Провадження № 2/127/8483/25
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

21 січня 2026 рокумісто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

за участі секретаря судового засідання Коровай А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 579026 від 25.01.2023 року, посилаючись на порушення відповідачем зобов`язань за договором споживчого кредиту.

Як убачається з матеріалів справи, 25.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_2 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 579026 , відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші грошові зобов`язання у строки та порядку, визначені умовами договору.

Згідно з пунктом 9.2 кредитного договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Умовами пункту 7.1 договору передбачено, що договір укладається з використанням інформаційно-комунікаційної системи товариства шляхом ідентифікації споживача в особистому кабінеті, зокрема шляхом введення одноразового ідентифікатора, що визнається електронним підписом споживача відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач зазначає, що укладення кредитного договору відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію». Введення відповідачем одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного телефону, підтверджує прийняття ним умов договору в повному обсязі та свідчить про належне волевиявлення сторін щодо укладення правочину в електронній формі.

На підтвердження факту укладення кредитного договору та його умов позивачем до матеріалів справи долучено копію Договору про надання споживчого кредиту № 579026 від 25.01.2023 року, копію Додатку № 1 до договору, довідку про ідентифікацію споживача, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, надання кредитних коштів здійснювалося у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача з використанням реквізитів його платіжної картки № НОМЕР_1 . На підтвердження виконання первісним кредитодавцем своїх зобов`язань щодо перерахування коштів позивачем надано повідомлення про перерахування коштів за договором.

Разом із тим, як зазначає позивач, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. У порушення вимог статей 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України відповідач не здійснював платежі, передбачені умовами договору, не повернув суму отриманого кредиту та не сплатив проценти за користування кредитними коштами у встановлені строки, унаслідок чого утворилася заборгованість.

Позивач зазначає, що строк користування кредитом сплинув, однак заборгованість у повному обсязі відповідачем погашена не була, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом з метою захисту порушених прав та законних інтересів кредитора.

Станом на дату подання позову загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 579026 від 25.01.2023 року становить 44 600 грн 00 коп., з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 39600 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.

Крім того, судом встановлено, що 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними первісним кредитодавцем, у тому числі й за кредитним договором № 579026 від 25.01.2023 року, укладеним з ОСОБА_1 .

Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора у зобов`язанні та отримало право вимагати від відповідача виконання грошових зобов`язань за зазначеним кредитним договором.

Позивач також зазначає, що до звернення до суду відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості, однак вимоги кредитора залишилися без задоволення. Інших позовів до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав позивачем не подавалося, заходи забезпечення доказів або позову не вживалися.

У зв`язку з викладеним позивач просить суд прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження у справі та ухвалити рішення про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 44 600 грн, а також судового збору та витрат на професійну правничу допомогу.

Представник позивача у клопотанні просив розглядати справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи.

З урахуванням приписів статті 280 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і представник позивача не заперечував проти такого порядку розгляду справи.

На підставі п.п.1-2 ч.3 ст.223 ЦПК України суд ухвалив провести розгляд справи за відсутності позивача та відповідача.

Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося (ч.2 с.247 ЦПК України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 526, 527, 530, 536, 610, 611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України.

Судом встановлено, що 25.01.2023 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання коштів на умовах споживчого кредиту по продукту «NewShort» № 579026, відповідно до умов якого кредитодавець зобов`язався надати відповідачу грошові кошти у розмірі 5000,00 грн, а відповідач, у свою чергу, зобов`язався повернути суму кредиту, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші грошові зобов`язання у строки та порядку, визначені умовами договору.

Згідно з пунктом 9.2 кредитного договору, договір вважається укладеним з моменту його підписання електронними підписами сторін та діє до повного виконання споживачем зобов`язань за ним. Умовами пункту 7.1 договору передбачено, що договір укладається з використанням інформаційно-комунікаційної системи товариства шляхом ідентифікації споживача в особистому кабінеті, зокрема шляхом введення одноразового ідентифікатора, що визнається електронним підписом споживача відповідно до вимог Закону України «Про електронну комерцію».

Позивач зазначає, що укладення кредитного договору відбулося з дотриманням вимог чинного законодавства, а саме положень Цивільного кодексу України та Закону України «Про електронну комерцію». Введення відповідачем одноразового ідентифікатора, надісланого на його номер мобільного телефону, підтверджує прийняття ним умов договору в повному обсязі та свідчить про належне волевиявлення сторін щодо укладення правочину в електронній формі.

На підтвердження факту укладення кредитного договору та його умов позивачем до матеріалів справи долучено копію Договору про надання споживчого кредиту № 579026 від 25.01.2023 року, копію Додатку № 1 до договору, довідку про ідентифікацію споживача, а також розрахунок заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору, надання кредитних коштів здійснювалося у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок відповідача з використанням реквізитів його платіжної картки № НОМЕР_1 . На підтвердження виконання первісним кредитодавцем своїх зобов`язань щодо перерахування коштів позивачем надано повідомлення про перерахування коштів за договором.

Вищевказане підтверджується також наданою на виконання ухвали суду від 22.12.2025 року інформацією з АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» про зарахування імітовану на ім`я відповідача карткову картку № НОМЕР_1 , 25.01.2023 5000 грн.

Разом із тим, як зазначає позивач, відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконав. У порушення вимог статей 509, 526, 1054 Цивільного кодексу України відповідач не здійснював платежі, передбачені умовами договору, не повернув суму отриманого кредиту та не сплатив проценти за користування кредитними коштами у встановлені строки, унаслідок чого утворилася заборгованість.

Позивач зазначає, що строк користування кредитом сплинув, однак заборгованість у повному обсязі відповідачем погашена не була, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом з метою захисту порушених прав та законних інтересів кредитора.

Станом на дату подання позову загальний розмір заборгованості відповідача за кредитним договором № 579026 від 25.01.2023 року становить 44 600 грн 00 коп., з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 39600 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.

Крім того, судом встановлено, що 01.02.2024 року між ТОВ «СЕЛФІ КРЕДИТ» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» було укладено договір факторингу № 01022024, відповідно до якого до позивача перейшло право грошової вимоги за кредитними договорами, укладеними первісним кредитодавцем, у тому числі й за кредитним договором № 579026 від 25.01.2023 року, укладеним з ОСОБА_3 .

Таким чином, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу нового кредитора у зобов`язанні та отримало право вимагати від відповідача виконання грошових зобов`язань за зазначеним кредитним договором.

Позивач також зазначає, що до звернення до суду відповідачу було направлено досудову вимогу про погашення заборгованості, однак вимоги кредитора залишилися без задоволення. Інших позовів до цього ж відповідача з тим самим предметом та з тих самих підстав позивачем не подавалося, заходи забезпечення доказів або позову не вживалися.

Товариство свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу грошові кошти в обсязі та у строк визначений договором.

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів ( змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Закон України «Про електронну комерцію» визначає організаційно-правові засади діяльності у сфері електронної комерції в Україні, встановлює порядок вчинення електронних правочинів із застосуванням інформаційно-телекомунікаційних систем та визначає права і обов`язки учасників відносин у сфері електронної комерції.

Статтею 3 цього Закону визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Відповідно до ч. 7, 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Статтею 12 зазначеного Закону встановлено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором; аналога власноручного підпису ( факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису ) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Електронний підпис призначений для ідентифікації особи, яка підписує електронний документ.

Норми статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис» передбачають використання як електронного підпису або електронного цифрового підпису, так і електронного підпису визначеним цим Законом одноразовим ідентифікатором. Електронний цифровий підпис як вид електронного підпису накладається за допомогою особистого ключа та перевіряється за допомогою відкритого ключа і не може визнаватися недійсним лише через його електронну форму.

Як вбачається із матеріалів справи відповідачем при укладенні кредитного договору № 579026 від 25.01.2023 року використовувався електронний підпис з одноразовим ідентифікатором.

Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ст. 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

У силу положень ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

За змістом ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України.

Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру боржників до Договору факторингу № 01022024-1 від 01.02.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 у сумі 44 600 грн.

Згідно з статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свій обов`язок новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

За змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі № 6-979цс15.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно з умовами договору й вимогами ЦК України.

За ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зважаючи, що неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором привело до порушення прав кредитора, тому порушене право підлягає поновленню, а з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № 579026 від 25.01.2023 року становить 44 600 грн 00 коп., з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 39600 грн заборгованість за процентами за користування кредитом..

Питання розподілу судових витрат суд вирішує в порядку визначному ст.141 ЦПК України.

За правилами ч. 1, ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені у повному обсязі, тому стягненню з відповідача підлягає судовий збір у повному обсязі у розмірі 2 422 грн 40 коп.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правову допомогу, що заявлені позивачем в розмірі 8 000,00 грн. суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до положень статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Позивачем надано докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, а саме: договір № 0107 про надання правової допомоги від 01.07.2025, копія витягу із замовлення до Договору про надання правової допомоги «0107 від 01.07.2025, Акт № 524 від 10.11.2025, детальний опис наданих послуг від 10.11.2025 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану сторін.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 8 000,00 грн.

Також суд зауважує, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

На відповідне застосування вказаних положень також звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду в постанові від 5 вересня 2022 року в справі №1519/2-5034/11.

На підставі викладеного та керуючись ст. .16, 257, 258, 526, 527, 530, 1049, 1050 ЦК України, ст. 19, 27, 83, 175, 274-275, 280-282 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» заборгованість за кредитним договором № 579026 від 25.01.2023 року в загальному розмірі 44 600 грн 00 коп. (сорок чотири тисячі шістсот гривень 00 копійок), з яких: 5000 грн заборгованість за тілом кредиту; 39600 грн заборгованість за процентами за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит - Капітал» судовий збір у розмірі 2 422 гривні 40 копійок та 8 000 гривень витрат на правову допомогу.

Заочне рішення суду набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідач, поданою протягом тридцяти днів з дня проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його переглядякщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо позивачу повне рішення не було вручено у день його складення, він має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи:

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова Компанія «Кредит - Капітал», місцезнаходження: вул. Смаль Стоцького, 1, 28 корпус, м. Львів, ;

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 28.01.2026.

Суддя: