Справа № 182/6150/16-ц
Провадження № 2/0182/1023/2026
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12.02.2026 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Рунчевої О.В., за участю секретаря судового засідання Паламарчук П.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , який згодом уточнила, вказавши, що відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_1 , виданого Нікопольським ВРЕР ДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області, вона є власником автомобіля Lexus GS350, 2012 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .

03.06.2016 року приблизно о 17 год. 00 хв. в м.Нікополі по пр.Трубників, 32 відбулося зіткнення вищезазначеного автомобіля під керуванням позивача та автомобіля Lexus GS300, державний номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_3 .

Дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія ОСОБА_3 , яка не дотрималась безпечної дистанції, внаслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням позивача.

В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав значні ушкодження.

Стосовно винного у вказаній ДТП старшим інспектором Нікопольського відділу поліції Каландія О.М. складено протокол про адміністративне правопорушення та направлено його до суду.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року (справа №182/3216/16-п, провадження №3/0182/753/2016) за результатами розгляду адміністративного матеріалу, який надійшов від сектору БДР Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. на користь держави.

Постанова не оскаржена і набрала законної сили.

Власником автомобіля Lexus GS300, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_3 на момент зазначеної ДТП є ОСОБА_2 , що підтверджується інформацією із складеної старшим інспектором Нікопольського відділу поліції Каландія О.М. схеми ДТП, яка вноситься на підставі даних реєстраційного талону транспортного засобу.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 , що належить позивачу, відповідно до Висновку №694 експертного автотоварознавчого дослідження величина матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 86838,72 грн.

За проведення авто товарознавчого дослідження по визначенню розміру матеріальної шкоди позивачем на користь спеціаліста ПП «Хажанець М.І.» відповідно товарному чеку №694 від 24.06.2016 року було заплачено суму в розмірі 1300, 00 грн.

Реальні витрати позивача на відновлення автомобіля складають 93572,00 грн., з яких 80657,00 грн. витрати на придбання запасних частин згідно товарного чеку ПП ОСОБА_4 №10/1 від 10.09.2016 року та накладної СПД ОСОБА_5 №375 від 12.08.2016 року; 6900,00 грн. витрати на проведення ремонтних робіт автомобіля згідно актів виконаних робіт спеціалізованої СТО ТОВ НВО «Трубосталь» №1478 від 29.09.2016 року та №1784 від 25.10.2016 року; 4310,00 грн. витрати на фарбування автомобіля згідно заявки на проведення ТО та ТР ФОП ОСОБА_6 від 01.09.2016 року; 405 грн. витрати на проведення комп`ютерної діагностики та дефектації автомобіля згідно товарних чеків ФОП ОСОБА_7 №00133 від 13.06.2016 року та ФОП ОСОБА_8 №00396 від 04.08.2016 року; 1300,00 грн. вартість проведеного експертного дослідження.

29.08.2016 року згідно балансової довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.10.2016 року позивач отримала страхове відшкодування від ЗАО «СГ» «ТАС» за полісом АІ/4623369 від 30.04.2015 року винного в ДТП транспортного засобу в розмірі 48288,52 грн.

Зазначає, що з огляду на викладене, стягненню з відповідачів підлягає різниця між розміром матеріального збитку та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком, що складає 45283,48 грн. (93572,00 грн.-48288,52 грн.).

Крім того, неправомірними діями відповідачів позивачу завдано не тільки суттєву майнову шкоду, але й моральну шкоду, оскільки позивач тривалий час не мала можливості користуватися власним автомобілем, була вимушена витрачати час на заходи, пов`язані з діагностуванням автомобіля, придбанням запчастин, що потребували заміни, ремонтними роботами.

Сам факт ДТП спричинив позивачу сильніший нервовий стрес, що призвело до втрати здоров`я, судинного кризу, необхідності звертатися до лікарів та проходити курс лікування.

Це кардинально змінило життя позивача, призвело до страхів, безсоння, стійкої боязні керувати автомобілем, зниженням соціальної активності, що є для неї дуже незвичним та принизливим.

Отримавши часткове відшкодування від страховика, позивач була впевнена, що відповідачі виконають свої зобов`язання по відшкодуванню шкоди, але зухвала та обурюючи поведінка відповідачів завдала позивачу додаткового психологічного болю, негативних емоцій та хвилювань, вимусила звернутися до суду для захисту порушеного права.

З урахуванням характеру, обсягу та глибини заподіяних позивачу моральних страждань, їх негативних, тривалих наслідків, враховуючи вимоги розумності та справедливості, позивач визначає розмір моральної шкоди в сумі 20000,00 грн.

На підставі викладеного позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів на її користь 45283,48 грн. майнової шкоди в рахунок відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням); стягнути солідарно з відповідачів на її користь моральну шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, у розмірі 20000,00 грн.; стягнути солідарно з відповідачів на її користь 2000,00 грн. витрати на правову допомогу та 1102,40 грн. судові витрати (том 1, а.с. 48-51).

Ухвалою про відкриття провадження від 27.12.2016 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання (том 1, а.с.57).

Ухвалою від 27.12.2016 року накладено арешти на автомобіль SKODA OKTAVIA TOUR, державний номерний знак НОМЕР_4 , 2008 року випуску, VIN код НОМЕР_5 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 (том 1, а.с.71-72).

09.06.2017 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про збільшення позовних вимог (а.с.89-90), в якій просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь суму майнової шкоди у розмірі 85790,61 грн. та суму моральної шкоди 20 000 грн.; стягнути з відповідачів судові витрати у розмірі 1507,47 грн. та витрати на правову допомогу 2000,00 грн., посилаючись на те, що висновком №694 експертного авто товарознавчого дослідження зауважено, що в автомобілі Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 можливі несправності, додаткові дефекти внутрішньої задньої, правої бічної конструкції кузову, ходової частини задньої, систем електрообладнання, безпеки керування , комфорту та ін., доступ до яких обмежений і виявлення яких та наявність є вірогідним при дефектуванні, ремонті автомобіля на спеціалізованій СТО, яка б мала належний рівень кваліфікації спеціалістів, тобто, експерт додав, що при детальнішому огляді можуть виникнути дефекти, які попередньо виявити неможливо, що свідчить про те, що він не виключав можливість проявлення прихованих дефектів. Дійсно, при експлуатації автомобіля позивачем після відновлювального ремонту на СТО ТОВ НВО «Трубосталь» виявилися додаткові дефекти у вигляді пошкодження випускних колекторів та несправної роботи каталізаторів, причиною яких стало пошкодження вихлопних труб після удару в задню частину автомобіля позивача. Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Арена Сервіс, Лтд» №Н300000303 від 05.04.2017 року вартість відновлювального ремонту по усуненню додаткових дефектів становить 40507,13 грн. Отже, загальний розмір матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок ДТП, яка дорівнює реальним витратам позивача на відновлення автомобіля Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 134079,13 грн. Враховуючи розмір страхового відшкодування від ЗАО «СГ» «ТАС» за полісом АІ/4623369 від 30.04.2015 року винного в ДТП транспортного засобу в розмірі 48288,52 грн., стягненню з відповідачів підлягає різниця між розміром матеріального збитку та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком.

Ухвалою від 11.07.2018 року призначено комплексну судову інженерно-технічну та автотоварознавчу експертизу, провадження на час проведення експертизи зупинено (том 1, а.с.191-192).

Ухвалою від 17.12.2018 року провадження по справі було поновлено (том 1, а.с.203).

Ухвалою від 14.08.2019 року призначено повторну комплексну судову інженерно-технічну та автотоварознавчу експертизу, провадження на час проведення експертизи зупинено (том 2, а.с.25-27).

Ухвалою від 10.04.2020 року провадження по справі було поновлено (том 2, а.с. 48).

Ухвалою від 14.04.2021 року призначено повторну комплексну судову інженерно-технічну та автотоварознавчу експертизу, провадження на час проведення експертизи зупинено (том 2, а.с.140-142).

Ухвалою від 24.10.2024 року провадження по справі було поновлено (том 2, а.с.179).

Ухвалою від 21.07.2025 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду (том 2, а.с.208-209).

Позивачка надала суду заяву про розгляд справи без її участі, на позовних вимогах наполягає (а.с.205, т.2).

Від представника відповідача адвоката Авраменка А.В. надійшла заява про розгляд справи без участі відповідача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_9 . Проти позовних вимог заперечують повністю та просять суд в позові ОСОБА_1 відмовити повністю (том 2, а.с. 217).

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, була повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі (том 2, а.с.216).

Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, з наступних підстав.

Судом встановлено, що водій ОСОБА_3 03.06.2016 року о 17-00 год., знаходячись в м.Нікополі по вул.Трубників 32, керуючи автомобілем Lexus GS300, державний номерний знак НОМЕР_3 не дотрималась безпечної дистанції, в наслідок чого допустила зіткнення з автомобілем Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, постраждалих немає.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області (справа №182/3216/16-п) від 15.06.2016 року ОСОБА_3 було визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (том 1, а.с.9).

Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Власником автомобіля Lexus GS300, державний номерний знак НОМЕР_3 , яким керувала ОСОБА_3 на момент зазначеної ДТП є ОСОБА_2 .

Цивільно-правова відповідальність Відповідача була зареєстрована у ЗАО «СГ» «ТАС».

29.08.2016 року згідно балансової довідки ПАТ КБ «Приватбанк» від 25.10.2016 року позивач отримала страхове відшкодування від ЗАО «СГ» «ТАС» за полісом АІ/4623369 від 30.04.2015 року винного в ДТП транспортного засобу в розмірі 48288,52 грн.

Відповідно до Висновку №694 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення величини матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу в наслідок ДТП, величина матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ - автомобіля Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 , пошкодженого в результаті ДТП 03.06.2016 року в цінах на час виконання цього дослідження, становить 86838,72 грн.

Актом виконаних робіт №1478 та №1784 СТО ТОВ НВО «Трубосталь» доводиться, що вартість виконаних ремонтних робіт становить 6900,00 грн., вартість запчастин згідно товарного чеку ПП ОСОБА_4 №10/1 від 10.09.2016 року та накладної СПД ОСОБА_5 №375 від 12.08.2016 року становить 80657,00 грн., витрати на фарбування автомобіля згідно заявки на проведення ТО та ТР ФОП ОСОБА_6 від 01.09.2016 року в розмірі 4310,00 грн., витрати на проведення комп`ютерної діагностики та дефектації автомобіля згідно товарних чеків ФОП ОСОБА_7 №00133 від 13.06.2016 року та ФОП ОСОБА_8 №00396 від 04.08.2016 року в розмірі 405,00 грн., а також вартість проведеного експертного дослідження в розмірі 1300,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку, згідно зі ст. 1194 ЦК України, відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування, виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди в межах суми страхового відшкодування.

Згідно із п. 9.4 ст. 9 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

За таких обставин, суд вважає доведеним факт завдання позивачу майнової шкоди в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Однак, позивач у заяві про збільшення позовних вимог просила стягнути солідарно з відповідачів на її користь суму майнової шкоди у розмірі 85790,61 грн. посилаючись на те, що висновком №694 експертного авто товарознавчого дослідження зауважено, що в автомобілі Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 можливі несправності, додаткові дефекти внутрішньої задньої, правої бічної конструкції кузову, ходової частини задньої, систем електрообладнання, безпеки керування , комфорту та ін., доступ до яких обмежений і виявлення яких та наявність є вірогідним при дефектуванні, ремонті автомобіля на спеціалізованій СТО, яка б мала належний рівень кваліфікації спеціалістів, тобто, експерт додав, що при детальнішому огляді можуть виникнути дефекти, які попередньо виявити неможливо, що свідчить про те, що він не виключав можливість проявлення прихованих дефектів. Дійсно, при експлуатації автомобіля позивачем після відновлювального ремонту на СТО ТОВ НВО «Трубосталь» виявилися додаткові дефекти у вигляді пошкодження випускних колекторів та несправної роботи каталізаторів, причиною яких стало пошкодження вихлопних труб після удару в задню частину автомобіля позивача. Відповідно до рахунку-фактури ТОВ «Арена Сервіс, Лтд» №Н300000303 від 05.04.2017 року вартість відновлювального ремонту по усуненню додаткових дефектів становить 40507,13 грн. Отже, загальний розмір матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок ДТП, яка дорівнює реальним витратам позивача на відновлення автомобіля Lexus GS350, державний номерний знак НОМЕР_2 , становить 134079,13 грн.

Згідно із висновком № 694 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу, складеного 24 червня 2016 року судовим експертом Печериця Г.В. встановлено наступне:

- ринкова вартість, на період до моменту пригоди КТЗ автомобіля «Lexus GS350», реєстраційний номер: НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 , пошкодженого в результаті ДТП 03.06.2016 року, на момент його огляду 13.06.2016 року, становить: 1230305,95 грн.

- вартість відновлювального ремонту, необхідного КТЗ автомобілю «Lexus GS350», реєстраційний номер: НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 , пошкодженого в результаті ДТП 03.06.2016 року, в цінах на час виконання цього дослідження, становить: 67373,73 грн.

- вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу необхідного КТЗ автомобілю автомобіля «Lexus GS350», реєстраційний номер: НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 , пошкодженого в результаті ДТП 03.06.2016 року, в цінах на час виконання цього дослідження, становить: 67373,73 грн.

- величина матеріального збитку, заподіяного власнику КТЗ - автомобілю автомобіля «Lexus GS350», реєстраційний номер: НОМЕР_7 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_6 , який належить ОСОБА_1 , пошкодженого в результаті ДТП 03.06.2016 року, в цінах на час виконання цього дослідження, становить: 86838,72 грн.

Згідно із висновком експерта № 4203/4204-18, складеного 19 листопада 2018 року судовими експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Полуницьким В.І., Телятніковим С.М. на підставі ухвали суду про призначення судової експертизи:

- на досліджуваному автомобілі «Lexus GS350», реєстраційний номер: НОМЕР_7 пошкодження геометрії випускних колекторів відсутні;

- через причини наведені в дослідній частині висновку питання про те «Яка вартість відновлювального ремонту зазначених дефектів» і «Яка величина матеріального збитку, заподіяного власнику автомобілю «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 , пошкодженого в результаті ДТП 03.06.2016 року не вирішувалась.

В ході огляду експертом встановлено, що на досліджуваному автомобілі «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 пошкодження геометрії випускних колекторів відсутні. При візуальному огляді визначається, що кузов автомобіля пофарбовано в чорний колір. На автомобілі будь які ушкодження, пов`язані з деформаційними формозмінами кузову і пошкодженнями лакофарбового покриття відсутні. Дослідженнями визначено, що на автомобілі «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 пошкодження геометрії випускних колекторів відсутні. З урахуванням наведеного питання про те «Яка вартість відновлювального ремонту зазначених дефектів» і «Яка величина матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 , пошкодженого в результаті ДТП 03.06.2016 року, внаслідок проведення відновлювального ремонту зазначених дефектів в цінах на час виконання експертного дослідження» позбавлені технічного сенсу і не вирішувались.

Згідно із висновком експерта № 4394/4395-19, складеного 07 лютого 2020 року судовими експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Хабло С.А., Кравченко О.Г. на підставі ухвали суду про призначення судової експертизи:

- станом на момент огляду автомобіля «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 , який проводився 04.02.2020, пошкодження геометрії випускних колекторів автомобіля «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 , відсутні;

- в зв`язку з тим що автомобіль «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 за результатами технічного огляду 04.02.2020 відновлений (додаток №1, фото таблиця №1), відповідно вимогам (3,п.8.5) і (4,п.7.2), експертом автотоварознавцем надається повідомлення про неможливість надати відповідь на друге і третє питання ухвали (Яка вартість відновлювального ремонту зазначених дефектів? Яка величина матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 , пошкодженого в результаті ДТП 03.06.2016 року, внаслідок проведення відновлювального ремонту зазначених дефектів і цінах на час виконання експертного дослідження?).

Не погодившись з висновком судового експерта № 4394/4395-19, складеного 07 лютого 2020 року судовими експертами Дніпропетровського науково-дослідного інституту судових експертиз Хабло С.А., Кравченко О.Г., представник позивача заявив клопотання про призначення повторної судової комплексної інженерно-технічної та авто товарознавчої експертизи автомобіля марки «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 . Ухвалою від 14.04.2021 року ббуло задоволено клопотання представника позивача про призначення повторної судової комплексної інженерно-технічної та авто товарознавчої експертизи автомобіля марки «Lexus GS350», реєстраційний номер НОМЕР_7 . Однак, 05.05.2021 року на адресу суду від Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист про залишення ухвали без виконання. В якому зазначено, що на даний час попередня оплата за проведення експертизи не здійснена, то у відповідності з п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 №53/5, ухвала залишається без виконання, а надані на дослідження матеріали повертаються на адресу суду.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Враховуючи наведене, суд вважає не обґрунтованими вимоги позивача щодо збільшення позовних вимог. Тому в цій частині позовних вимог слід відмовити за недоведеністю.

Що стосується цивільної відповідальності ОСОБА_2 , як власника транспортного засобу Lexus GS300, державний номерний знак НОМЕР_3 , суд зазначає наступне.

Суд не може погодитися із такими доводами позивача, оскільки виходячи із положень статей 1166, 1167, 1187, 1190 ЦК України підстави для цивільної відповідальності відповідача ОСОБА_2 перед позивачем лише через те, що відповідач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу, відсутні.

За загальними правилами, тягар цивільної відповідальності у таких випадках має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля, чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор і т. ін.).

Отже, законодавством передбачено, що володіння джерелом підвищеної небезпеки транспортним засобом, це його експлуатація.

Відповідно до п.п. 4 - 6, 16 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»:

Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини (п. 4).

Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену небезпеку завдання шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність, пов`язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (п. 5).

Цивільно-правова відповідальність за шкоду, завдану діяльністю, що є джерелом підвищеної небезпеки, настає у разі її цілеспрямованості (наприклад, використання транспортних засобів за їх цільовим призначенням).

Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (п. 6).

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Отже, відповідальність у випадках передбачених ч. 2 ст. 1187 ЦК України має нести винна у завданні шкоди особа, якою є водій автомобіля чи особа, яка на відповідній правовій підставі керувала автомобілем та з вини якої сталась ДТП. Тобто, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

З аналізу приписів ч. 2 ст. 1187 ЦК України також вбачається, що законодавець вирізняє спеціального суб`єкта - особу, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом і не ототожнює такого суб`єкта з особою, яка є юридичним власником цього транспортного засобу (особою, за якою зареєстровано право власності на транспортний засіб).

Як вбачається з норм ч. 2 ст. 1187 ЦК України особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом може бути: власник, орендар, підрядник, тощо, що свідчить про те, що законом не встановлено вичерпного переліку таких осіб, але у будь-якої з цих осіб виникне обов`язок відшкодування шкоди лише у випадку володіння транспортним засобом та наявності причинного зв`язку між володінням транспортним засобом та завданою шкодою. Отже, володілець транспортного засобу та власник транспортного засобу не є тотожними юридичними поняттями.

Згідно із частинами третьою, четвертою статті 1187 ЦК України особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов`язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Пунктом 2.2. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, передбачено, що власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Пунктом 2.13. Право на керування транспортними засобами особам може бути надано: автомобілями, колісними тракторами, самохідними машинами, сільськогосподарською технікою, іншими механізмами, які експлуатуються на вулично-дорожній мережі, всіх типів (категорії В1, В, С1, С), за винятком автобусів, трамваїв і тролейбусів, - з 18-річного віку.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Постановою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15.06.2016 року про адміністративне правопорушення, ОСОБА_3 , визнано винною у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 гривень 00 копійок.

Отже, наявних правових підстав для покладення на відповідачів солідарного обов`язку з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, судом не встановлено, а саме матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, які підтверджують обставини неправомірного заволодіння ОСОБА_3 автомобілем Lexus GS300, державний номерний знак НОМЕР_3 , за умови, що за фактом дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.06.2016 року, працівниками Нікопольського ВП ГУНП в Дніпропетровській області, які прибули на місце пригоди, був складений протокол про адміністративне правопорушення, однак даних про управління відповідачем ОСОБА_3 транспортним засобом без посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб ці матеріали не містять.

Таким чином з ОСОБА_3 на користь позивачки підлягають стягненню матеріальні збитки у розмірі 45283 грн. 48 коп.

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Положеннями статті 11 ЦК України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно із ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Абзац другий частини третьої статті 23 ЦК України, у якому вжитий термін «інші обставини, які мають істотне значення», саме тому і не визначає повний перелік цих обставин, що вони можуть різнитися залежно від ситуації кожного потерпілого, особливості якої він доводить суду. Обсяг немайнових втрат потерпілого є відкритим, і в кожному конкретному випадку може бути доповнений обставиною, яка впливає на формування розміру грошового відшкодування цих втрат.

Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати.

Згідно із ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.

Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01,§ 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року).

Суд має врахувати характер та обсяг заподіяних позивачу моральних і фізичних страждань, ступінь вини відповідача у кожному конкретному випадку, а також інші обставини, зокрема, характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.

Враховуючи глибину душевних страждань потерпілої завданих пошкодженням її автомобіля, поведінку заподіювача шкоди, яка не відшкодувала завданих збитків з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку, що відшкодуванню позивачці підлягає моральна шкода, завдана в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 10000 грн., яка має бути стягнута на її користь з ОСОБА_3 .

За змістом ч.ч. 1,3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Так, 25.10.2016 року позивачем було укладено договір про надання юридичних послуг з ФОП ОСОБА_10 . При цьому, позивачем надано акт приймання-передачі наданих послуг від 07.11.2016 року та довіреність, проте, не надано доказів на підтвердження оплати наданих юридичних послуг. Відтак, витрати ОСОБА_1 на правову допомогу в розмірі 2 000,00 грн. документально не підтвердженні, отже, не підлягають відшкодуванню за рахунок ОСОБА_3 .

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 78, 81, 259, 265, 273 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - не відомий) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 45 283,48 грн. (сорок п`ять тисяч двісті вісімдесят три грн. 48 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - не відомий) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (РНОКПП НОМЕР_8 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн. (десять тисяч грн. 00 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП - не відомий) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_8 ) судовий збір у розмірі 1102 грн. 40 коп. (одна тисяча сто дві грн. 40 коп.).

В іншому відмовити.

Заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.12.2016 року у справі № 182/6150/16-ц скасувати після набуття рішенням чинності.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева