ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2513/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про повернення позовної заяви

"19" лютого 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Левенс Комп» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2025 року адвокат Зачепіло Зоряна Ярославівна в інтересах ОСОБА_1 звернулася до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до про захист прав споживачів, в якому просила:

-визнати недійсним кредитний договір № 19169-02/2022 від 18 лютого 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвесструм»;

- визнати недійсним кредитний договір № 2874097 від 28 січня 2022 року, укладений між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна».

Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 вересня 2025 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Дослідивши позовну заяву на предмет дотримання вимог цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про її повернення з огляду на таке.

Відповідно до ст. 187 ЦПК України суд відкриває провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження

Зі змісту позовної заяви вбачається, що вона містить дві позовні вимоги, а саме:

за кредитним договором №19169-02/2022 від 18 лютого 2022 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «ФК «Інвесструм»;

за кредитним договором № 2874097 від 28 січня 2022 року, укладеним між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна».

Так, відповідно до ч. 1 ст. 188 ЦПК України в одній позовній заяві може бути об`єднано декілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами, основні та похідні позовні вимоги.

Похідною позовною вимогою є вимога, задоволення якої залежить від задоволення іншої позовної вимоги (основної вимоги).

Частиною 6 ст. 188 ЦПК України передбачено, що суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи вправі до початку розгляду справи по суті роз`єднати позовні вимоги, виділивши одну або декілька об`єднаних вимог в самостійне провадження, якщо це сприятиме виконанню завдання цивільного судочинства.

Розгляд позовних вимог, виділених у самостійне провадження, здійснює суддя, який прийняв рішення про роз`єднання позовних вимог.

Під вимогою розуміється матеріально-правова вимога позивача, як заінтересованої особи та зміст порушеного права і характер правопорушення, тобто предмет позову, який являє собою одночасно спосіб захисту порушеного права. При цьому об`єднанню підлягають вимоги, які пов`язані між собою підставами виникнення або доказами, що підтверджують ці вимоги.

Підстава позову - це фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача. Отже, вимоги повинні випливати з тих самих фактичних обставин, на яких вони ґрунтуються. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення господарського спору.

Таким чином, позивач має право об`єднати в одній позовній заяві кілька вимог, пов`язаних між собою підставою виникнення або поданими доказами. При цьому однорідними можуть вважатися позовні заяви, які пов`язані з однорідними позовними вимогами і водночас подані одним і тим же позивачем до одного й того самого відповідача (чи відповідачів) або хоча й різними позивачами, але до одного й того ж відповідача. Однорідними ж позовними вимогами є такі, що виникають з одних і тих самих або з аналогічних підстав і водночас пов`язані між собою одним і тим самим способом захисту прав і законних інтересів.

При цьому об`єднання позовних вимог дає можливість досягти процесуальної економії, ефективніше використати процесуальні засоби для відновлення порушеного права, а також запобігти можливості ухвалення різних рішень за однакових обставин.

За змістом частини першої статті 188 ЦПК України порушення правил об`єднання позовних вимог має місце у випадках, якщо заявлені в одній позовній заяві вимоги:

- не пов`язані підставою виникнення або поданими доказами (не є однорідними);

- не співвідносяться між собою як основна та похідна.

Постанова Верховного Суду від 16 жовтня 2020 року у справі № 910/7186/19 містить висновок про те, що кожна кредитна операція є самостійним правовідношенням, що є підставою для виникнення у сторін цього правовідношення цивільних прав і обов`язків. У випадку наявності порушень, які були допущені як під час укладення відповідного кредитного договору, так і при його виконанні, утворюють окремий склад цивільно-правового прововідношення, що характеризуються самостійними цивільно-правовими наслідками. Встановлення обставин вчинення кожної з цих операцій засвідчується доказами, які не є пов`язаними між собою (різні кредитні договори, договори забезпечення тощо).

У постанові Верховний Суд погодився з висновками судів першої інстанції про те, що:

- вимоги про стягнення шкоди у конкретно визначеному позивачем за кожним окремим кредитним договором розмірі є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказам та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших;

- сумісний розгляд заявлених у даній справі позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки під час розгляду справи суд повинен буде надавати оцінку умовам кожного з укладених кредитних договорів, встановлювати обставини дотримання, виконання/невиконання сторонами умов цих договорів, мети та обставин їх укладення, правильність заявлених до стягнення сум;

- позивач при поданні позову порушив правила об`єднання позовних вимог, оскільки ці вимоги ґрунтуються на різних кредитних договорах з окремими договорами забезпечення виконання зобов`язання (поруки) за кредитними договорами; відповідні договори є різними за предметом, обсягом зобов`язань та строками виконання, а також укладені на підставі різних рішень, які приймалися пов`язаними з Банком особами окремо по кожному з двох кредитних договорів, що матиме наслідком дослідження окремо кожного рішення, договору та окремо - заборгованостей, які виникла з різних підстав, що має підтверджуватися також окремими, не пов`язаними між собою доказами;

- сумісний розгляд таких позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню прав і взаємовідносин сторін та суттєво ускладнить вирішення спору в межах однієї справи та у строки, передбачені законом, що свідчить про порушення правил об`єднання позовних вимог;

- порушення правил об`єднання та роз`єднання позовів, не передбачено, як одну із підстав для залишення позовної заяви без руху;

- положення чинного законодавства встановлюють саме право, а не обов`язок суду на роз`єднання позовних вимог.

На думку суду, у цій справі заявлені позовні вимоги про визнання недійсними кредитних договорів з різними фінансовими установами є самостійними вимогами, які не пов`язані ні підставами виникнення, ні поданими доказам та не є основними і похідними одна від одної, оскільки від задоволення одних не залежить задоволення інших.

Кредитором (позикодавцем) за договорами є різні юридичні особи. Договори характеризуються різними датами укладання, різними істотними умовами договору (розмір кредиту (позики), строк надання кредиту, дата настання платежів, розмір відповідальності, порядок та умови пролонгації стоку дії договору тощо.

Суд також звертає увагу на те, що сумісний розгляд заявлених у даній справі позовних вимог перешкоджатиме з`ясуванню взаємних прав і обов`язків сторін та суттєво ускладнить вирішення спору, оскільки під час розгляду справи суд повинен буде надавати оцінку умовам кожного з укладених договорів, встановити дійсність кожного з договорів, встановити обставини, що свідчать про укладення договорів та отримання чи неотримання кредитних коштів, що значно ускладнюватиме розгляд справи тощо.

Суд виходить з того, що положення чинного законодавства встановлюють саме право, а не обов`язок суду на роз`єднання позовних вимог.

Пунктом 2 ч. 4 ст. 185 ЦПК України визначено, що заява повертається у випадках, коли порушено правила об`єднання позовних вимог (крім випадків, в яких є підстави для застосування положень ст. 188 цього Кодексу).

Таким чином, розгляд усіх заявлених вимог в одному провадженні суперечить вимогам цивільно-процесуального закону, оскільки підстави для застосування положень ст.188 ЦПК України не встановлено, а об`єднання таких вимог не тільки суперечить вимогам наведених норм ЦПК, а і є процесуально недоцільним, тому така позовна заява підлягає поверненню, що не перешкоджає зверненню з позовом повторно, з урахуванням необхідності роз`єднати позовні вимоги в окремі позови (заяви) за предметом спору, сплати судового збору та дотримання інших вимог щодо форми та змісту такої заяви.

Керуючись ст.185, 260, 261, 353, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лінеура Україна», Товариства з обмеженою відповідальністю «Левенс Комп» про захист прав споживачів, визнання недійсними кредитних договорів повернути позивачу.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду (ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Суддя Олександр ЯКУСИК