Справа № 939/3892/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18 лютого 2026 рокуселище Бородянка

Бородянський районний суд Київської області у складі головуючого судді Герасименко М.М., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15 серпня 2024 року між ТОВ « Споживчий центр» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти ) № 15.08.2024-100000550, за умовами якого відповідачу було надано кредит в розмірі 28 000,00 грн, строком на 98 днів, зі сплатою фіксованої незмінної процентної ставки в розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит та комісії за надання кредиту у розмірі 5 600,00 грн. ТОВ «Споживчий центр» свої зобов`язання за договором виконано в повному обсязі. Відповідач всупереч умов договору взяті на себе зобов`язання належним чином не виконував, а здійснював лише часткові платежі, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором станом на дату подачі позову у розмірі 67 412,65 грн, що складається із: 28 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 23 520,00 грн заборгованість за процентами, 1 892,65 грн комісія за надання кредиту, 14 000,00 грн неустойка. Враховуючи наведені обставини, просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 15.08.2024-100000550 від 15 серпня 2025 року в розмірі 67 412,65 грн і понесені судові витрати.

05 січня 2026 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

02 лютого 2026 року до суду від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Науменка В.В. надійшов відзив на позов, в якому відповідач позов визнає частково, а саме в розмірі 20 372,65 грн, виходячи з розрахунку: 28 000,00 грн (тіло кредиту) 7 627,35 грн (частково сплачені кошти). Щодо стягнення з нього відсотків, комісії і неустойки позов у цій частині не визнає, оскільки має статус військовослужбовця, а тому відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» до нього не можуть бути застосовані штрафні санкції, пеня та обов`язок щодо сплати відсотків за користування кредитом. На момент укладення кредитного договору він зазначав про свій статус військовослужбовця.

17 лютого 2026 року до суду від представника позивача та представника відповідача надійшли відповідь на відзив та заперечення відповідно, у яких представник позивача вважав наведені у відзиві на позов доводи необґрунтованими, а представник відповідача вважав необґрунтованими доводи, що наведені стороною позивача у позові та відповіді на відзив.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 15 серпня 2024 року між ТОВ «Споживчий центр» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (оферти ) № 15.08.2024-100000550, який підписаний відповідачем електронним підписом з використанням одноразового ідентифікатора Е914, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 28 000,00 грн, строком кредитування 98 днів до 20 листопада 2024 року, зі сплатою фіксованої незмінної процентної ставки в розмірі 1% за один день користування кредитом, яка застосовується протягом всього строку, на який надається кредит, та сплатою комісії за надання кредиту у розмірі 5 600,00 грн (а.с. 12, 13, 14-18, 19-26).

У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, його заборгованість за кредитним договором, згідно розрахунку позивача, становить 67 412,65 грн, що складається із: 28 000,00 грн заборгованість за тілом кредиту, 23 520,00 грн заборгованість за процентами, 1 892,65 грн комісія за надання кредиту, 14 000,00 грн неустойка (а.с. 11).

Зі змісту позову та розрахунку за кредитним договором № 15.08.2024-100000550 вбачається, що ОСОБА_1 сплатив в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в загальному розмірі 7 627,35 гривень.

Згідно з частиною першою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною першою статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина перша статті 612 ЦК України).

Частиною першою статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У відповідності до вимог абз. 2 ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Частиною першою статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» встановлено, що електронний документ - це документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа.

Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа.

За приписами статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Статтею 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

Положеннями статті 12 цього Закону визначено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Згідно з п. 12 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. (ч. 1 ст. 1049 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Встановлені судом фактичні обставини у справі свідчать про те, що між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов вказаного договору, який оформлений сторонами в електронній формі, з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які були призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період або на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період на весь час їх призову, а також їх дружинам (чоловікам), а також іншим військовослужбовцям, під час дії особливого періоду, які брали або беруть участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України і брали безпосередню участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, перебуваючи безпосередньо в районах антитерористичної операції у період її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів, у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації проти України, їх дружинам (чоловікам) - штрафні санкції, пеня за невиконання зобов`язань перед підприємствами, установами і організаціями усіх форм власності, у тому числі банками, та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються, крім кредитних договорів щодо придбання майна, яке віднесено чи буде віднесено до об`єктів житлового фонду (жилого будинку, квартири, майбутнього об`єкта нерухомості, об`єкта незавершеного житлового будівництва, майнових прав на них), та/або автомобіля.

Відповідно до доданих до відзиву документів ОСОБА_1 з 15 вересня 2023 на підставі Указу Президента України № 69/2022 від 24 лютого 2022 року призваний у Збройні Сили України по мобілізації; у період з 26 травня 2025 року по 28 липня 2025 року брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією РФ проти України; станом на 29 січня 2026 року перебуває на військовій службі за контрактом (а.с. 54, 55-56, 57, 58).

Як вбачається з розрахунків заборгованості за кредитним договором № 15.08.2024-100000550 від 15 серпня 2024 року, нарахування відповідачу процентів за користування кредитом здійснювалися в період дії п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

З огляду на зазначене, оскільки на період дії кредитного договору № 15.08.2024-100000550, а саме з 15 серпня 2024 року по 20 листопада 2024 року, за який нараховувалися відсотки, відповідач ОСОБА_1 був військовослужбовцем, то суд вбачає підстави для застосування положень п. 15 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та звільнення ОСОБА_1 від нарахованих відсотків за користування кредитом.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне відмовити у задоволені позовних вимог в частині стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором № 15.08.2024-100000550 та неустойки.

За умовами кредитного договору № 15.08.2024-100000550 від 15 серпня 2024 року відповідач отримав кредит в розмірі 28 000,00 грн (а.с.12, 13, 14-18, 19-26).

Зі змісту позову та розрахунку за кредитним договором № 15.08.2024-100000550 вбачається, що ОСОБА_1 сплатив в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в загальному розмірі 7 627,35 гривень.

Пунктом 8 кредитного договору визначено зобов`язання відповідача щодо сплати комісії за надання кредиту у розмірі 5 600,00 грн.

Таким чином, з огляду на зазначене, оскільки відповідач умови вказаного договору належним чином не виконував, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Споживчий центр» заборгованість за кредитним договором № 15.08.2024-100000550 від 15 серпня 2024 року в розмірі 25 972,65 грн (28 000,00 грн (тіло кредиту) + 5 600,00 (комісія) 7 627,35 (кошти, сплачені відповідачем у рахунок погашення заборгованості за договором)).

Оскільки позов ТОВ «Споживчий центр» задоволено частково, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 933,30 грн, виходячи з розрахунку: 25 972,65 грн (розмір задоволених позовних вимог) * 2 422,40 грн (сума сплаченого судового збору) / 67 412,65 грн (розмір заявлених позовних вимог).

Керуючись ст. 207, 526, 610, 611, 1046-1056-1 ЦК України, ст. 10-13, 141, 259, 263-265, 268, 279 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Споживчий центр" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» (01032, м. Київ, вул. Саксаганського, 133-А, , МФО 305299, р/р НОМЕР_2 ) заборгованість за кредитним договором № 15.08.2024-100000550 від 15 серпня 2024 року в розмірі 25 972 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) гривні 65 копійок.

В іншій частині в позові відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Споживчий центр» на відшкодування витрат по сплаті судового збору 933 (дев`ятсот тридцять три) гривні 30 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 18 лютого 2026 року.

СуддяМарина ГЕРАСИМЕНКО