441/2313/25 2/441/196/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

/заочне/

11.02.2026 Городоцький районний суд Львівської області у складі:

головуючої судді Малахової-Онуфер А.М.

за участю секретаря судового засідання Стебеляк А.-А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Городок Львівської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, -

в с т а н о в и в :

представник Ґедзь О.В. в інтересах ТОВ «Фінпром маркет», 03.11.2025 звернулася в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 8 168 грн. 64 коп. боргу за договором позики № 1363992 від 20.04.2021. Позов обґрунтовує тим, що 20.04.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем укладено договір позики № 1363992, згідно умов якого Товариство строком на 30 днів, надало відповідачу 2 440 грн. 00 коп. кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом, в порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за таким належним чином не виконував, через що у нього перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникла заборгованість, яка станом на 26.10.2021 склала 8 216 грн. 72 коп., що 26.10.2021 між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія управління активами» укладено договір факторингу № 2610, згідно умов якого право грошової вимоги за договором № 1363992 від 20.04.2021 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія управління активами», в свою чергу останнє, 03.04.2023 на підставі договору факторингу № 030423-ФК, право вимоги до боржника ОСОБА_1 відступило позивачу, сума заборгованості на дату формування позову складає 8 168 грн. 64 коп., з яких 2 440 грн. заборгованість за основною сумою боргу та 5 728 грн. 64 коп. заборгованість за процентами. Просила позов задовольнити.

Ухвалою судді від 10.11.2025 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 8).

Представник ТОВ «Фінпром маркет» Ткаченко Ю.О. у заяві від 31.12.2025 просила про задоволення позову та розгляд справи за її відсутності, не заперечила щодо заочного розгляду справи (а.с. 34).

Відповідач ОСОБА_1 , який належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, в т.ч. через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України», у судові засідання 02.12.2025, 19.12.2025 та 11.02.2026 не з`явився, причини неявки не повідомив, відзиву не подав, тому згідно ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів, про що не заперечила у заяві від 31.12.2025 представник позивача (а.с. 13, 21, 26, 31, 35).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 4, 13 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Положення ч. 1 ст. 205 ЦК України визначають, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до частини першої ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів (ч.3 ст.207 ЦК України).

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного кодексу України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (ст.ст.205, 207 ЦК України).

Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію".

Згідно з ч.3 ст.11 Закону України "Про електронну комерцію", електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Із змісту позовної заяви від 03.11.2025, із доданих до неї копій документів, зокрема копії договору позики № 1363992 від 20.04.2021 з додатками до нього, довідки про ідентифікацію убачається, що 20.04.2021 між ОСОБА_1 та ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» через інформаційно-телекомунікаційну систему укладено електронний договір № 1363992, який підписано відповідачем за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором «5PVgBTfLVO». За умовами договору, строком на 30 днів, відповідач отримав від ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» кредит у сумі 2 440 грн. 00 коп. шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок із використанням реквізитів електронного платіжного засобу № 4149-43ХХ-ХХХХХ-6281.

Сторони договору погодили процентну ставку (базова), яка становить 1, 99 %.

Згідно довідки ТОВ «Фінекспрес» № КД-000054509/ТНПП від 29.09.2025, ТОВ «Фінекспрес» за дорученням ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» перерахувало кошти у сумі 2 440 грн. на платіжну карту № НОМЕР_1 ОСОБА_1 .

ОСОБА_1 , не належним чином виконувала взяті на себе зобов`язання за договором позики № 1363992 від 20.04.2021, внаслідок чого у нього перед ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» виникла заборгованість, яка станом на 26.10.2021 склала 8 216 грн. 72 коп. з яких 2 440 грн. 00 коп. - заборгованість за основною сумою боргу та 5 776 грн. 72 коп. - заборгованість за процентами.

Із договору факторингу № 2610 від 26.10.2021 з додатками до нього, акту прийому-передачі реєстру боржників від 26.10.2021, акту звірки взаємних розрахунків та реєстру боржників убачається, що ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» 26.10.2021 на підставі договору факторингу № 2610 право вимоги за договором позики № 1363992 від 20.04.2021 відступило ТОВ «Фінансова компанія управління активами», сума заборгованості ОСОБА_1 складає 8 216 грн. 72 коп.

Згідно договору факторингу № 030423-ФК від 03.04.2023 з додатками до нього, акту прийому-передачі реєстру боржників від 03.04.2023, акту звірки взаєморахунків та реєстру убачається, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» 03.04.2023 на підставі договору факторингу № 030423-ФК право вимоги за договором позики № 1363992 від 20.04.2021 відступило позивачу, сума заборгованості ОСОБА_1 складає 8 216 грн. 72 коп.

Доказів повернення відповідачем ОСОБА_1 позивачу отриманої у позику від ТОВ «1 Безпечне агенство необхідних кредитів» за договором позики № 1363992 від 20.04.2021 грошової суми у розмірі 2 440 грн. 00 коп., матеріали справи не містять, у зв`язку з чим вимога позивача про стягнення заборгованості за тілом кредиту 2 440 грн. 00 коп. є обґрунтованою.

Разом з цим, позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування коштами в розмірі 5 728 грн. 64 коп. як за період строку кредитування, так і після закінчення цього строку.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 444/9519/12, провадження № 14-10цс18), від 04 липня 2018 року (провадження №14-154цс18) та від 31 жовтня 2018 року (провадження № 14-318цс18), право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 (справа №910/4518/16) не знайшла підстав для відступу від цього правового висновку. Одночасно, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Договором позики № 1363992 від 20.04.2021 визначений строк його дії, який становить 30 днів, саме протягом цього строку позивач мав право нараховувати відповідачу передбачені цим договором проценти в розмірі 1, 99 % в день, тому заборгованість, яку слід стягнути з ОСОБА_1 за процентами за означеним договором становить 1 456 грн. 67 коп. (за період з 20.04.2021 по 20.05.2021).

Умови та порядок продовження строку користування позикою (пролонгація), як і автопролонгація, спірним договором позики № 1363992 від 20.04.2021, який безпосередньо підписаний відповідачем, прямо не передбачені.

Правила надання грошових коштів у позику ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів» (на умовах повернення позики в кінці строку позики), на які у позові покликається представник ОСОБА_2 , як на підставу продовження строку кредитування та автопролонгацію договору, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору щодо інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання товариством додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, оскільки такі Правила ОСОБА_1 не підписані, відповідно позивачем не доведено, що саме їх розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи договір позики.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 липня 2019 року у справі №342/180/17).

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612 ч.1 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

З огляду на вищенаведене, а також, що ОСОБА_1 внаслідок неналежного виконання умов укладеного 20.04.2021 договору допустив заборгованість перед Кредиторами, враховуючи строки кредитування за таким та укладені між ТОВ «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», ТОВ «Фінансова компанія управління активами» та ТОВ «Фінпром маркет» договори факторингу, позов слід задовольнити частково, стягнути з відповідача на користь позивача 3 896 грн. 68 коп. боргу за договором позики № 1363992 від 20.04.2021.

Відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд стягує з ОСОБА_1 на користь позивача 1 155 грн. 55 коп. судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Представник позивача Ґедзь О.В. у заяві від 03.11.2025 просила стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4 500 грн.

Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правничої допомоги № 25-08/25/ФП від 25.08.2025 укладеного між ТОВ «Фінпром маркет» та адвокатом Ткаченко Ю.О., останню уповноважено надавати клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правову допомогу у відповідності з умовами цього договору, а Клієнт зобов`язався прийняти надану йому правову допомогу та здійснити її оплату у відповідності до умов Договору.

Сторони в п.п. 4.1. Договору визначили, що Клієнт сплачує на користь Адвоката винагороду, зокрема у розмірі 4 500,00 грн. за вивчення наявних у Клієнта документів, проведення їх аналізу, визначення правової позиції/аналіз судової практики та збір документів/доказів по малозначній справі для формування позовної заяви (500,00 грн.) та підготовку/складання позовної заяви до Боржника за договором позики у малозначній справі (4 000,00 грн.), що разом складає 4 500,00 грн.

Відповідно до витягу з акту №2-ФП від 01.10.2025 про приймання-передачі наданої правничої допомоги до Договору про надання правничої допомоги №25-08/25/ФП від 25.08.2025, адвокатом надано позивачу професійну правничу допомогу, зокрема вивчення/збір документації та складання позовної зави до відповідача ОСОБА_1 вартістю 4 500 грн. 00 коп., яка сплачена ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» в повному обсязі та підтверджується платіжним документом.

Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Таким чином, врахувавши виконану адвокатом роботу (надані адвокатом послуги, час, витрачений ним на виконання відповідних робіт (надання послуг)), виходячи з конкретних обставин справи, її складності, зокрема того, що означена справа не є складною, розглядалася в порядку спрощеного позовного провадження, підготовка документів у такій не потребувала значного часу з урахуванням наявності сформованої правової позиції, суд вважає, що розмір заявленого відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є неспівмірним із ціною позову, не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, такі витрати не мають характеру необхідних і не співрозмірні із виконаною роботою, отже їх розмір є необґрунтованим та завищеним, а справедливим і розумним буде стягнення з відповідача в користь позивача 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

При цьому, суд зазначає, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

Керуючись ст. 4, 5, 13, 81, 89, 133, 259, 263, 265, 268, 280-284, 354 ЦПК України, ст. 3, 207, 509, 526, 527, 530, 610, 626-628, 638, 1048-1050, 1054, 1056-1, 1077, 1078, 1082ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що значиться зареєстрованим на АДРЕСА_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (, місцезнаходження м. Ірпінь, вул. Садова, буд. 31/33, Київської області) заборгованість за договором позики № 1363992 від 20.04.2021 у розмірі 3 896 грн. 68 коп., 1 155 грн. 55 коп. судового збору та 2 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, а всього 7 052 грн. 23 коп.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

С у д д я А.М.Малахова-Онуфер