справа № 619/1046/26
провадження № 2-з/619/3/26
Ухвала

19 лютого 2026 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області у складі: головуючого судді Нечипоренко І.М., за участю секретаря судового засідання Міщенко О.О., розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви по справі №619/1046/26.

Питання, що вирішується ухвалою.

ОСОБА_1 , у інтересах якої діє представник адвокат Працевитий Г.О., 19.02.2026 у системі «Електронний суд» звернулася до суду з заявою про забезпечення позову до подачі позовної заяви. У обґрунтування заяви зазначено, що ОСОБА_1 має намір подати позов до Акціонерного товариства «Сенс Банк» (правонаступника АТ «Альфа-Банк»), за участю третіх осіб - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни та приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабанова Віталія Валерійовича - про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскаржуваний виконавчий напис №7638 від 21.09.2021 року вчинений щодо стягнення з заявниці заборгованості за кредитним договором №500845000 від 26.02.2021 року у розмірі 38422,43 грн. На його підставі було відкрито виконавче провадження №67256325, яке в подальшому передано іншому приватному виконавцю. У межах цього провадження накладено арешт на всі банківські рахунки заявниці та здійснюються регулярні відрахування коштів на користь кредитора. На час підготовки позовної заяви тривають дії з примусового виконання виконавчого напису. Для належного обґрунтування позову заявнику необхідно отримати додаткові документи від приватного виконавця та нотаріуса, що потребує часу. Водночас існує реальна загроза повного стягнення спірної суми до моменту розгляду справи судом та перерахування коштів кредитору, що може істотно ускладнити або унеможливити ефективний захист і поновлення порушених прав заявника. У разі незупинення стягнення існує ризик фактичного виконання спірного виконавчого напису до вирішення спору по суті, що призведе до втрати заявником доступу до власних коштів, у тому числі заробітної плати, та створить перешкоди для реального виконання можливого рішення суду про задоволення позову. З огляду на викладене, заявниця вважає необхідним вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису до вирішення спору по суті, оскільки невжиття таких заходів може призвести до істотного порушення її прав та ускладнити їх подальше поновлення.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Суд, перевіривши заяву та матеріали справи, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як роз`яснено у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову, є мотивована заява будь-кого з осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів забезпечення позову.

Згідно зі ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову, що допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивачки, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України встановлено перелік видів забезпечення позову. Зокрема, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.02.2020 в справі №381/4019/18 зазначила, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом у залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як слідує з заяви про забезпечення позову, заявниця просить суд забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом №7638 від 21.09.2021 до розгляду справи по суті, оскільки на підставі цього напису вже ведеться виконавче провадження, арештовано рахунки та здійснюються відрахування на користь кредитора. Без зупинення стягнення спірна сума може бути стягнена до розгляду справи, що ускладнить або зробить неможливим захист її прав, тому зупинення стягнення є необхідним для забезпечення ефективного розгляду позову.

Суд, оцінюючи доводи заявниці, врахував зв`язок запропонованих заходів із предметом майбутнього позову та ймовірність утруднення або неможливості виконання рішення суду без їх застосування. Виходячи з цього, суд вважає, що обставини, наведені у заяві, достатні для обґрунтованого припущення, що відсутність заходів забезпечення може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

До того ж, заходи забезпечення позову не є вирішенням справи по суті позовних вимог, їх не можна розцінювати як порушення права власності на майно, так як ці заходи є тимчасовими, обумовленими наявністю спору та спрямованими на забезпечення прав та інтересів не лише учасників справи, а й інших осіб і поширюються на час розгляду справи, а в разі вирішення спору між сторонами можуть бути скасовані.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним забезпечити позов шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса №7638 від 21.09.2021, на підставі якого відкрито виконавче провадження №67256325, з метою захисту законних інтересів позивачки на той випадок, коли невжиття заходів забезпечення позову, у разі його задоволення, може потягнути за собою безпідставне стягнення коштів.

Згідно з ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

постановив:

Заяву про забезпечення позову задовольнити.

Зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 67256325, яке перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Шабанова Віталія Валерійовича, на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазонової Олени Миколаївни № 7638 від 21.09.2021, про стягнення з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю ТОВ «Альфа-Банк» (ТОВ «Сенс Банк») заборгованості в сумі 38422,43 грн.

Роз`яснити заявниці необхідність протягом десяти днів, з дня постановлення ухвали про забезпечення позову, пред`явити до суду відповідний позов.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити до відома сторонам.

Приватному виконавцю виконавчого округу Харківської області Шабанову Віталію Валерійовичу направити ухвалу для негайного виконання та для вжиття відповідних заходів.

Роз`яснити, що особи, винні у невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, установлену законом.

Ухвалу про забезпечення позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до Харківського апеляційного суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І. М. Нечипоренко