КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2026 року

м. Київ

провадження № 22-ц/824/1539/2026

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Євграфової Є. П. (суддя-доповідач),

суддів: Шкоріної О. І., Саліхова В. В.,

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Лодиги Марини Тарасівни, в інтересах ОСОБА_1 ,

на рішення Святошинського районного суду міста Києва у складі судді Горбенко Н. О.

від 07 листопада 2024 року

у цивільній справі № 172/734/24 Святошинського районного суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»

до ОСОБА_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2024 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором № 2802791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.01.2022 у розмірі 46 430,57 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 2802791 від 11.01.2022 про надання коштів на умовах строковості, зворотності, платності у розмірі 10 200,00 грн на строк 30 днів. За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 29653,85 % (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1,99 % в день. Тип процентної ставки - фіксована.

19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19102023, у відповідності до умов якого ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» передає ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» права вимоги до Боржників, вказаних у реєстрі боржників.

Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 19102023 від 19.10.2023 ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача у сумі 46 430,57 грн, з яких: 10 199,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 230,58 грн - сума заборгованості за процентами.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за вказаним кредитним договором, позивач просить стягнути з неї на свою користь заборгованість у загальному розмірі 46 430,57 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028,00 грн.

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором № 2802791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту від 11.01.2022 у розмірі 46 430 грн 57 коп., з яких: 10 199,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 230,58 грн - сума заборгованості за процентами.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 028 грн 00 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, адвокат Лодига Марина Тарасівна, в інтересах ОСОБА_1 , подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості за відсотками у розмірі 36 230,58 грн.

Вказує, що відповідно до умов договору № 2802791 від 11.01.2022 позичальник за цим договором взяв на себе обов`язок повернути кредитні кошти у строк 30 днів. Також за умовами договору № 2802791 від 11.01.2022 визначений обов`язок позичальника повернути кредиту розмірі 10 200 грн та сплатити проценти у розмірі 1,99 % від суми кредиту. Отже, сторони погодили строк дії кредитування у 30 днів. За таких умов Договору кредитор має право нараховувати відсотки за договором лише за 30 днів, починаючи з дня отримання кредитних коштів.

Апелянт посилається на пункти 91-93 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц у яких зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється.

Вказує, що відповідно до п. 1.3 Договору № 259 термін повернення кредиту визначено 12.02.2022 (30 днів з моменту отримання кредиту). Позивачем відповідно до частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надано доказів, що строк кредитування за договором № 2802791 від 11.01.2022 був пролонгований, а тому відсутні правові підстави для стягнення заборгованості за відсотками нарахованими поза строком дії кредитного договору, тобто більше ніж за 30 днів.

Зазначає, що стягненню підлягають лише відсотки у розмірі 6 089,40 грн розраховані, наступним чином: Щоденна сума відсотків: 10 200 грн * 1,99% = 10 200 грн * 0.0199 = 202.98 грн. Загальна сума відсотків за 30 днів: 202.98 грн/день * 30 днів = 6 089,40 грн.

Вважає, що судом першої інстанції вказані обставини не враховані та не застосовано до спірних правовідносин правові висновки, що містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12-ц, що призвело до винесення незаконно та необґрунтованого рішення.

Позивач своїм правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Отже розгляд даної справи здійснюється без повідомлення учасників справи.

Учасники справи належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги в порядку письмового провадження без виклику учасників справи, що підтверджується звітом про доставку копії ухвали про відкриття апеляційного провадження до електронного суду позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та представника відповідача адвоката Лодиги М. Т., в інтересах ОСОБА_1 ,

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла таких висновків.

Звертаючись до суду позивач вказував, що відповідачка має непогашену заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 46 430,57 грн, право вимоги за яким позивачем набуто за договором факторингу, відповідно до витягу з Реєстру боржників від 19.10.2023 до Договору факторингу №19102023, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло грошової вимоги до відповідача у сумі 46 430,57 грн, з яких: 10 199,99 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 36 230,58 грн - сума заборгованості за процентами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами було укладено кредитний договір в електронній формі, умови якого відповідач прийняла та підписала одноразовим ідентифікатором. Встановивши факт перерахування коштів позичальнику та подальшу бездіяльність відповідача щодо повернення кредиту, суд дійшов висновку про наявність прострочення зобов`язання. Суд констатував, що розрахунок заборгованості за основною сумою боргу та відсотками є обґрунтованим, доведеним та відповідає вимогам закону. Також суд зазначив, що відповідачем не було надано доказів на спростування проведеного позивачем розрахунку. На підставі статей 526, 610, 629 ЦК України суд визнав вимоги про стягнення 46 430,57 грн заборгованості такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Отримання позикових коштів, як і їх неповернення відповідачем не заперечується. Водночас відповідач заперечує розмір нарахованих позивачем відсотків.

Перевіряючи доводи скарги щодо обґрунтованості розміру стягнутих із відповідачки процентів за користування позиковими коштами, колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина перша статті 628 ЦК України).

Згідно з статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати. Невиконання обов`язків, встановлених договором, може відбуватися при: (1) розірванні договору за взаємною домовленістю сторін; (2) розірванні договору в судовому порядку; (3) відмові від договору в односторонньому порядку у випадках, передбачених договором та законом; (4) припинення зобов`язання на підставах, що містяться в Главі 50 ЦК України; (5) недійсності договору (нікчемності договору або визнання його недійсним на підставі рішення суду).

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).

Частиною 2 статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Нормою статті 639 ЦК України передбачено, що якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі.

Встановлено, що 19.10.2023 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір факторингу №19102023, відповідно до якого право вимоги заборгованості за договором № 2802791 від 11.01.2022 перейшло до позивача. Згідно з п. 1.2 договору факторингу та акту прийому-передачі реєстру боржників, Фактор набув усіх прав кредитора, включаючи право на одержання основного боргу та нарахованих процентів.

Встановлено, що 11.01.2022 між ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» та ОСОБА_1 було укладено договір № 2802791 про надання коштів на умовах споживчого кредиту на умовах строковості, зворотності, що підписаний відповідачем цифровим підписом - одноразовим ідентифікатором.

За змістом умов договору сторони погодили наступне.

Відповідно до п. 1.2 сума кредиту становить 10 200,00 грн.

Пунктом 1.3 узгоджено строк кредиту - 360 днів. Періодичність платежів - кожні 30 днів. Детальні терміни повернення кредиту та сплати процентів визначені у Таблиці обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної ставки за договором про споживчий кредит (Графік платежів), що є Додатком №1 до цього договору. Графік розраховується за зниженою процентною ставкою, виходячи з припущення, що Клієнт виконає обов`язки на умовах і у строки визначені в договорі.

Відповідно до п. 1.4 стандартна процентна ставка становить 1,99% в день і застосовується у межах строку кредиту, вказаного в п. 1.3

Знижена процентна ставка становить 1,99% в день.

Орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 29 653,85 річних (п. 1.5).

Орієнтована загальна вартість кредиту на дату укладення договору складає 83 272,80 грн.

Згідно п.п. 2.1. Договору, Товариство надає кредит у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної карти № НОМЕР_1 або іншої платіжної карти Клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту.

Відповідно до п.п. 2.4. Договору, кредит вважається наданим в день перерахування ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» суми кредиту (загального розміру) за реквізитами, згідно п. 2.1. Договору.

У п.п. 9.9. Кредитного договору відповідач підтвердила, що вона ознайомлена з усіма умовами Правил надання коштів у позику, в тому числі й на умовах фінансового кредиту ТОВ «ЛІНЕУРА УКРАЇНА» (далі - «Правила»), які розміщені на веб-сайті, повністю приймаючи умови Кредитного Договору, Відповідач підтверджує, що він повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися цих Правил.

Відповідно до Паспорту кредиту (а.с 11) строк кредиту становить 360 днів, сума кредиту - 10 200 грн, процентна ставка 1,99% в день; орієнтовна реальна річна процентна ставка становить 29 653,85 річних; орієнтована загальна вартість кредиту - 83 272,80 грн.

Розділом 5 паспорту кредиту Поверення кредиту передбачено, кількість платежів - 12, періодичність внесення - кожні 30 днів; розмір платежу: 11 платежів по 6 089,40 грн, останній 12 платіж - 16 289,40 грн, з них: 6 089,40 грн - проценти, 10 200 грн - кредит.

Аналогічний графік платежів узгоджено у Додатку №1 до договору (а.с. 13).

Колегія суддів відхиляє доводи апелянта про те, що строк кредитування становив 30 днів, а нарахування процентів після цієї дати є неправомірним, адже згідно з п. 1.3 Договору, Паспорта кредиту та Додатку № 1, сторони чітко погодили строк кредиту - 360 днів. Встановлена у цих же документах періодичність платежів (кожні 30 днів) є лише графіком поетапного погашення заборгованості та не змінює загального строку дії договору. Крім того, п. 1.4 Договору прямо передбачає застосування процентної ставки у розмірі 1,99% на день саме протягом усього строку кредиту, вказаного в п. 1.3.

Щодо посилань апелянта на статус внутрішньо переміщеної особи та положення ст. 9-2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», колегія суддів зазначає, що вказана норма обмежує загальну суму процентів для ВПО розміром нарахувань у межах строку кредиту за мінімальною ставкою.

У даній справі встановлено, що процентна ставка є фіксованою (1,99% на добу), а узгоджена сторонами загальна вартість кредиту згідно з Паспортом кредиту та Графіком платежів становить 83 272,80 грн. Оскільки заявлена позивачем до стягнення сума процентів у розмірі 36 230,58 грн нарахована за погодженою ставкою виключно в межах визначеного договором 360-денного строку та є значно меншою за сукупну вартість кредиту, передбачену умовами договору, підстави для висновку про порушення вимог ст. 9-2 вказаного Закону відсутні.

Таким чином, встановивши факт укладення кредитного договору, отримання відповідачем коштів та перехід права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», суд першої інстанції надав належну оцінку зібраним у справі доказам та дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову. Суд правильно визначив, що нарахування процентів проведено відповідно до умов, на які боржник погодилася при підписанні договору, а відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували розрахунок або підтверджували повернення коштів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів апелянта по суті спору та їх відображення в оскаржуваному судовому рішенні, питання вмотивованості висновків суду, колегія суддів виходить з того, що у справі, яка розглядається, сторонам надано мотивовану відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду першої інстанції.

Отже оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають встановленим обставинам, підстави для зміни чи скасування судового рішення та задоволення апеляційної скарги не встановлені.

Відповідно ст. 141 ЦПК України суд апеляційної інстанції, залишаючи рішення суду без змін, не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Лодиги Марини Тарасівни, в інтересах ОСОБА_1 , залишити без задоволення.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 07 листопада 2024 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Судді Є. П. Євграфова

О. І. Шкоріна

В. В. Саліхов