Справа № 645/7619/25
Провадження № 2/645/604/26
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
19 лютого 2026 року м. Харків
Немишлянський районний суд м.Харкова у складі:
Головуючого судді Шарка О.П.
секретаря судових засідань - Мухіна В.А.
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харкові в порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення про стягнення аліментів,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить суд змінити спосіб і порядок виконання рішення Фрунзенського районного суду м.Харкова від 17 грудня 2024 року про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з твердої грошової суми у розмірі 3196 грн на частину заробітку платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму.
Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначала, що „26_09_2008 року вона уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 , який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову №2 Харківського управління юстиції, актовий запис №1506, і проживала з ним до жовтня 2014р., після чого розійшлись, 10 років все фінансово-матеріальне запезпечення дітей було на ній, відповідач ніяким чином не допомогав утримувати дітей. Діти його бачили пару разів на рік,по великим святам, коли були в гостях у його батьків. 17 грудня 2024 року Фрунзенським районним судом їх шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають синів; ОСОБА_3 2012 р.н та ОСОБА_4 , 2014 р.н., які після розлучення так і залишилися проживати з позивачем. На підставі рішення Фрунзенського районного суду від „17грудня 2024 р. відповідач зобов`язаний виплачувати на мою користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 )у розмірі 3196.00 грн щомісяця , починаючи з дня подання заяви до суду 11,06.2024 р і до її досягнення кожним з дітей повноліття повноліття- подальшою щорічною індексацією відповідно до закону. На даний час, відповідач, не зробив жодного платежу. Його заборгованість по аліментам станом на 1.09.2025р. складає 47 940.00 грн. З часу ухвалення рішення про стягнення аліментів розмір витрат на утримання синів значно зросли,стан дітей істотно погіршився були виявлені як нові захворювання так і розвинулись негативні наслідки існуючих. Погіршення стану після стягнення аліментів не носить короткостроковий характер, а потребує довготривалого лікування та підтримки протягом життя. Відповідач у серпні 2025 року вступив до лав ЗСУ, наразі має офіційний постійний дохід, можливість здійснювати допомогу в забезпеченні дітей.
У судове засідання позивач не з`явилася, повідомлялася про дату та час слухання справи своєчасно та належним чином, надала суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідач у судове засідання не з`явився, , причини неявки суд не повідомив про час та місце розгляду справи повідомлений заздалегідь і належним чином.
Відповідно до ч.3 ст.128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.
Згідно ч.5 ст.128 ЦПК України, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно.
Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК Україна, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасним існуванням умов, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ст.282 ЦПК України, за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 263 і 265 цього Кодексу, і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд.
Відповідно до ст.283 ЦПК України, відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що предявляється особі.
Ключовими принципами статті 6 є верховенство права та належне здійснення правосуддя. Ці принципи також є основоположними елементами права на справедливий суд.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів.
Статтею 16 ЦК встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Особа вільна у виборі способу способі захисту цивільних прав судом.
Судом встановлено, що сторони з „26_09_2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі,який було розірвано 17 грудня 2024 року рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова (справа 645/3423/24).
Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (свідоцтво про народження серія НОМЕР_2 ).
На підставі рішення Фрунзенського районного суду від „17грудня 2024 р. (справа 645/3423/24), задоволено позов ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення про стягнення аліментів, ухвалено, що відповідач зобов`язаний виплачувати на мою користь аліменти на утримання двох малолітніх дітей ( ОСОБА_3 та ОСОБА_4 )у розмірі 3196.00 грн щомісяця , починаючи з дня подання заяви до суду 11,06.2024 р і до її досягнення кожним з дітей повноліття повноліття- подальшою щорічною індексацією відповідно до закону.
Згідно копії розрахунку заборгованості за період з 11.06.2024 року по 30.08.2025 року та довідки від 01.09.2025 року Східним міжрегіональним управління юстиції Міністерства юстиції України відповідач не зробив жодного платежу. Його заборгованість по аліментам станом на 01.09.2025р. складає 47 940.00 грн.
Згідно з ч.1 ст.2 Закону України«Про охоронудитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч.2 ст.51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема ст.180 СК України, якою на батьків покладено обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.
Відповідно до ч.2 ст.183 СК Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.
При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.
Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).
Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.
Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.
Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.
Частиною першою ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку.
Позивач фактично просить змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на те, що стягувані з відповідача аліменти не покривають потреб дитини відповідного віку.
Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.
З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»).
З аналізу зазначених правових норм також вбачається, що при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, на користь якої сплачуються аліменти - отримувач аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зміну розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.
Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.
Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позивачем доведено підстави для задоволення позову, передбачених ст.192 СК України.
Крім того, у відповідності до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Враховуючи вищенаведене, суд при розгляді вимог позивача про зміну розміру аліментів враховує те, що після ухвалення попереднього рішення суду про стягнення аліментів змінився визначений положеннями Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів, відтак попередньо визначений судом розмір аліментів цим вимогам не відповідає, тому з вказаних підстав розмір та спосіб присуджених аліментів підлягає зміні.
На час розгляду справи судом, відповідачем не надано доказів, що свідчать про неможливість сплачувати аліменти на утримання дітей за зміненим способом та розміром.
У сукупності наведеного, суд вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів, у межах заявлених позивачкою позовних вимог в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня набрання рішенням законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.
Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів, у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Зміна способу стягнення аліментів призводить і до зміни розміру аліментів.
При цьому, в порядку п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача судові витрати, пов`язані з розглядом справи про стягнення аліментів.
Керуючись ст.ст.10, 84, 180-185, 192 СК України, ст.ст.5, 81, 141, 263-265, 353 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу і порядку виконання рішення про стягнення аліментів - задовольнити.
Змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на виконання заочного рішення Фрунзенського районного суду міста Харкова від 17 грудня 2024 року у справі №645/3423/24 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти в розмірі 3196, 00 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.06.2024 року - визначивши аліменти у частці від доходу ОСОБА_2 у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення кожною дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави в особі Державної судової адміністрації України, судовий збір у розмірі судовий збір у розмірі 1211 грн.20 коп..
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Харківського апеляційного суду через Немишлянський районний суд м.Харкова.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач: ОСОБА_1 Адреса: АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_3 , паспорт НОМЕР_4
Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6
Головуючий суддя