Справа № 86/1-08
Провадження № 22вк/801/1/2026
Головуючий у суді 1-ї інстанції
Доповідач:Копаничук С. Г.
УХВАЛА

19 лютого 2026 рокуСправа № 86/1-08м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі судді Копаничук С. Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Торговців нерухомістю V» від 06.06.2008 року у справі №86/1 -08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та клопотання про поновлення пропущеного строку для подання цієї заяви ,-

в с т а н о в и в :

16.02.2026 року до Вінницького апеляційного суду звернулась ОСОБА_1 із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Торговців нерухомістю V» від 06.06.2008 року, посилаючись на те, що 06.06.2008 року в АДРЕСА_1 постійно діючим третейським судом при асоціації «торговців нерухомістю - V» у складі судді Мельника Ю.М. було прийнято рішення по справі 86/1 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 05.06.2008 року дійсним. Позов задоволено повністю. Визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 05.06.2008 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно якого обєктом продажу є цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за АДРЕСА_2 . Визнано право власності за ОСОБА_2 на вищевказане нерухоме майно.

Також подала клопотання про поновлення пропущеного нею строку для подачі заяви про видачу виконавчого листа за рішенням третейського суду від 06.06.2008 року, посилаючись на існування у неї на той час важких особистих обставин, так як вона була вимушена виїхати на заробітки у РФ, де важко захворіла. Після повернення в Україну в 2010 році і до цього часу вимушена систематично лікуватися. Через вказані обставини, не могла займатися реєстрацією будинку, а тому вважає, що заява про видачу виконавчого листа не була подана нею з поважних причин.

Дослідивши наведені заявницею підстави для поновлення строку, апеляційний суд вважає, що у поновленні строку для подання заяви про видачу виконавчого листа за рішенням третейського суду від 06.06.2008 року необхідно відмовити, а заяву про видачу виконавчого листа залишити без розгляду, з огляду на таке.

Відповідно до ст.483 ЦПК України, питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду. Заява про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду подається до апеляційного суду за місцем проведення третейського розгляду протягом трьох років з дня прийняття рішення третейським судом. Заява, подана після закінчення строку, встановленого частиною другою цієї статті, залишається без розгляду.

Як вбачається з матеріалів справи, постійно діючий третейський суд при Асоціації «Торговців нерухомістю V» ,розташований по вул. Д. Нечая, 192 в м. Вінниці розглядав справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового будинку по АДРЕСА_2

Рішенням постійно діючого третейського суду при Асоціації «Торговців нерухомістю - V» від було задоволено позов і визнано дійсним договір купівлі- продажу нерухомого майна від 05.06.2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3 ,а саме - житлового будинку по АДРЕСА_2 , визнано за ОСОБА_2 право власності на вказаний будинок.

Відтак , з дня прийняття рішення третейським судом 06.06.2008 року починає відлік строк на подання заяви про видачу виконавчого листа про примусове виконання вищевказаного рішення, який закінчився у відповідний день третього від цієї дати року ,тобто, 06.06.2011 року.

Згідно ч.2 ст. 483 ЦПК України суд за клопотанням заявника може поновити пропущений строк на подання заяви про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду, якщо визнає причини його пропуску поважними.

Обговорюючи наведені заявницею причини пропуску нею строку звернення із заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання вищевказаного рішення ,апеляційний суд вважає їх неповажними .

Процесуальний строк для звернення до суду із заявою про видачу виконавчого листа про примусове виконання рішення третейського суду становив три роки , обчислювався з 06.06.2008 року і закінчувався 06.06.2011 року.

Докази того, що ОСОБА_1 і позивач у справі третейського суду - ОСОБА_2 є однією і тією ж особою в матеріалах заяви відсутні.

Перебування ОСОБА_1 поза межами України і її хвороба до 2010 року жодними доказами не підтверджена.

Надані ж ОСОБА_1 довідки сімейного лікаря ФОП ОСОБА_4 підтверджують її хворобу , перебування на лікуванні у санаторії та хворобливий стан під час вагітності лише у окремі періоди ,а саме : з 27.08.2010 року по 10 вересня 2010; з 01.10.2010 року по 12.10.2010 року; з 02.11.2010 року по 23.11.2010 року; з 01.02.2011 року по 01.03.2011 року; з 28.03.2011 року по 02.04.2011 року; з 02.08.2011 року по 09.09.2011 року . Тобто не вказують на безперервність обставин, що перешкоджали заявниці звернутись із даною заявою .

Захворювання мали переривчастий характер і не тривали безперервно протягом усього строку, встановленого законом для вчинення цієї процесуальної дії . Між зазначеними періодами лікування у заявниці існували значні проміжки часу, протягом яких доказів існування у неї об`єктивних перешкод для звернення до суду із відповідною заявою, суду не надано .

Окрім цього, саме на момент спливу трирічного строку у червні 2011 року, відсутні докази того, що ОСОБА_1 перебувала на лікуванні або була позбавлена можливості подати заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду. Таким чином, подані нею документи не підтверджують наявність поважних причин, що унеможливлювали її звернення до суду як протягом усього встановленого процесуальним законом строку ,так і по час її звернення у лютому 2026 року.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку з пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.12.2022 у справі № 990/102/22 також вказано, що пропуск строку звернення до суду через пасивну поведінку скаржника щодо реалізації процесуальних прав і небажання їх реалізувати в повній мірі в цьому випадку, не є поважною причиною пропуску такого строку.

Обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті власних інтересів (рішення Європейського суду з прав людини від 04.10.2001 у справі "Тойшлер проти Германії" (Тeuschler v. Germany).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України; та практику Суду як джерело права.

За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Олександр Шевченко проти України» від 26 квітня 2007 року та рішення у справі «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).

З урахуванням наведеного, суд ,розцінюючи наведені заявницею причини пропуску нею строку як неповажні ,вважає необхідним відмовити у поновленні пропущеного строку на подання заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду від 06.06.2008 року , а її заяву про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду залишити без розгляду.

Керуючись ст. 483 ,487 ЦПК України,

У х в а л и в :

У поновленні ОСОБА_1 пропущеного строку для подання заяви про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Торговців нерухомістю V» від 06.06.2008 року відмовити.

Заяву ОСОБА_1 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення постійно діючого третейського суду при Асоціації «Торговців нерухомістю V» від 06.06.2008 року у справі №86/1 -08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання дійсним договору купівлі-продажу залишити без розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у апеляційному порядку до Верховного Суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Вінницького

апеляційного суду С. Г. Копаничук