Провадження № 2-др/742/11/26
Єдиний унікальний № 742/3140/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2026 року м.Прилуки

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Коваленко А.В., секретаря судових засідань Риндя Л.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Прилуки заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_3 , представник позивача: ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів,

ВСТАНОВИВ:

27.01.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подав заяву про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з надання правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_3 , представник позивача: ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. При цьому представник відповідача заявив клопотання про поновлення строку для подання заяви з доказами про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат.

Заява мотивована тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.01.2026 року у справі №742/3140/25 (провадження №2/742/141/26) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено у повному обсязі.

У ході розгляду справи відповідачем понесені витрати, пов`язані з розглядом справи.

Строк для подання заяви був пропущений оскільки рішення суду відповідач отримав 16 січня 2026; в Україні діє воєнний стан, що ускладнює своєчасне здійснення процесуальних дій; постійні відключення електроенергії та інтернету перешкоджали оперативному оформленню та поданню документів; адвокат зміг зв`язатися зі своїм клієнтом відповідачем у справі, який є військовослужбовцем в / ч НОМЕР_1 , для підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) лише 24 січня 2026.

Суд, перевіривши матеріали справи, що стосуються відшкодування судових витрат приходить до наступних висновків.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI передбачено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI).

Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI).

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до частини 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Судом встановлено, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.01.2026 року у справі №742/3140/25 (провадження №2/742/141/26) у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено у повному обсязі.

Відповідно до довідки про доставку електронного документу, Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області направлено рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.01.2026 року у справі №742/3140/25 (провадження №2/742/141/26) в електронний кабінет представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , який отримав відправлення 16 січня 2026 року о 08 год 00 хв(а.с.77).

27.01.2026 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про поновлення строку для подання заяви про ухвалення додаткового рішення та про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат з надання правничої допомоги у справі за позовом ОСОБА_3 , представник позивача: ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

На поважність причин пропуску строку рішення суду, представник зазначає, що відповідач отримав рішення суду 16 січня 2026; в Україні діє воєнний стан, що ускладнює своєчасне здійснення процесуальних дій; постійні відключення електроенергії та інтернету перешкоджали оперативному оформленню та поданню документів; адвокат зміг зв`язатися зі своїм клієнтом відповідачем у справі, який є військовослужбовцем в / ч НОМЕР_1 , для підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) лише 24 січня 2026.

Суд вважає, вказані причини строку неповажними, оскільки представником відповідача було отримано рішення суду 16.01.2026, та він мав можливість звернутись з заявою про винесення додаткового рішення суду та надати докази розміру судових витрат в п`ятиденний строк після ухвалення рішення суду, але звернувся до суду з відповідною заявою лише 27 січня 2026 року.

Не являються, на переконання суду, поважними причинами і доводи представника про введення в Україні в дію воєнного стану, оскільки на території м. Прилуки та Прилуцького району не ведуться бойові дії , постійне відключення електроенергії та інтернету , також не являється поважною причиною пропуску строку звернення до суду, оскільки в країні діють графіки відключення, що дає можливість стороні організувати свою роботу так, щоб дотриматися процесуальних строків, не можливість зв`язатися адвоката зі своїм клієнтом відповідачем у справі, який є військовослужбовцем в / ч НОМЕР_1 , для підписання акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) не підтверджено належними та допустимими доказами та не є підставою для поновлення процесуальних строків.

Таким чином, суд вважає, що клопотання представника відповідача про поновлення процесуального строку звернення з заявою про ухвалення додаткового рішення не підлягає задоволенню.

Враховуючи дату ухвалення Рішення судом, а саме 14.01.2026 року, що отримано представником відповідача 16.01.2026 року, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України щодо права подати докази протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду , то останнім днем подання доказів про понесені судові витрати в даній справі є 21.01.2026 року.

Натомість, представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 заяву та докази витрат на правничу допомогу подано 25.01.2026 року, тобто поза межами строків визначених ст..141 ЦПК України та не надано доказів поважності причин пропуску процесуального строку.

Таким чином, суд вважає, що представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 пропустив строк для подання доказів понесених витрат без поважних причин.

У зв`язку з цим суд вважає, що заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення необхідно залишити без розгляду, оскільки докази понесених судових витрат були надані поза межами строку, встановленого ст.141 ЦПК України.

Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року(Справа № 755/9215/15-ц, Провадження № 14-382цс19).

Керуючись статтями 133, 137, 141, 270, ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про поновлення строку на подачу заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на професійну правничу допомогу залишити без розгляду.

Ухвала суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Чернігівського апеляційного суду протягом п"ятнадцяти днів з дня його проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Анатолій КОВАЛЕНКО