Провадження № 2-др/344/30/26
19 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:
головуючого-судді Польської М.В.,
секретаря судового засідання Соляник Т.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Васютин Ярослав Володимирович, до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.,-
В провадженні суду знаходилась цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Васютин Ярослав Володимирович, до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду від 29 січня 2026 року року позовні вимоги задоволено.
11.02.2026 року представник позивача подав до суду заяву, за змістом якої просив ухвалити додаткове рішення у даній справі та стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 8 000 грн. та судового збору в розмірі 605,60 грн. сплаченого позивачем за заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви.
Представник заявника у судове засідання не з`явився, подав суду заяву про розгляд заяви без їх участі та заяву задовольнити повністю.
Відповідач у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомив.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити додаткове рішення, з наступних підстав.
Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 10 жовтня 2025 року заяву адвоката Васютина Ярослава Володимировича, який діє в інтересах ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви задоволено. Зупинено стягнення у виконавчому провадженні №68629510 відкритому 11 лютого 2022 року на підставі виконавчого напису №7828 вчиненого 20 січня 2022 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем, про стягнення із ОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВО "ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК" заборгованості в розмірі 10 913,92 грн. 00 коп. Дана заява була оплачена судовим збором.
Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29 січня 2026 року позовну заяву ОСОБА_1 , інтереси якої представляє адвокат Васютин Ярослав Володимирович, до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимир Олександрович, Приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Кушнір Олег Вікторович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню задоволено. Визнано виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича від 20 січня 2022 року №7828 таким, що не підлягає виконанню. Стягнуто з Акціонерного товариства «Першій Український міжнародний банк, на користь ОСОБА_1 , судовий збір в сумі 1 211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок).
Відповідно до ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому суд вважає, що сплачений ОСОБА_1 судовий збір в розмірі та 605,60 грн. (за подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви) підлягає стягненню з відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 141 ЦПК України визначено розподіл судових витрат між сторонами та передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України)
Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Отже, можна зробити висновок, що ЦПК передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.
Аналогічна правова позиція була викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц.
При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19 та постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу.
Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо).
Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
За результатами розгляду даної цивільної справи представником позивача заявлено до стягнення витрати на правову допомогу в сумі 8 000 грн.
На підтвердження факту надання правничої допомоги надано представником позивача докази про надання професійної правничої допомоги: договір №322/2025 про надання професійної правничої допомоги від 08.10.2025 року, рахунок №01/322/2025 від 04.02.2026 року на суму 8 000 грн., та акт №01/322/2025 про надання послуг професійної правничої допомоги в розмірі 8 000 грн. від 05.02.2026 року.
Разом з тим, деяка частина послуг щодо витраченого часу і як наслідок понесених витрат є неспівмірна.
Враховуючи факт задоволення позовних вимог, співмірним розміром правничої допомоги, з урахуванням складності даної справи, реального часу надання правничої допомоги та обсягу необхідної до виконання роботи, беручи до уваги задекларовані в п. 6 ч. 3 ст. 2 ЦПК України і усталеній практиці у вищевказаних рішеннях ЄСПЛ принципи пропорційності, розумності і співмірності, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги про стягнення витрат на правову допомогу частково в розмірі 5 000 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 133, 135, 141, 263, 270, 354 ЦПК України, суд, -
Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Васютина Ярослава Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Додаткове рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Мирослава ПОЛЬСЬКА