Справа № 603/51/26
Провадження №2/603/88/2026
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 лютого 2026 року м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Галіяна І. М.,

секретар судового засідання Бішко І. М.,

за відсутності учасників справи,

розглянувши в підготовчому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування,

у с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Андрусенко І. Я., звернулася до суду з позовом до Монастириської міської ради, в якому просить визнати за нею право на завершення процедури приватизації земельної ділянки в порядку спадкування.

В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що після смерті її баби ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,78 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, яка була передана останній у приватну власність рішенням 5 позачергової сесії 22 скликання Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області (далі Гончарівська сільська рада) від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування громадянам Гончарівської сільської ради народних депутатів». Вказану спадщину прийняв її син ОСОБА_3 (батько позивачки), оскільки належав до спадкоємців першої черги за законом, проживав та був зареєстрований на час смерті із спадкодавцем, вступив у фактичне управління спадковим майном після смерті матері. За життя ОСОБА_3 розробив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки площею 0,2400 га, 0,0500 га, 0,2100 га та 0,2400 га з кадастровими номерами :02:001:0497, :02:001:0494, :02:001:0526 та :02:001:0493 відповідно, призначені для ведення особистого господарства, проте не затвердив її та не зареєстрував речове право на вказані земельні ділянки.

Після смерті батька позивачки ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , відкрилася спадщина на зазначені вище земельні ділянки, які позивачка прийняла, оскільки проживала та була зареєстрована з батьком, а також звернулась у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Проте позивачка не може отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину через те, що ОСОБА_2 за життя не завершила процедуру приватизації переданої їй земельної ділянки та не зареєструвала право власності на неї. Окрім того, через відсутність актового запису про народження ОСОБА_3 неможливо підтвердити факт родинних зв`язків між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 . З огляду на наведені обставини просить позов задовольнити. Судові витрати позивачка покладає на себе.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 28.01.2026 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі, а також задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі і витребувано в Монастириської державної нотаріальної контори копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , і ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Андрусенко І. Я. в підготовче засідання не з`явилися, проте в позовній заяві представник позивача просить розглянути справу за їхньої відсутності.

Представник відповідача Монастириської міської ради в підготовче засідання не з`явився, у відзиві на позовну заяву просить розглянути справу за відсутності представника відповідача, з обставинами, викладеними в позові, погоджується, щодо їх задоволення не заперечує.

Враховуючи наведене, суд вважає, що рішення в справі можливо ухвалити при проведенні підготовчого засідання відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України.

Суд встановив такі обставини.

Згідно з архівною довідкою № Ж-4/04-15 від 16.10.2025 року, виданою Державним архівом Тернопільської області, у документах архівного фонду Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області в метричній книзі про народження за 1880-1943 роки с. Гончарівка Монастириського району є відомості, що ОСОБА_4 (так в документі) народився ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Гончарівка Монастириського району Тернопільської області. Батько ОСОБА_5 (так в документі), син ОСОБА_6 і ОСОБА_7 ; мати ОСОБА_8 , дочка ОСОБА_9 і ОСОБА_10 . Родина проживала в будинку АДРЕСА_1 . Номер метричного запису 29.

Згідно з фотокопією погосподарської книги № 5 за 1980-1982 роки (особовий рахунок № НОМЕР_1 ) у період з 01.01.1980 року до 01.01.1982 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначена як голова сім`ї, іншими членами якої були син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , онука ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онука ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зять ОСОБА_16 , 1959 р. н., внук ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 .

У погосподарській книзі № 3 за 1983-1995 роки (особовий рахунок № НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зазначена як голова сім`ї, іншими членами якої були син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , внук ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , онука ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онука ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , зять ОСОБА_16 , 1959 р. н., дочка ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , внук ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , онука ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_12 .

У погосподарській книзі № 3 за 1996-2000 роки (особовий рахунок № НОМЕР_3 ), ОСОБА_2 , 1913 р. н., зазначена як голова сім`ї, іншими членами якої були син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , невістка ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , онука ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , онука ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , внук ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_14 . Згодом у запис внесено зміни і головою домогосподарства зазначено ОСОБА_3 у зв`язку з тим, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 від 26.02.1999 року.

За змістом довідки № 309 від 04.09.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті була зареєстрована і проживала у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своїм сином ОСОБА_3 , 1936 р. н. (батько позивачки), невісткою ОСОБА_11 , 1937 р. н., онукою ОСОБА_1 , 1969 р. н. (позивачка), онукою ОСОБА_15 , 1972 р. н., правнуком ОСОБА_19 , 1998 р. н., зятем ОСОБА_20 , 1962 р. н.

Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що сукупність досліджених в судовому засіданні доказів дають підставу зробити висновок, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно з виписки з рішення 5 позачергової сесії 22 скликання Гончарівської сільської ради Монастириського району Тернопільської області № 30 від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування громадянам Гончарівської сільської ради народних депутатів» ОСОБА_2 було передано безкоштовно у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), і для ведення особистого підсобного господарства згідно з додатком № 1 (запис № 179) площею 0,85 га, у тому числі для особистого підсобного господарства площею 0,78 га, для будівництва та обслуговування житлового будівництва площею 0,07 га.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 60/01-16 від 17.02.2026 року після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкової справи не заведено.

Батько позивачки ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 від 19.09.2023 року.

За змістом довідки № 310 від 04.09.2024 року, виданої виконавчим комітетом Монастириської міської ради, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , до дня смерті був зареєстрований і проживав у житловому будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , разом зі своєю дочкою - ОСОБА_1 (позивачка), онуком ОСОБА_19 , онуком ОСОБА_21 .

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, посвідчений 04.02.2005 року секретарем Гончарівської сільської ради Монастириського району Жилавою О. М. (реєстровий № 1), відповідно до якого заповів усе майно своїй дочці ОСОБА_1 , 1969 р. н.

Згідно з відповіддю державного нотаріуса Монастириської державної нотаріальної контори № 49/01-16 від 13.02.2026 року після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заведено спадкову справу № 181 за 2023 рік.

Як відомо з матеріалів вищевказаної спадкової справи, 05.11.2023 року позивачка ОСОБА_1 звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_3 , а 20.08.2024 року із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

05.10.2024 року ОСОБА_1 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом № 3317 після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , на житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 .

ОСОБА_11 померла ІНФОРМАЦІЯ_15 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 17.08.2007 року.

Згідно з рішенням Монастириської міської ради № 1237 від 21.07.2021 року ОСОБА_3 надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), призначеної для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0500 га в урочищі «Білого сад», площею 0,2400 га в урочищі «Копанка», площею 0,2100 га в урочищі «Бадюкова 1», площею 0,2400 га в урочищі «Вишники», площею 0,1000 га в урочищі «Бадюкова».

Поряд з цим, зі змісту листа завідувача Монастириської державної нотаріальної контори Войташека В. І. № 24/01-16 від 23.01.2026 року відомо, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3 на земельні ділянки, які були передані у приватну власність ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської від 08.02.1996 року. Встановлено, що після смерті ОСОБА_2 спадщину прийняв її син ОСОБА_3 , який розробив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) на земельні ділянки площею 0,2400 га, 0,0500 га, 0,2100 га та 0,2400 га, проте за життя не затвердив технічну документацію на ці земельні ділянки та не зареєстрував речове право на них.

Зі змісту інформаційного листа ФОП ОСОБА_22 від 28.01.2026 року відомо, що земельним ділянкам площею 0,2400 га, 0,0500 га, 0,2100 га та 0,2400 га, розташованим на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, які були передані у власність ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської ради № 30 від 08.02.1996 року «Про передачу земельних ділянок у приватну власність та користування громадянам Гончарівської сільської ради народних депутатів», були присвоєні кадастрові номери :02:001:0497, :02:001:0494, :02:001:0526 та :02:001:0493 відповідно.

Внесення даних вищевказаних земельних ділянок до Державного земельного кадастру підтверджується долученими до матеріалів справи витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-025 від 02.12.2025 року, № НВ-025 від 02.12.2025 року, № НВ-025 від 02.12.2025 року та № НВ-025 від 02.12.2025 року, згідно з якими земельним ділянкам площею 0,2400 га, 0,0500 га, 0,2100 га та 0,2400, розташованим на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), присвоєно кадастрові номери :02:001:0497, :02:001:0494, :02:001:0526 та :02:001:0493 відповідно.

Інформаційним листом Монастириської міської ради № 1497/02-16 від 02.12.2025 року позивачці відмовлено в завершені процедури приватизації, зокрема, в затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), оскільки поданими документами не підтверджується, що остання успадкувала вказані земельні ділянки після смерті ОСОБА_2 . У зв`язку з наведеним позивачці рекомендовано звернутись з відповідною позовною заявою до суду.

Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.01.2024 року в справі № 523/14489/15-ц (провадження № 14-22цс20) викладено висновок про те, що в справах позовного провадження факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, як і інші юридичні факти, належить до предмета доказування і підлягає встановленню при ухваленні судового рішення, якщо цей факт пов`язаний з будь-якими заявленими позовними вимогами. Суд зобов`язаний встановити наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, встановлення факту родинних відносин із спадкодавцем є передусім питанням доведення обставин, що входять до предмета доказування в справі, які суд вирішує в мотивувальній частині свого рішення, а зазначення в резолютивній частині судового рішення про таке встановлення не є необхідним.

Схожий за змістом висновок викладено в поставі Верховного Суду від 29.05.2024 року в справі № 206/851/23.

Судом встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була матір`ю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Вказані юридичні факти породжують правовий наслідок і від них залежить виникнення майнових прав у позивачки, зокрема визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року (далі ЦК України) Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК (2003 року), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК (2003 року) і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР (1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно зі ст. 548 ЦК Української РСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК Української РСР (1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У силу ч. 1 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

За змістом ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

В постанові від 20.03.2019 року в справі № 350/67/15-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації.

Про те, що до складу спадщини входить право на завершення процедури приватизації земельної ділянки, яку спадкодавець розпочав за життя у встановленому порядку та не завершив у зв`язку зі смертю, Верховний Суд також вказав, зокрема, в постанові від 23.11.2022 року в справі № 752/1229/21.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин, що передбачено ч. 1 ст. 1235 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України).

Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши та проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 є підставним і таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що ОСОБА_2 рішенням Гончарівської сільської Ради народних депутатів Монастириського району Тернопільської області № 30 від 08.02.1996 року передано у приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,78 га, до складу якої входять земельні ділянки площею 0,2400 га, 0,0500 га, 0,2100 га та 0,2400 га, призначені для ведення особистого селянського господарства, розташовані на території с. Гончарівка Чортківського району Тернопільської області, кадастрові номери :02:001:0497, :02:001:0494, :02:001:0526 та :02:001:0493відповідно. Водночас ОСОБА_2 за життя не завершила процес приватизації та не зареєструвала право власності на зазначені земельні ділянки. Після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадщину, до складу якої входять вищевказані земельні ділянки, прийняв її син ОСОБА_3 , який за життя не завершив процес приватизації та не зареєстрував право власності на зазначені земельні ділянки. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , за заповітом, спадщину прийняла. Дані про спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні.

Отже, позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та визнати за нею право на завершення процедури приватизації вищевказаних земельних ділянок у порядку спадкування.

Керуючись ст. 4, 12, 13, 81, 200, 206, 259, 263, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст. ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 року), ст. ст. 1216-1218, 1223, 1233-1236, 1268, 1270, 1296 ЦК України, ст. ст. 116, 125 ЗК України, суд

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до Монастириської міської ради про визнання права на завершення процедури приватизації земельних ділянок у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення у порядку спадкування процедури приватизації земельних ділянок, у тому числі право на реєстрацію за нею права власності (речового права) на:

- земельну ділянку площею 0,2400 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території с. Гончарівка, урочище «Вишники», Чортківського району Тернопільської області, з кадастровим номером :02:001:0497;

- земельну ділянку площею 0,0500 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території с. Гончарівка, урочище «Білого сад», Чортківського району Тернопільської області, з кадастровим номером :02:001:0494;

- земельну ділянку площею 0,2100 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території АДРЕСА_3 , з кадастровим номером :02:001:0526;

- земельну ділянку площею 0,2400 га, призначену для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території с. Гончарівка, урочище «Копанка», Чортківського району Тернопільської області, з кадастровим номером :02:001:0493.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , адреса проживання: АДРЕСА_2 ,, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 .

Відповідач: Монастириська міська рада, місцезнаходження: вул. Шевченка, 19, м. Монастириська Чортківського району Тернопільської області, .

Головуючий суддя І. М. Галіян