Справа № 462/9209/25
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2026 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова у складі головуючої судді

Гедз Б.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду у

м. Львові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Директор ТзОВ «Коллект Центр» - Ткаченко М.М. звернулась до суду за допомогою підсистеми «Електронний Суд» із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором № 104163493 від 01.08.2021 у розмірі 22364,91 грн, а також стягнути сплачений судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Заявлені позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі, шляхом підписання відповідачем електронним підписом, вчиненим за допомогою одноразового ідентифікатора, було укладено Договір

№ 104163493. Згідно умов укладеного договору ТОВ «Мілоан» зобов`язалось надати грошові кошти (фінансовий кредит) на суму 15 000 грн, на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього договору, його додатків та правил. На виконання умов договору позикодавцем було перераховано на рахунок позичальника грошові кошти у сумі 15 000 грн.

17.01.2022 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено Договір факторингу № 17-01/2022-54, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило, а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги до позичальників, в тому числі за Договором № 104163493 від 01.08.2021, боржником у якому є ОСОБА_1 . У свою чергу, ТОВ «Вердикт Капітал» 10.03.2023, відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-03/2023, відступило ТОВ «Коллект центр» право вимоги до позичальників, серед яких і відповідач за Договором № 104163493 від 01.08.2021. Таким чином, враховуючи, що позикодавець свої зобов`язання за умовами Договору про споживчий кредит 104163493 від 01.08.2021 виконав повністю та надав відповідачу у користування грошові кошти, натомість відповідач взяті на себе зобов`язання з повернення кредиту не виконав, грошові кошти у визначені Договором строки не повернув, оскільки право вимоги до відповідача як позичальника за кредитними договорами перейшло до ТОВ «Коллект центр», просить позов задовольнити та стягнути з відповідача заборгованість, яка становить за Договором 104163493 від 01.08.2021 - 22 364,91 грн, з яких 11677,00 грн - заборгованість за кредитом, 10687.91 грн - заборгованість за відсотками; а також понесені судові витрати, зокрема судовий збір у розмірі 2 422,40 грн та витрати на допомогу у розмірі 13 000,00 грн.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.12.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу роз`яснено право та порядок подання відзиву на позовну заяву та встановлено п`ятнадцятиденний строк для його подання.

Судом вживались заходи для повідомлення відповідача належним чином про розгляд справи у порядку спрощеного провадження, зокрема судом за адресою зареєстрованого місця проживання відповідача: АДРЕСА_1 скеровувались ухвала про відкриття провадження у справі рекомендованою поштовою кореспонденцією, як вбачається із повідомлення про вручення поштового відправлення відповідачем отримано поштову кореспонденцію 14.01.2026.

У визначений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву, відповідачем відзиву до суду не подано, про наявність поважних причин не подання відзиву у встановлений строк суду не повідомлено, заява про поновлення строку для подання відзиву до суду станом на день винесення рішення також не поступала.

Клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведене, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України та ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (вилику) сторін за наявними у справі матеріалами.

У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 01.08.2021 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 в електронній формі, шляхом підписання відповідачем електронним підписом, вчиненим за допомогою одноразового ідентифікатора було укладено Договір № 104163493.

Згідно п. 1.1. Договору Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 15 000 грн на строк 30 днів на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно умов цього Договору.

Строк повернення кредиту - 31.08.2021. Проценти за користування кредитом: 5625.00 грн, які нараховуються за ставкою 1,25 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом.

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5,00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

Сторонами Договору погоджено, що тип процентної ставки за цим Договором фіксований.

Відповідно до умов 2.3.1.1. та 2.3.1.2. Договору позичальник має право неодноразово продовжувати строк кредитування. Для продовження строку кредитування за п. 2.3.1.1. позичальник має вчинити дії, у т.ч. сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту та певну частку заборгованості по кредиту. Позичальник також може збільшити строк кредитування на 1 день шляхом продовження користування кредитними коштами після завершення строку кредитування і таке продовження строку кредитування відбувається кожен раз коли позичальник продовжує користуватись кредитними коштами після спливу раніше визначеного строку кредитування, але загалом не може перевищувати 60 днів. У випадку якщо внаслідок чергового продовження строку кредитування позичальником у спосіб, вказаний цим пунктом, загальний період пролонгації на стандартних умовах перевищить 60 днів, таке продовження здійснюється на кількість днів, що залишилась до досягнення загальним строком пролонгації на стандартних умовах 60 днів.

Підписавши Договір № 104163493 від 01.08.2021 позичальник підтвердив, що ознайомився з усіма умовами кредитування, Правилами, розміщеними на вебсайті Товариства, отримав примірник паспорта споживчого кредиту, та інформацію, зазначену у Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Закону України «Про споживче кредитування».

Разом із Договором про споживчий кредит № 104163493 від 01.08.2021 ОСОБА_1 підписав також Паспорт споживчого кредиту № 104163493, який містить повну інформацію про овносні умови кредитування щодо орієнтовної реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача та порядок повернення кредиту.

Згідно квитанції Liqpay № від 01.08.2021 на виконання умов договору № 104163493 здійснено перерахування грошових коштів на суму 15 000,00 грн.

На виконання ухвали суду АТ КБ "ПриватБанк" надало інформацію, про те, що на ім`я ОСОБА_1 в банку емітовано карту № НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 знаходиться в анкетних дани х ОСОБА_1 . По даному рахунку було зарахування коштів на суму 15000 грн від 01.08.2021.

Як встановлено із Договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17 січня 2022 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», Первісний кредитор - ТОВ «Мілоан» зобов`язалось відступити за плату право грошової вимоги, а фактор зобов`язався, здійснивши фінасування у порядку, передбаченому цим Договором, прийняти право грошової вимоги до Боржників, що належить клієнту і стає новим кредитором за договроами пронадання фінансових послуг, укладених між клієнтом та боржниками.

За п. 6.1.4. Договору право вимоги переходить до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами Акту приймання-передавання Реєстру Боржників.

Згідно платіжного доручення № 321370005 від 18.01.2022 ТОВ «Вердикт Капітал» здійснено перерахування грошових коштів на користь ТОВ «Мілоан» на виконання умов договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022.

Актами приймання-передавання Реєстру Боржників за Договором факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022 на виконання умов Договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022 ТОВ «Мілоан» передано фактору - ТОВ «Вердикт Капітал» Реєстри боржників.

Згідно витягу з реєстру боржників до Договору факторингу № 17-01/2022-54 від 17.01.2022 серед боржників право вимоги до якого відступлено ТОВ «Мілоан» новому кредитору - ТОВ «Кредит Капітал» є і відповідач у справі: ОСОБА_1 .

Як встановлено із Договору № 10-03/2023 від 10.03.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» як первісний кредитор відступає шляхом продажу новому кредитору належні первісному кредитору, а новий кредитор набуває в обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги первісного кредитора до боржників, зазначених у Додатках № 1 та № 3 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за договорами позики (кредитними договорами).

Актами прийому-передачі реєстру боржників за Договором № 10-03/2023 від 10.03.2023 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10.03.2023, Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» передало Товариству з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» на виконання умов Договору № 10-03/2023 від 10.03.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023, а новий кредитор прийняв Реєстр Боржників.

Згідно Витягу з Реєстру боржників до Договору № 10-03/2023 від 10.03.2023 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги від 10.03.2023 вбачається, що право вимоги за кредитним догоровом № 104163493 від 01.08.2021 до ОСОБА_1 ТОВ «Вердикт Капітал» передало новому кредитору ТОВ «Коллект Центр».

Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 526, 615 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись у встановлений термін, відповідно до вимог закону та умов договору.

Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За нормою ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).

Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610, 611 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.

Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» є правонаступником позикодавця ТОВ «Мілоан» за кредитним договором № 104163493 від 01.08.2021, укладеним між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 .

Первісний кредитор виконав взяті на себе за кредитними договорами № 104163493 від 01.08.2021 зобов`язання перед ОСОБА_1 у повному обсязі, надавши в його розпорядження кредитні кошти у розмірах, погоджених умовами кредитних договорів, а позивач як новий кредитор у згаданих кредитних зобов`язаннях, набув право вимоги до відповідача погашення заборгованості за кредитним договором № 104163493 від 01.08.2021.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із представленого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № 104163493 від 01.08.2021 ОСОБА_1 станом на 10.03.2023, тобто на час відступлення ТзОВ «Вердикт Капітал», позивачу права вимоги до ОСОБА_1 за вказаним кредитним договором, заборгованість боржника становила: 11677,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, 10687,91 грн - заборгованість за відсотками на дату відступлення (арк. 8).

Виходячи із наведених норм вбачається, що доведеними є розмір відсотків, яке ТОВ «Мілоан» нарахувало відповідачу за користування кредитними коштами у розмірі 10687,91 грн за кредитним договором № 104163493 від 01.08.2021 та за тілом кредиту - 11677,00, відтак саме у такому розмірі підлягає стягненню із відповідача заборгованість кредитним договором на користь нового кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», а позов в цій частині слід задовольнити.

Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Крім того, відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи належать також витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову на відповідача покладаються судові витрати, пов`язані з розглядом справи.

У відповідності до положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 8 ст. 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно наявного у матеріалах справи Договору про надання правової допомоги № 01-07/2024 від 01.07.2024 укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» та АО «Лігал Ассістанс», Заявки про надання правової допомоги №45 від 01.10.2025 та Витягу з Акта № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 встановлено факт надання позивачу послуг правової допомоги, зокрема: надання усної консультації з вивченням документів та складання позовної заяви про стягнення боргу на загальну суму наданих послуг у розмірі 13 000 грн.

Стороною відповідача заперечень щодо розрахунку розміру судових витрат не подано.

Поруч з цим, Верховний Суд у постанові від 06.03.2019 року у справі № 910/15357/17, додатковій постанові від 05.09.2019 року у справі №826/841/17 зазначив, що суд може зменшити суму судових витрат не тільки за клопотанням іншої сторони судового провадження, а і самостійно з посиланням на приписи процесуального законодавства та практику Європейського суду з прав людини.

У постанові № 908/2702/21 від 12.01.2023 року Верховний Суд також зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу, суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката за клопотанням іншої сторони; 2) з власної ініціативи, не розподіляти такі витрати повністю або частково та покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору не повинен бути не пропорційним до предмета спору. Суд із врахуванням конкретних обставин, зокрема і ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у його постанові від 02 червня 2022 року у справі № 873/108/20 (подібний у постанові від 24 січня 2022 року у справі

№ 911/2737/17), відшкодування витрат на правничу допомогу не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу. Тобто, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, пункт 5.40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, пункт 107 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16 листопада 2022 року № 922/1964/21, пункт 7.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 липня 2023 року у справі № 911/3312/21).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Крім того, у рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Враховуючи наведене, вивчивши витяг з Акту № 15 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 в межах вказаної справи, на переконання суду вказані позивачем види послуг мають необґрунтовано завищену вартість, тобто вбачається неспівмірність заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу складності справи, із фактично виконаними адвокатом робіт (наданих послуг), оскільки розгляд справи проводився у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, представництво інтересів представником у судових засіданнях не здійснювалось, а визначена сума у розмірі 13 000 грн за надання консультації, вивчення документів та складення позовної заяви про стягнення заборгованості за кредитним договором у такій категорії малозначних справ є явно завищеною.

Таким чином, виходячи із встановленої реальності участі адвоката та її необхідності, складності справи, яка розглянута у порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань, а також із врахуванням очевидної неспівмірності заявленого розміру витрат на правову допомогу та беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд приходить до висновку за необхідне зменшити розмір заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13 000,00 грн до 9 000 (дев`яти тисяч) гривень, оскільки на думку суду, виходячи із складності даної справи, саме такий розмір витрат правової допомоги є необхідним і неминучим для позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст.12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» до

ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» заборгованість за договором № 104163493 від 01.08.2021 у розмірі 22364,91 (двадцять дві тисячі триста шістдесят чотири) гривні 91 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок судового збору.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Коллект центр» у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) гривень витрат понесених на правову допомогу.

В іншій частині заявлених вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Коллект центр», , місцезнаходження: 01133, м. Київ, вул. Мечнікова, 3 офіс 306.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя (підпис) Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах цивільної справи № 462/9209/25.

Суддя Б.М. Гедз