Дата документу 17.02.2026 Справа № 335/2181/25
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 335/2181/25
Провадження №22-ц/807/149/26
Головуючий в 1-й інстанції Макаров В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2026 року місто Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідачаКухаря С.В.
суддів:Подліянової Г.С., Онищенка Е.А.,
секретарВолчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білицького Євгена Миколайовича на рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2025 року, ухвалене у м. Запоріжжі (повний текст рішення складено 20 серпня 2025 року) у справі за позовом Національного університету «Запорізька політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг,-

В С Т А Н О В И В:

У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, посилаючись на те, що 19.04.2022 між Національним університетом «Запорізька політехніка» (далі позивач) та ОСОБА_1 (далі - відповідач) укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти № 2575. Невід`ємним додатком до нього є Договір № 2415/АСП-Д/21-2 про надання освітніх послуг (далі - Договір), що передбачає фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги. 26.04.2022 Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 129-С відповідача було зараховано з 01.09.2022 на 1 курс аспірантури на денну форму навчання спеціальність 081 «Право». 22.08.2022 Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 360-С було внесено зміни до наказу від 26.04.2022 № 129-С щодо переведення відповідача на спеціальність 052 «Політологія». 15.07.2024 відповідача Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 396-С «Про особовий склад аспірантури» відраховано з університету у зв`язку з порушенням умов договору. Позивач зазначає, що відповідно до ст. 46 Закону України «Про вищу освіту» здобувач може бути відрахований із закладу за порушення умов договору. У разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених договором, сторони несуть відповідальність відповідно до закону (п. 15 Договору). Згідно з п. 18.6 Договору він розривається (припиняється), зокрема в разі систематичного порушення або невиконання однією із сторін умов Договору. В свою чергу, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч. 4 ст. 631 ЦК України). На момент подання позовної заяви у відповідача наявна заборгованість по оплаті за навчання в сумі 46305,69 грн., яка залишається непогашеною, тому позивач просить стягнути на його користь дану заборгованість, а також витрати на сплату судового збору у розмірі 3028,00 гривень.

Рішенням Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2025 року, позов Національного університету «Запорізька політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Національного університету «Запорізька політехніка» заборгованість по оплаті за навчання у розмірі 46305,69 грн. та судові витрати зі сплатою судового збору у розмірі 3028,00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білицького Євгена Миколайовича подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволені вимог позову у повному обсязі.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що позов у справі подано неуповноваженою особою, а документи, що надані на підтвердження повноважень представника є недостатніми. У травні 2022 року ОСОБА_1 виїхав закордон і більше в Україну не повертався, останній не проходив навчання у Національному Університеті «Запорізька політехніка», йому не було надано освітніх послуг, а тому у відповідача відсутній обов`язок, що сплати вартості таких послуг.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу Національний університет «Запорізька політехніка» зазначає, що під час розгляду справи судом першої інстанції надано належну правову оцінку правовідносинам, що склалися між сторонами у справі, з`ясовано їх правову природу та як наслідок винесено обґрунтоване та законне рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та необґрунтованими.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга на рішення суду підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 19.04.2022 між Національним університетом «Запорізька політехніка» та ОСОБА_1 укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти № 2575.

Невід`ємним додатком до нього є Договір № 2415/АСП-Д/21-2 про надання освітніх послуг, що передбачає фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги.

26.04.2022 Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 129-С відповідача було зараховано з 01.09.2022 на 1 курс аспірантури на денну форму навчання спеціальність 081 «Право».

22.08.2022 Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 360-С було внесено зміни до наказу від 26.04.2022 № 129-С щодо переведення відповідача на спеціальність 052 «Політологія».

15.07.2024 відповідача Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 396-С «Про особовий склад аспірантури» відраховано з університету у зв`язку з порушенням умов договору.

Відповідно до Повідомлення НУ «Запорізька політехніка», ОСОБА_1 має заборгованість оплаті за навчання в сумі 46305,69 грн.

Відповідно до п. 13 Договору, сторони передбачали, що у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених договором, сторони несуть відповідальність відповідно до закону.

Згідно з п. 18.6 Договору, договір припиняється (розривається) за рішенням суду в разі порушення або невиконання однією із сторін умов договору.

Задовольняючи вимоги позову, суд першої інстанції виходив з того, що сума заборгованості за Договором відповідачем не сплачена та матеріали справи не містять доказів того, що відповідачем було вжито заходи по погашенню заборгованості, а тому позовні вимоги НУ «Запорізька політехніка» про стягнення з відповідача суми заборгованості загальним розміром 46305,69 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст. 3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст. 525-526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 901, 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

19.04.2022 між Національним університетом «Запорізька політехніка» та ОСОБА_1 укладено Договір про навчання у закладі вищої освіти № 2575 за спеціальністю 081 «Право», форма здобуття освіти «денна».

Невід`ємним додатком до нього є Договір № 2415/АСП-Д/21-22 про надання освітніх послуг, що передбачає фінансові зобов`язання щодо оплати освітньої послуги «Здобуття вищої освіти доктора наук зі спеціальності 081 «Право»».

Невиконання зобов`язань за вказаним договором та додатком до нього з боку ОСОБА_1 є підставою позову щодо стягнення заборгованості за надані послуги.

26.04.2022 Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 129-С відповідача було зараховано з 01.09.2022 на 1 курс аспірантури на денну форму навчання спеціальність 081 «Право».

Відповідно до копії закордонного паспорту ОСОБА_1 НОМЕР_1 , останній виїхав з території України 11.05.2022 року і не повертався до останнього часу.

22.08.2022 Наказом НУ «Запорізька політехніка» № 360-С було внесено зміни до наказу від 26.04.2022 № 129-С щодо переведення відповідача на спеціальність 052 «Політологія».

Відповідно до ч.6 ст. 46 Закону України «Про вищу освіту», порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, а також порядок надання їм академічної відпустки визначаються положенням, затвердженим центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки. Поновлення та переведення здобувачів вищої освіти здійснюється з урахуванням вимог до вступників на відповідні освітні програми.

Відповідно до п.1, 6 Розділу ІV Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення осіб, які навчаються у закладах вищої освіти, та надання їм академічної відпустки, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України

07 лютого 2024 року № 134, здобувачі вищої освіти на підставі особистої заяви можуть бути переведені: з однієї освітньої програми на іншу; з однієї форми здобуття вищої освіти на іншу; з одного джерела фінансування на інше; з одного закладу вищої освіти до іншого із збереженням місця державного замовлення. Здобувачі вищої освіти, які навчаються за кошти фізичних (юридичних) осіб, переводяться за згодою особи, яка взяла на себе такі фінансові зобов`язання, з внесенням відповідних змін до договору про навчання між закладом вищої освіти та фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу, укладеному відповідно до частини шістнадцятої статті 44 Закону України «Про вищу освіту». Наказ про переведення здобувача вищої освіти на іншу освітню програму та/або форму здобуття освіти, та/або джерело фінансування, видається після укладання відповідно до частини шістнадцятої статті 44 Закону України «Про вищу освіту» договору про навчання між закладом вищої освіти та вступником, а також договору про навчання між закладом вищої освіти з фізичною (юридичною) особою, яка замовляє платну освітню послугу (у випадку переведення на навчання за кошти такої особи).

Доказів звернення відповідача до позивача із заявою про переведення на іншу спеціальність матеріали справи не містять.

Доказів укладання договору про надання освітніх послуг за спеціальністю 052 «Політологія» із визначенням вартості оплати за навчання саме за цією спеціальністю позивачем не надано.

Відповідачем заперечується будь-яка участь в освітньому процесі, так і отримання освітніх послуг від відповідача у період з 2022 року по 2024 рік на підставі Договору про навчання у закладі вищої освіти № 2575 від 19.04.2022 року, він вказує на те, що з моменту виїзду з України, ще до початку учбового процесу, жодного разу в Україну не повертався і жодних зв`язків з позивачем не мав і позивачем не надано доказів на спростування таких заперечень.

Згідно з ст. 12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Таким чином, позивачем не доведено належними та достовірними доказами наявність правових підстав для стягнення заборгованості за надані відповідачу освітні послуги за спеціальністю 052 «Політологія», як і не доведено взагалі факту надання освітніх послуг за спеціальністю 081 «Право».

Позивач не надав доказів надання будь-яких освітніх послуг відповідачеві, посилання на навчання відповідача в «онлайн» режимі, не підтверджено взагалі жодними доками, навіть не доведено, що відповідач був повідомлений про можливість такого навчання, і про конкретні Інтернет платформи за якими він таке навчання міг проходити.

Відповідно до наданих позивачем суду апеляційного інстанції відомостей обліку успішності на жодне оцінювання ОСОБА_1 не з`явився, про що є відмітка у цих же відомостях. Жодних даних щодо підстав переводу з семестру в семестр відповідача, за факту його неявки на жодне оцінювання, матеріали справи не містять. Жодних доказів відвідування відповідачем в будь-якому режимі, будь-якого заняття, екзамену, заліку, лекції тощо позивачем не надано, враховуючи, що він зарахований був на денну форму навчання (а.с. 10). Не надано жодних доказів спілкування в ході навчання в будь-якому режимі відповідача з деканом, куратором, викладачем чи іншими особами навчального закладу.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення вимог позову, оскільки на переконання колегії суддів лише факт підписання договору про надання послуг з навчання, не є достатньою підставою для стягнення коштів з отримувача послуг, які не були надані.

Зважуючи на викладене, доводи апеляційної скарги знайшли своє підтвердження, апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог позову.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Білицького Євгена Миколайовича задовольнити.

Рішення Вознесенівського районного суду м. Запоріжжя від 20 серпня 2025 року у цій справі скасувати. Ухвалити нову постанову наступного змісту.

У задоволенні вимог позову Національного університету «Запорізька політехніка» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором про надання послуг відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 19 лютого 2026 року.

Судді: С. В. Кухар

Г. С. Подліянова

Е.А. Онищенко