Провадження № 2/686/1582/26
20 січня 2026 року м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області
у складі: головуючої судді - Хараджі Н.В.,
при секретарі судових засідань - Козуляк І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Хмельницькому цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» подану та підписану представником Усенко Михайлом Ігоровичем до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернулося в суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між Акціонерним товариством «БАНК ФОРВАРД» та ОСОБА_1 було укладено ряд кредитних договорів, зокрема кредитний договір №300023021 від 14.07.2022 року, кредитний договір №200275224 від 24.06.2020 року та кредитний договір № 300023537 від 27.07.2022 року , відповідно до умов яких Відповідачу було відкрито рахунок, надано кредит, а Відповідач зобов`язався повернути кредит та сплачувати плату за користування кредитом відповідно до умов цих Договорів.
Банк свої зобов`язання за кредитними договорами виконав у повному обсязі, а сааме перерахував грошові кошти в обсязі та у строк визначеними умовами кредитних договорів шляхом перерахування в безготівковій формі на Рахунок Позичальника, що підтверджується виписками за кредитними договорами
25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги
Згідно вищевказаного Договору, та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал» набуло статусу Нового Кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які являлись боржниками АТ «БАНК ФОРВАРД»,
включно і до ОСОБА_1 за кредитним договором №300023021 від 14.07.2022 року, за кредитним договором № 200275224 від 24.06.2020 року та кредитним договором № 300023537 від 27.07.2022 року.
Оскільки відповідач у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитними договорами, позивач змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.06.2025 року, головуючим суддею визначено суддю Хараджу Н.В.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23.06.2025 року, прийнято та відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.07.2025 року продовжено строк підготовчого провадження.
24 вересня 2025 року на адресу суду через підсистему «Електронний Суд» надійшла заява від представника позивача про уточнення позовних вимог. Згідно якої представник позивача уточнив в описовій частині позову розмір заборгованості та зазначив, що заборгованість за комісією за кредитним договором №300023537 від 27.07.2022 року у розмірі 0,00 грн. та заборгованість за відсотками за кредитним договором №200275224 від 24.06.2020 року в розмірі 27 051,83 грн., в іншій частині позову без змін.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 24.09.2025 року прийнято до розгляду заяву представника позивача про уточнення позовних вимог.
Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25.11.2025 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті.
В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з тим, на адресу суду надіслав заяву у якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги задовольнити та проти винесення заочного рішення не заперечив.
Відповідач в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із зворотною відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», відзиву відповідач до суду не подала та про причини своєї неявки суд не повідомила.
Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція, викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б).
Таким чином, відповідач, враховуючи положення ст. ст. 128, 130 ЦПК України, вважається таким, що повідомлений належним чином про дату, час та місце судового засідання.
Крім того, відповідач повідомлялась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, про що свідчить скріншот наявний в матеріалах справи.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки представник позивача та відповідач не з`явилися до зали судового засідання.
Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2)відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3)відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів з ухваленням заочного рішення.
Дослідивши докази і письмові пояснення, що викладені у заявах по суті справи, суд прийшов до такого висновку.
Судом встановлено, що 24.06.2020 року ОСОБА_1 підписала Заяву (оферта) № №200275224, у п. 1 якої запропонував АТ «Банк Форвард» на умовах, викладених в Заяві, Умовах надання та обслуговування платіжних карток АТ «Банк Форвард», зазначених в інформаційному блоці Заяви, та Тарифах за платіжними картками фізичних осіб Банку, укласти з ним Договір про надання та використання платіжної картки, в рамках якого випустити на його ім`я платіжну картку, відкрити на його ім`я поточний рахунок, для здійснення операцій за Рахунком Картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на Рахунку Картки, встановити йому ліміт.
Відповідно до Інформаційного блоку заяви (оферти) найменування продукту Кредитна картка Коко Кард MasterCard Noname, рахунок картки: НОМЕР_1 , ставка по ліміту: 48% річних, валюта рахунку Картки: гривня, тарифний план: Коко Кард (Кредитний картка).
На підставі вказаної Заяви (Оферти) №200275224 ОСОБА_1 24.06.2020 року було видано платіжну картку № НОМЕР_1 .
24.06.2020 року ОСОБА_1 підписала опитувальник клієнта-фізичної особи, паспорт споживчого кредиту (продукт Кредитна картка Коко Кард MasterCard Noname), заяву про відкриття поточного рахунку .
Як убачається зі змісту виписки по особовому рахунку позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувалась.
Відповідно до п. 1.1 та 1.2 розділу 3 кредитного договору позичальник просить банк відкрити рахунок, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за Угодою та надати йому кредит шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового перерахування з рахунку згідно з дорученням клієнта, викладеним у п. 3 даної Заяви.
Згідно з п. 3.1 та 3.2 розділу 3 кредитного договору в дату оформлення реструктуризації позичальник просить перерахувати в безготівковому порядку з рахунку на рахунки споживчих кредитів суму кредиту та в день надходження на рахунки споживчих кредитів суми грошових коштів в безготівковому порядку списати з рахунків споживчих кредитів наявну в нього заборгованість по первісним кредитним договорам на дату такого списання і направити її на погашення такої заборгованості.
Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з усіма його істотними умовами та її була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Як убачається зі змісту виписки по особовому рахунку позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувалась.
Відповідно до п. 1.1 та 1.2 розділу 3 кредитного договору позичальник просить банк відкрити рахунок, що буде використовуватись для надання, повернення та обліку кредитних коштів та заборгованості за Угодою та надати йому кредит шляхом зарахування суми кредиту на рахунок та її подальшого безготівкового перерахування з рахунку згідно з дорученням клієнта, викладеним у п. 3 даної Заяви.
Згідно з п. 3.1 та 3.2 розділу 3 кредитного договору в дату оформлення реструктуризації позичальник просить перерахувати в безготівковому порядку з рахунку на рахунки споживчих кредитів суму кредиту та в день надходження на рахунки споживчих кредитів суми грошових коштів в безготівковому порядку списати з рахунків споживчих кредитів наявну в нього заборгованість по первісним кредитним договорам на дату такого списання і направити її на погашення такої заборгованості.
Підписанням договору відповідач підтвердила, що вона ознайомилась з усіма його істотними умовами та її була надана вся інформація, передбачена вимогами чинного законодавства.
Як убачається зі змісту виписки по особовому рахунку позивач надав відповідачу кредитні кошти, якими відповідач користувалась.
25.07.2024 року АТ «БАНК ФОРВАРД» та ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит- Капітал», керуючись главою 47 ЦК України, уклали Договір №GL1N426202/1 про відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Банк Форвард» відступає ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» належні йому, а ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» набуває права вимоги до позичальників та/або заставодавців, зазначених у Додатку №1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами та/або договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно з реєстром у Додатку №1 до цього Договору. Новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Згідно з п. 2 Договору новий кредитор (ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал») в день укладення цього Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі коштів, відповідно до п. 4 цього Договору, набуває всі права кредитора за Основними договорами.
Відповідно до п. 4 Договору, сторони погодили, що за відступлення прав вимоги за Основними договорами, відповідно до цього Договору Новий кредитор сплачує Банку грошові кошти у сумі 70 122 419, грн. (ціна договору). Загальна ціна активів, що входять до складу лоту, за результатами відкритих торгів (аукціону), переможцем яких став Новий кредитор, та яка підлягає сплаті Новим кредитором за результатами зазначених відкритих торгів, складає 70 122 419,74 грн. без ПДВ.
Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому відповідно до вимог ст. 12, 229 ЦПК України ці докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.
Відповідно до статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом (частина четверта статті 203 ЦК України).
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
На підставі ст. 526, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Однак в порушення зазначених вище норм закону та умов кредитного договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та допустив заборгованість.
Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.
Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне) виконання.
Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Статтею 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Разом з тим, відповідно до ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.
Судом встановлено, що АТ «Банк Форвард» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги до ряду боржників, в тому числі і до відповідача ОСОБА_1 .
Договір факторингу №GL1N426202/1 укладений 25.07.2024 між АТ «Банк Форвард» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», є дійсним та чинним, відомостей про те, що він оскаржувався в судовому порядку відсутні.
Відтак, суд погоджується з ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», як до нового кредитора, права вимоги до ОСОБА_1 за вищевказаними кредитними договорами.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач в односторонньому порядку припинила виконувати умови, укладені у вищевказаних кредитних договорах, що призвело до виникнення заборгованості.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано альтернативного розрахунку заборгованості за кредитним договором, а також даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитними договорами у добровільному порядку. Крім того, суду не надано беззаперечних, належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобов`язання, відповідно до статті 617 ЦК України.
Відтак, судом встановлено, що відповідач отримав на умовах кредитного договору грошові кошти, проте зобов`язань за вищевказаним договором не виконував ні перед первісним кредитором, ні перед новим кредитором, чим порушив права останнього та внаслідок чого утворилася заборгованість.
За таких обставин суд вважає, що відповідач допустив порушення взятих на себе зобов`язань, не виконавши свого обов`язку щодо повернення кредитних коштів та відсотків за користування такими коштами.
Відтак, позовні вимоги слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 300023021 від 14.07.2022 року, кредитним договором № 200275224 від 24.06.2020 року та кредитним договором № 300023537 від 27.07.2022 року в розмірі 161179,91 грн.
Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Таким чином, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2422,40 грн судового збору.
Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.
Згідно з ч. 8ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Із матеріалів справи убачається, що на підставі договору про надання правничої допомоги № 0206 від 02.06.2025 укладеного між АБ «Апологет» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», адвоката Усенко М.І., який діє згідно свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 2093 від 29.08.2012 та ордера серія ВС №1374343 від 02.06.2025 уповноважено здійснювати представництво та захист прав і законних інтересів ТОВ «ФК «Кредит-капітал» у справі про стягнення заборгованості з боржника ОСОБА_1 .
Під час вирішення питання про стягнення витрат на професійну правову допомогу, суд враховує висновок Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц у постанові від 19.02.2020, згідно якого, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Важливими є також висновки у постановах Верховного Суду у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19, де визначено, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та не співрозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Керуючись ст.ст. 2, 141, 259, 263-265, 268, 273, 280-282, 354 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги задовольнити частково.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 30 днів з дня його складення. Якщо повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, учасник справи має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така подана протягом 20 днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текс виготовлено 29.01.2026 року.

Суддя Хмельницького

міськрайонного суду Н.В. Хараджа