ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2958/26
провадження № 2-з/753/20/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у задоволенні заяви

"19" лютого 2026 р. Дарницький районний суд міста Києва у складі судді Якусика О.В., розглянувши заяву адвоката Тернового Руслана Богдановича в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2026 року адвокат Терновий Руслан Богданович в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 , звернувся до Дарницького районного суду міста Києва з позовом до ОСОБА_3 в якому просить:

- стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 655 540,54 грн;

- припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 з дня отримання грошової компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що співвласниками трикімнатної квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та її дід - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно із технічним паспортом від 23 березня 2018 року спірна квартира посімейного, спільного заселення розташована на ХІІ поверсі ХІІІ-ХV поверхового будинку та складається з 3-х кімнат житловою площею 41,1 кв.м, у тому числі 1-а кімната - 11,8 кв.м, 2-а кімната - 17,4 кв.м, 3-я кімната - 11,9 кв.м, кухні площею 8,1 кв.м, ванної кімнати 3,0 квм, вбиральні (поєднаної) 1,3 кв.м, коридору 16,1 кв.м, обладнана 2 лоджіями 11,78 кв.м; загальна площа - 78,19 (72,3 + 5,89) кв.м.

ОСОБА_2 належить 1/6 частина спірної квартири, яка одержана в спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 її батька ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 березня 2018 року державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В. ОСОБА_3 належить 5/6 частин Спірної квартири, з яких:

- 1/3 частина спірної квартири одержана в результаті приватизації на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації 15 грудня 2004 року згідно з розпорядженням (наказом) від 15 грудня 2004 року № 39171, зареєстрованим в Київському міському бюро технічної інвентаризації 18 січня 2005 року за № 4182 (не зареєстрована в ДРРПНМ);

- 1/3 частини спірної квартири одержана в спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 його сина ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 березня 2018 року державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В., в реєстрі за № 2-388, зареєстрованого в ДРРПНМ 23.03.2018, номер відомостей про речове право: 25398058;

- 1/6 частини спірної квартири одержана в спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 його сина ОСОБА_4 (далі - ОСОБА_4 ) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 23 березня 2018 року державним нотаріусом Сьомої київської державної нотаріальної контори Конончук Т.В., в реєстрі за № 2-390, зареєстрованого в ДРРПНМ 23.03.2018, номер відомостей про речове право: 25398004.

Позивач зазначає, що відповідач упродовж досить тривалого періоду часу, тобто з моменту смерті ОСОБА_4 , не надає неповнолітній ОСОБА_2 та її матері - ОСОБА_1 , яка діє в інтересах своєї доньки ОСОБА_2 , доступу до Спірної квартири та квартири АДРЕСА_2 для їх володіння і користування, не відчиняє дверей та взагалі не бажає спілкуватися з позивачем.

У зв`язку з чим позивач зверталась до Дарницького районного суду міста Києва з позовом та рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року у справі №753/14307/20 позов ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2 задоволено в повному обсязі; зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1 , яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , перешкод у користуванні 1/6 частиною Спірної квартири, та 1/2 частиною квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом надання доступу до цих квартир та дублікатів ключів від вхідних дверей; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 збитки в сумі 142 354,10 грн та судовий збір в сумі 2264,34 грн, а усього 144 618 грн. 44 коп.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 червня 2023 року у справі № 753/14307/20 заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року в частині позовних вимог про відшкодування збитків скасовано та ухвалено у справі в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих вимог; в іншій частині заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 20 вересня 2021 року залишено без змін.

Позивач зазначає, що з метою вирішення питання володіння, користування та розпорядження спільним майном пропонувала відповідачу здійснити обмін 1/6 частини Спірної квартири на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 або викупити у неповнолітньої дочки ОСОБА_6 1/6 частки у спірній квартирі за ціною 655 540,54 грн. Це підтверджується, зокрема, пропозицією про обмін часток або викуп частки у спільній власності, надісланої цінним листом на адресу відповідача 05 лютого 2026 року. Проте відповідач на численні усні пропозиції, а також на зазначену письмову пропозицію позивача будь-якої відповіді станом на сьогодні не надав.

У зв`язку з чим, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 лютого 2026 року позовну заяву було передано для розгляду судді Якусику О.В.

Разом з позовною заявою подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить:

- накласти арешт на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 33,80 кв.м, житловою площею 16,20 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000;

- заборонити державним реєстраторам прав на нерухоме майно, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міській, районній, районній у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим суб`єктам державної реєстрації прав відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо 1/2 частини однокімнатної квартири АДРЕСА_2 загальною площею 33,80 кв.м, житловою площею 16,20 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 000.

Вивчивши доводи вказаної заяви, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Обґрунтовуючи необхідність вжиття таких заходів забезпечення позову, представник позивача вказав, що відповідач та ОСОБА_2 володіють нерухомим майном спільно, а саме: відповідачу у спірній квартирі належить 5/6 частини, ОСОБА_2 - 1/6 частини; відповідачу та ОСОБА_2 також належать по 1/2 частині однокімнатної квартири АДРЕСА_2 , та враховуючи, що ОСОБА_2 не може фактично володіти, користуватися та розпорядитися 1/6 частиною Спірної квартири та 1/2 частиною квартири АДРЕСА_2 у зв`язку із тим, що відповідач усіляко чинить позивачу та її донці перешкоди, не впускаючи їх до спільного майна, то позивач в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 звернулася до суду для захисту її прав із застосуванням механізму, визначеного частиною другою статті 364 ЦК України.

Вивчивши доводи заяви та подані до неї матеріали, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150 ЦПК України. Зокрема, згідно з пунктом 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що: «співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. [...] Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. [...] Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову».

Як вбачається із поданої позовної заяви позивач просить, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості 1/6 частини квартири АДРЕСА_1 у розмірі 655540,54 грн та припинити право власності ОСОБА_2 на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 з дня отримання грошової компенсації.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості й адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості особи користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі "Кюблер проти Німеччини").

Передумовою забезпечення позову є обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову, що гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову заявленим позивачем вимогам, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (заявника).

Заявлена вимога про забезпечення позову не пов`язана з предметом спору.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, огляду на те, що представником позивача не доведено не обгрунтовано наявності реальної загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст. 149, 150, 153, 258, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви адвоката Тернового Руслана Богдановича в інтересах ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої дитини ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі № 753/2958/26 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Олександр ЯКУСИК