Справа № 703/844/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

17 лютого 2026 року м. Сміла

Суддя Смілянського міськрайонного суду Черкаської області Волосовський В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту, проживання однією сім`єю із спадкодавцем, -

встановив:

12 лютого 2026 року до суду надійшла заява ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій заявник просить встановити факт його спільного проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме встановити факт його спільного проживання однією сім`єю разом із матір`ю своєї колишньої дружини ОСОБА_2 , яку заявник просить залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи - ОСОБА_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з червня 2012 року до дня смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В порядку автоматизованого розподілу справ між суддями заяву передано на розгляд судді Волосовському В.В.

Вивчивши зміст поданої заяви з доданими до неї документами, суд приходить до таких висновків.

Згідно із частиною першою статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

За змістом частин першої-другої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Таким чином, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується із наступним вирішенням спору про право.

У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 (провадження № 14-567цс18) зроблено висновок, що «у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.

Також слід зазначити, що пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Таким чином, процесуальний закон передбачає умови, за яких у окремому провадженні можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, зокрема: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; встановлення факту не пов`язано із вирішенням спору про право.

У разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

В поданій до суду заяві ОСОБА_1 просить встановити юридичний факт його спільного проживання із своєю тещею - ОСОБА_3 (остання доводиться матір`ю колишньої дружини заявника - ОСОБА_2 , яку заявник просить залучити до участі у справі в якості заінтересованої особи), за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з червня 2012 року до дня смерті останньої, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Узагальнені доводи наведені заявником у поданій ним заяві про встановлення факту, що має юридичне значення зводяться до того, що після смерті його тещі ОСОБА_3 відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно після смерті ОСОБА_3 успадкувала донька останньої - ОСОБА_2 , яка є колишньою дружиною заявника та на її ім`я приватним нотаріусом Черкаського районного нотаріального округу Леус Н.В. 21 березня 2023 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Водночас, на переконання заявника, він також прийняв спадщину після смерті тещі ОСОБА_3 , в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки до дня її смерті постійно проживав з нею за вищевказаною адресою, та не подавав заяви про відмову від спадщини. Право на спадкування обґрунтовує також наявністю обставин, що свідчать про його участь власною працею та грошовими коштами в утриманні та покращенні майна, що входить до складу спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 та тим, що за життя спадкодавця він ніс значні фінансові витрати по її утриманню.

Таким чином, заявник звернувся до суду з метою встановлення даного факту для подальшої реалізації своїх спадкових прав як спадкоємця четвертої черги по закону, зокрема з метою наступного вирішення питання про право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3 .

Відтак, встановлення факту проживання зі спадкодавцем безпосередньо пов`язано з набуттям заявником ОСОБА_1 права на спадщину, до складу якої в силу ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, що впливатиме також на права й обов`язки іншого спадкоємця - ОСОБА_2 .

Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20) вказав, що визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне. Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.

Як роз`яснено в пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, що в свою чергу передбачає встановлення наявності інших спадкоємців на вказане спадкове майно, у зв`язку з чим встановлення такого факту не може здійснюватися в порядку окремого провадження.

Ураховуючи наведене, визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.

Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 22.04.2020 року у справі №200/14136/17 (провадження № 61-15965св19), а саме зазначено, що суд не може розглядати справу в порядку окремого провадження, якщо із заяви вбачається спір про право.

Спір про право це формально визнана суперечність між суб`єктами цивільного права, що виникла за фактом порушення або оспорювання суб`єктивних прав однією стороною цивільних правовідносин іншою і потребує врегулювання самими сторонами або вирішення судом (постанова КГС ВС у справі №922/1174/20).

Відповідно до частини четвертої статті 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо із заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заявнику слід відмовити у відкритті провадження за заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, поданої в порядку окремого провадження, оскільки встановлення такого факту впливає на права та обов`язки інших спадкоємців та породжує спір про право, тобто встановлення вказаного факту безпосередньо пов`язано з виникненням у заявника права на отримання та оформлення спадщини, а тому саме виникнення такого права передбачає спір який має бути розглянутий в порядку позовного провадження, у зв`язку з вищенаведеним в даному випадку вбачається спір про право, що свою чергу виключає розгляд вказаної заяви в порядку окремого провадження.

Крім того, суд роз`яснює заявнику його право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.

Керуючись пунктом першим Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», статтями 260, 293, 315, 353, 354 ЦПК України,

постановив:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - ОСОБА_2 , про встановлення факту, проживання однією сім`єю із спадкодавцем.

Роз`яснити заявнику про право на звернення до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.В. Волосовський