УХВАЛА

19 лютого 2026 року

м. Київ

справа № 752/14476/21

провадження № 61-15937ск24

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року в справі за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням, вселення та

ВСТАНОВИВ:

08 листопада 2025 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 14 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 13 жовтня 2025 року, в якій просить їх скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

20 листопада 2026 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано десять днів з дня отримання копії ухвали для усунення зазначених у ній недоліків, а саме для сплати судового збору.

У лютому 2026 року на адресу Верховного Суду надійшло клопотання про зменшення розміру судового збору за подачу касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року, в якому заявниця просила зменшити розмір судового збору з 7 264,00 грн до 1 000,00 грн. Указує, що розмір судового збору перевищує 5 % її річного доходу за 2025 рік, у неї на утриманні перебуває дитина віком до 14 років, вона опікується матір`ю, яка є особою з інвалідністю 1 групи, в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває справа про стягнення з неї заборгованості за комунальні послуги в розмірі 82 996,05 грн.

Згідно з частиною першою, третьою, п`ятою статті 136 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Особа, яка заявляє клопотання про відстрочення або розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати, зобов`язана одночасно надати докази, які підтверджують наявність обставин, якими обґрунтоване таке клопотання.

Згідно зі статтею 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу за попередній календарний рік фізичної особи, яка подає позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу; або 2) особами, які подають позовну заяву, іншу заяву, скаргу, апеляційну чи касаційну скаргу, є:

а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю; або 4) заявником (позивачем) у межах справи про банкрутство (неплатоспроможність) є юридична або фізична особа, у тому числі фізична особа-підприємець, яка перебуває у судових процедурах розпорядження майном, санації або реструктуризації боргів, за клопотанням арбітражного керуючого (розпорядника майна, керуючого санацією, керуючого реструктуризацією) або боржника.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Під час визначення майнового стану особи для цілей цієї статті суд може враховувати інформацію про розмір доходів за попередній календарний рік, перебування на утриманні непрацездатних членів сім`ї, наявність у власності нерухомого, рухомого майна та/або іншого цінного майна, а також інші обставини, які мають значення для оцінки майнового стану особи.

Отже, для вирішення клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати суд має встановити майновий стан сторони.

Згідно із статтею 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог.

Оцінюючи фінансовий стан особи, яка звертається до суду з вимогою про звільнення її від сплати судового збору, зменшення його розміру, надання відстрочки чи розстрочки в його сплаті, національні суди повинні встановлювати наявність у такої особи реального доходу (розмір заробітної плати, стипендії, пенсії, прибутку тощо), рухомого чи нерухомого майна, цінних паперів, можливості розпорядження ними без значного погіршення фінансового стану (§ 44 рішення Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) від 26 липня 2005 року в справі

«Kniat v. Poland»; § 63, 64 рішення ЄСПЛ від 26 липня 2005 року у справі «Jedamski and Jedamska v. Poland»).

Вимога про сплату державного мита є стримуючою мірою для потенційних позивачів від пред`явлення безрозсудних і необґрунтованих позовів. Для того, щоб гарантувати справедливий баланс між підтримкою нормального функціонування судової системи і захистом інтересів заявника при поданні позову до суду, внутрішньодержавні суди звільняють від сплати державного мита заявників, які можуть підтвердити свій поганий фінансовий стан.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Вирішуючи клопотання про зменшення судового збору, Верховний Суд ураховує, що згідно з довідкою про доходи за 2025 рік єдиним доходом ОСОБА_1 була пенсія, розмір якої склав 15 810,27 грн.

5 % річного доходу ОСОБА_1 склав 790,00 грн.

У своєму клопотанні заявниця просить зменшити розмір судового збору, який підлягає сплаті, до 1 000,00 грн.

Суд висновує про задоволення клопотання про зменшення розміру судового збору за подачу касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду

м. Києва від 14 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду

від 13 жовтня 2025 року, та встановлює ОСОБА_1 розмір судового збору за подачу касаційної скарги - 1 000,00 грн.

Судовий збір підлягає перерахуванню або внесенню за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102; код отримувача (за ЄДРПОУ) - 37993783; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача - UA0026007; код класифікації доходів

бюджету - 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

На підтвердження доплати судового збору до Верховного Суду необхідно надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому ухвалою розмірі.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (частина друга статті 127 ЦПК України).

Під доступом до правосуддя згідно зі стандартами ЄСПЛ розуміється здатність особи безперешкодно отримати судовий захист як доступ до незалежного і безстороннього вирішення спорів за встановленою процедурою на засадах верховенства права.

Основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду, а з боку держави не повинні чинитися правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

ЄСПЛ зауважує, що стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права (рішення ЄСПЛ від 04 грудня 1995 року в справі «Беллет проти Франції»).

ОСОБА_1 необхідно забезпечити доступ до незалежного і безстороннього вирішення спору за встановленою процедурою.

Касаційний суд вбачає наявність підстав для продовження заявниці встановленого судом процесуального строку для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 20 листопада 2025 року, а саме для сплати судового збору за подачу касаційної скарги.

Суд роз`яснює, що в разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута.

Керуючись статтями 127, 185, 392, 393 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судового збору - задовольнити.

Зменшити розмір судового збору, який підлягає сплаті ОСОБА_1 за подання касаційної скарги на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 14 березня 2025 року та постанову Київського апеляційного суду від 13 жовтня 2025 року, до 1 000,00 грн.

Продовжити ОСОБА_1 встановлений судом процесуальний строк для усунення недоліків касаційної скарги, зазначених в ухвалі Верховного Суду від 20 листопада 2025 року, на п`ять днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Ситнік