки невиконання рішення суду з підстав не передбачених законом, яке ухвалено за життя спадкодавця, про зобов`язання пенсійного фонду здійснити перерахунок та виплату спадкодавцю пенсії, не позбавляє його спадкоємця (спадкоємців) можливості спадкувати право на отримання грошових сум пенсії.

У справі, що переглядається, ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, яка у встановлений законом строк звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_2 , інші спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, а тому позивачка успадкувала належні спадкодавцю суми пенсії відповідно до статті 1227 ЦК України у тому розмірі, в якому спадкодавець мав право на їх виплату на момент своєї смерті.

Отже аргументи апеляційної скарги про неналежність невиплаченої пенсії до складу спадщини є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правильність правових висновків суду та зводяться до незгоди з висновками суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За правилами статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції у цій справі постановлено з додержанням вимог закону, правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, надана правильна оцінка наявним у справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного судового рішення.

Оскільки апеляційну скаргу залишено без задоволення, то підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає. Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись статтями 367, 368, 375, 381-384 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 26 листопада 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2026 року.

Головуючий Л. А. Приходько

Судді: В. О. Бездрабко

С. В. Радченко