У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 609/882/25

2-др/609/3/26

19 лютого 2026 року Шумський районний суд Тернопільської області

в складі головуючого судді Катерняк О.М.

за участі: секретаря судового засідання Мацишиної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шумськ питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «ІВАШЕНЮКІВ» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебувала цивільна справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «ІВАШЕНЮКІВ» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі.

Ухвалою Шумського районного суду Тернопільської області від 05 лютого 2026 року прийнято відмову представника позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» Приходька І.С. від позовних вимог до ОСОБА_1 , Фермерського господарства «ІВАШЕНЮКІВ» про визнання відсутнім права оренди та визнання укладеною додаткової угоди про поновлення договору оренди землі. Провадження у даній цивільній справі закрито у зв`язку із відмовою позивача від таких вимог, тобто на підставі п.4 ч.1 ст.255 ЦПК України.

09 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника відповідачів Огненка В.Г., ФГ «Івашенюків» адвоката Ульченка Сергія Олександровича надійшли заяви про ухвалення додаткового рішення, а саме про стягнення із позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» на користь відповідачів ОСОБА_1 та Фермерського господарства «ІВАШЕНЮКІВ» витрат на професійну правничу допомогу, зокрема на користь ОСОБА_1 в сумі 15000 грн, на користь ФГ «ІВАШЕНЮКІВ» в сумі 12000 грн. У заявах представник відповідачів зазначає, що при ухваленні судом вищевказаного рішення не було вирішено питання про судові витрати на професійну правничу допомогу, яку відповідачі понесли при розгляді справи судом. Про стягнення судових витрат із позивача представником відповідачів було письмово заявлено у відповідних заявах від 26.12.2025 та повідомлено суд, що розрахунок витрат в суді першої інстанції із підтверджуючими документами буде надано протягом 5 днів після ухвалення судового рішення. Представник відповідачів у заяві про ухвалення додаткового рішення посилається на ч. 9 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

16 лютого 2026 року через підсистему «Електронний суд» від представника позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» Приходька І.С. надійшло заперечення на клопотання про ухвалення додаткового рішення. Проти вищевказаних розмірів витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 27000 грн заперечує, через її неадекватність (надмірність), вважаючи таку суму неспівмірною із складністю справи. Зазначає. що по правовій природі вказана справа є малозначною, враховуючи відсутність ціни позову та її нескладність, а також те, що позивач сам відмовився від позову й провадження на цій підставі закрито у першій інстанції. Відповідачі мають спільний комерційний інтерес, оскільки є сторонами (орендар та орендодавець) договору оренди землі, укладеного з порушенням переважного права позивача, згідно матеріалів справи. Клопоче про зменшення загального розміру витрат представника відповідачів на правничу допомогу по справі загалом до 1000 грн. Звертає увагу, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Сторони в судове засідання не з`явились, представник відповідача клопотав про розгляд питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у відсутності відповідачів та їх представника.

Позивач ТОВ «Західна агровиробнича компанія» явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про причини неявки суд не повідомили.

Судом на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд дійшов наступного висновку.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу (частини 1 та 2 ст. 133 ЦПК України).

Питання розподілу витрат у разі залишення позову без розгляду унормовано ст.142 ЦПК України.

Так, за змістом ч.3 ст.142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Згідно з ч.6 ст.142 ЦПК України, у випадках, встановлених частинами третьою - п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог ч.9 ст.141 цього Кодексу.

Згідно ч.9 ст.141 ЦПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Системний аналіз наведених норм дає підстави вважати, що у разі закриття провадження у справі вимоги відповідача про компенсацію здійснених ним витрат підлягають задоволенню у разі необґрунтованих дій позивача, або у випадках зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправомірних дій сторони.

Зловживання правами характеризуються умислом порушити порядок цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст.44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: 1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення; 2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями; 3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер; 4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою; 5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Таким чином, за змістом ч. 5 ст. 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідачу необхідно довести, а суду встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені у ході розгляду справи, та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету обмеження прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

Суд зауважує, що особі гарантується право на звернення до суду за захистом та право на позов. ЦПК України передбачає компенсацію здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, лише у випадку необґрунтованих дій позивача.

При цьому звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Такий правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 26 вересня 2018 року в справі №148/312/16-ц, від 30 червня 2022 року в справі №753/1625/21.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Європейський суд з прав людини дотримується позиції, що проявляти ініціативу щодо своєчасного розгляду справи повинен саме позивач.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі за відмовою позивача від позову це форма закінчення справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке його право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права.

Оцінка предмету заявленого позову, а відтак наявності підстав для захисту порушеного права позивача, про яке ним зазначається в позовній заяві, здійснюється судом, на розгляд якого передано спір, крізь призму оцінки спірних правовідносин та обставин (юридичних фактів), якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги (аналогічні висновки викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 19.09.2019 у справі № 924/831/17, від 28.11.2019 у справі № 910/8357/18, від 12.06.2020 у справі № 906/775/17, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18).

Наявність порушених, не визнаних або оспорених прав позивача, за захистом яких мало місце звернення до суду, та визначення осіб, якими такі права були порушені, встановлюється судом за наслідками розгляду справи по суті на підставі наданих сторонами доказів.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення з позивача ТОВ «Західна агровиробнича компанія» судових витрат на правову допомогу представник відповідачів ОСОБА_1 та ФГ «ІВАШЕНЮКІВ» у своїх заявах щодо вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не наводить доводів і доказів необґрунтованості дій позивача.

Суд зазначає, що подання позивачем заяви про відмову від позову на будь-якій стадії судового процесу без викладення мотивів вчинення даної процесуальної дії не може бути розцінено як необґрунтовані дії позивача, оскільки це його право, яке не містить обмежень у його реалізації. Під час розгляду справи судом не встановлено, що спір виник внаслідок неправильних дій позивача.

У своїй позовній заяві, поданій до суду 18 вересня 2025 року, позивач просить: Визнати укладеною додаткову угоду від 22.04.2025 до договору оренди землі від 20.09.2015 (з урахуванням змін та доповнень додатковою угодою) між Товариством з обмеженою відповідальністю «ЗАХІДНА АГРОВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ» та ОСОБА_1 в зазначеній позивачем редакції; Визнати відсутнім у Відповідача 2 Фермерського господарства «ІВАШЕНЮКІВ» права оренди земельної ділянки площею 2,4600 га, кадастровий номер :01:001:0258, яка розташована на території Темногаєцької сільської ради Шумського району Тернопільської області. В обґрунтування позову зазначає, що діями відповідача порушено його переважне право на поновлення договору оренди землі, зважаючи на те, що ТОВ «Західна агровиробнича компанія» належно виконувало свої обов`язки за договором оренди, в установлений договором строк повідомило орендодавця про намір скористатись переважним правом на укладення договору оренди на новий строк, а відтак товариство має право на поновлення договору оренди на підставі статті 33 Закону України «Про оренду землі».

Вчинені у процесі розгляду справи позивачем процесуальні дії, подання доказів, письмових пояснень, не суперечать положенням ЦПК України, які надають стороні право вчиняти дії з метою захисту своїх прав. Матеріали справи не містять даних про те, що судом визнавалися зловживанням процесуальними правами будь-які дії позивача.

Окрім того, суд зауважує, що розгляд даної справи, станом на час подання заяви представника позивача про відмову від позову, відбувався на стадії судового розгляду, проте суд ще не заслуховував пояснення сторін, не досліджував доказів, та не давав їм оцінку, що унеможливило здійснити судом оцінку обґрунтованості чи необґрунтованості позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відтак, за сукупністю наведених доводів, оскільки представником відповідачів не надано суду належних доказів на підтвердження того, що позивачем було допущено зловживання процесуальними правами або того, що спір виник внаслідок неправильних чи необґрунтованих дій сторони позивача, то у суду відсутні підстави для задоволення заяв представника відповідачів про стягнення з позивача понесених судових витрат по оплаті правової допомоги адвоката.

Керуючись ст.ст. 141, 142, 255, 260, 352-354 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні заяв представника відповідачів ОСОБА_1 та Фермерського господарства «ІВАШЕНЮКІВ» - адвоката Ульченка Сергія Олександровича щодо стягнення з позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Західна агровиробнича компанія» витрат на професійну правничу допомогу за представництво інтересів в суді першої інстанції в загальному розмірі 27000 грн - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду.

Повна ухвала суду складена 19 лютого 2026 року.

Суддя: Оксана КАТЕРНЯК