ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 529/209/25 Номер провадження 22-ц/814/503/26Головуючий у 1-й інстанції Петренко Л. Є. Доповідач ап. інст. Бутенко С. Б.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

Головуючого судді Бутенко С. Б.

Суддів Карпушина Г. Л., Обідіної О. І.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року, ухваленого в селищі Диканька під головуванням судді Петренко Л. Є.

у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит Капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У березні 2025 року представник ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» звернувся до суду з вказаним позовом, у якому, посилаючись на факт порушення відповідачем зобов`язань за кредитним договором, просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором № 102004167 від 01.01.2024 у розмірі 41 758,50 грн, а також 2 422,40 грн понесених по справі судових витрат.

Позов мотивовано тим, що 01.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 102004167, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 12 300 грн та зобов`язалася повернути його, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у термін, встановлений Договором, та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені Договором.

ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за договором виконало та перерахувало відповідачу грошові кошти в повному обсязі та у строк, визначений умовами договору, у свою чергу відповідач не виконала умов кредитного договору, внаслідок чого заборгованість відповідача становить 41 758,50 грн, а саме: заборгованість за тілом кредиту - 12 300 грн, заборгованість за процентами - 28 228,50 грн, заборгованість за комісією - 1 230 грн.

У подальшому між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 107-МЛ/Т від 26.04.2024, відповідно до якого до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором № 102004167 від 01.01.2024.

Позивачем було проведено роботу щодо досудового врегулювання спору шляхом направлення на адресу боржника претензії про погашення заборгованості, проте відповідачем вказані вимоги проігноровано, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з даним позовом.

Заочним рішенням Диканського районного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року позов ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за кредитним договором № 102004167 від 01.01.2024 в загальному розмірі 41 758,50 грн, з яких: 12 300 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу, 28 228,50 грн - сума заборгованості за процентами, 1 230 грн - заборгованість за комісією.

В порядку розподілу судових витрат стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2 422,40 грн.

Рішення суду мотивовано доведеністю факту укладення між сторонами кредитного договору, узгодження всіх його істотних умов та наявності підстав для стягнення з відповідача заборгованості у зв`язку з неналежним виконанням нею зобов`язань за кредитним договором.

Ухвалою Диканського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2025 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті заяви про перегляд заочного рішення у справі (а. с. 112).

У поданій до суду апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права та процесуального права, просить рішення суду скасувати, судові витрати по справі покласти на позивача.

Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на тому, що в межах визначеного договором строку 11.01.2024 в особистому кабінеті ТОВ «Мілоан» нею було здійснено платіж на погашення кредиту, проте кредитором при створенні платежу було вказано невірний номер договору, що вона змінити не могла.

Вказує, що позивач на виконання ухвали суду надав лише розрахунок заборгованості та вказав, що жодних платежів від неї не надходило, що не відповідає дійсності.

Зазначає, що після ухвалення рішення вона намагалася сформувати квитанцію з реквізитами оплати ТОВ «Мілоан», але дані отримувача були відсутні в квитанції, як їй потім пояснили в службі підтримки Приват24 з міркувань безпеки, конфіденційності та захисту персональних даних.

Вважає, що позивачем надано недостовірну інформацію про те, що на рахунок товариства не надходили кошти на погашення кредиту. При цьому вона внесла платіж у визначений договором строк, що виключає покладення на неї відповідальності.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів апеляційного суду, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали справи, дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою 1 розділу V ЦПК України.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (частина четверта статті 19, стаття 274 ЦПК України).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (частина перша статті 369 ЦПК України).

Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (частина тринадцята статті 7 ЦПК України).

Згідно частин першої, другої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374, статті 375 ЦПК України, за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

По справі встановлено, що 01.01.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 102004167, за умовами якого відповідачу було надано кредит на споживчі цілі у сумі 12 300 грн загальним строком на 105 днів з 01.01.2024, що складається із пільгового періоду у 15 днів - до 16.01.2024 та поточного періоду у 90 днів, який настає з дня наступного за днем завершення пільгового періоду і закінчується 15.04.2024 (дата остаточного погашення заборгованості).

При цьому підпунктами 1.5.1, 1.5.2, 1.5.3 пункту 1.5, пунктом 1.6 договору встановлено комісію за надання кредиту у розмірі 1 230 грн, що нараховується за ставкою 10% від суми кредиту одноразово, та проценти за користування кредитом протягом пільгового періоду - 2 767,50 грн, що нараховуються за ставкою 1,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом протягом пільгового періоду, та проценти за користування кредитом протягом поточного періоду - 25 461 грн, що нараховуються за стандартною (базовою) процентною ставкою 2,30% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом протягом поточного періоду.

Згідно підпунктів 2.2.2, 2.2.3 пункту 2.2 договору нарахування позикодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати, наступної за днем надання кредиту, по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування. Після спливу строку кредитування (з урахуванням пролонгацій) нарахування процентів за користування кредитом припиняється.

Вказаний договір укладено у формі електронного документу з використанням електронного підпису, що відповідає вимогам статей 627 628, 638, 639, 640, 1055, 207 ЦК України, статей 11, 12 Закону України «Про електронну комерцію» та відповідачем по справі не заперечується.

ТОВ «Мілоан» виконало свої зобов`язання, перерахувавши ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 12 300 грн на вказаний у договорі картковий рахунок № НОМЕР_1 , що підтверджується копією платіжного доручення № 79771392 від 01.11.2024 (а. с. 17).

Відповідно до Графіку платежів за договором про споживчий кредит (додаток № 1 до договору) (а. с. 14) платіж з повернення кредиту та сплати процентів мав бути внесений відповідачем 15.04.2024 на загальну суму 41 758,50 грн, із них сума кредиту 12 300 грн, комісія за надання кредиту - 1 230 грн, проценти - 28 228,50 грн, проте матеріали справи не містять належних та допустимих доказів виконання нею свого зобов`язання.

26.04.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» укладено договір відступлення прав вимоги № 107-МЛ/Т, Додатковою угодою № 1 від 04.02.2025 до якого внесено зміни до форми Реєстру боржників, за умовами якого ТОВ «Мілоан» передало (відступило) ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право вимоги відносно боржників ТОВ «Мілоан», у тому числі відносно боржника ОСОБА_1 за кредитним договором № 102004167 від 01.10.2024, що також підтверджується копією акту прийому-передачі реєстру боржників, копією платіжної інструкції № 1402 від 26.04.2024 та копією Витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 107-МЛ/Т від 26.04.2024 (а. с. 19-24, 25, 26).

Згідно Реєстру боржників до договору відступлення прав вимоги № 107-МЛ/Т від 26.04.2024, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» набуло право грошової вимоги до відповідача у сумі 41 758,50 грн, із яких 12 300 грн - заборгованість по тілу кредиту, 28 228,50 грн - заборгованість за процентами, 1 230 грн - заборгованість по комісії (а. с. 26 зворот).

Таким чином, позивач набув право вимоги до відповідача в порядку правонаступництва прав кредитора за спірним кредитним договором, недійсність якого в установленому порядку не встановлена.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з вимог статей 526, 530, 1054 ЦК України та обов`язку позичальника повернути кредит та сплатити проценти у порядку та в строки, встановлені кредитним договором, що відповідачем належним чином не виконано, тому позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, які відповідають встановленим фактичним обставинам справи, нормам права, які регулюють спірні правовідносини, та доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Позиція відповідача в апеляційній скарзі ґрунтується на запереченні факту існування заборгованості за кредитним договором, оскільки 11.01.2024 нею було сплачено кошти у погашення кредиту в розмірі 12 366 грн, на підтвердження чого вона надала відповідні квитанції.

Даючи оцінку наведеним доводам апелянта, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно частини третьої статті 12, частини першої, шостої статті 81 ЦПК України обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 78 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина перша статті 89 ЦПК України).

Поняття та загальний порядок виконання платіжних операцій в Україні визначає Закон України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 № 1591-IX, згідно якого ініціювання платіжної операції здійснюється шляхом: надання ініціатором платіжної інструкції надавачу платіжних послуг, в якому відкрито його рахунок; надання надавачем платіжних послуг з ініціювання платіжної операції платіжної інструкції платника надавачу платіжних послуг з обслуговування рахунку платника на підставі наданої платником цьому надавачу платіжних послуг з ініціювання платіжної операції згоди на ініціювання такої платіжної операції; надання платником платіжної інструкції та готівкових коштів для виконання платіжної операції, у тому числі за допомогою платіжного пристрою; використання користувачем платіжного інструменту для виконання платіжної операції; надання користувачем платіжної інструкції відповідному учаснику платіжної системи, у тому числі шляхом використання певного платіжного інструменту, в порядку, визначеному правилами цієї платіжної системи.

Відповідно до частини другої статті 40 вказаного Закону платіжна інструкція має містити інформацію, що дає змогу надавачу платіжних послуг ідентифікувати особу платника та отримувача за платіжною операцією, рахунки платника та отримувача, надавачів платіжних послуг платника та отримувача, суму платіжної операції та іншу інформацію (реквізити), необхідну для належного виконання платіжної операції.

Постановою Правління Національного банку від 29.07.2022 № 163 затверджено Інструкцію про безготівкові розрахунки в національній валюті користувачів платіжних послуг (далі Інструкція), яка визначає порядок ініціювання та виконання платіжних операцій за рахунками користувачів платіжних послуг (далі - користувач), які відкриті в надавачів платіжних послуг з обслуговування рахунку (далі - надавач платіжних послуг); обов`язкові реквізити платіжної інструкції, вимоги щодо їх заповнення; вимоги якої поширюються на ініціаторів, надавачів платіжних послуг і обов`язкові для виконання ними. .

Пунктом 37 Розділу ІІ Інструкції встановлено, що платіжна інструкція, оформлена платником в електронній або паперовій формі, повинна містити такі обов`язкові реквізити: 1) дату складання і номер; 2) унікальний ідентифікатор платника або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код платника та номер його рахунку; 3) найменування надавача платіжних послуг платника; 4) суму цифрами та словами; 5) призначення платежу; 6) підпис(и) платника; 7) унікальний ідентифікатор отримувача (або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код отримувача та номер його рахунку; 8) найменування надавача платіжних послуг отримувача.

Пунктом 40 Розділу ІІ Інструкції визначено, що платник має право ініціювати платіжну операцію за фактичного платника та/або на користь фактичного отримувача коштів шляхом надання платіжної інструкції надавачу платіжних послуг платника. Платіжна інструкція, крім обов`язкових реквізитів, визначених у пункті 37 розділу II цієї Інструкції, повинна містити: 1) унікальний ідентифікатор фактичного платника або найменування/ прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного платника та/або 2) унікальний ідентифікатор фактичного отримувача або найменування/прізвище, власне ім`я, по батькові (за наявності), код фактичного отримувача.

Відповідно до пункту 41 Розділу ІІ Інструкції платник заповнює реквізит «Призначення платежу» платіжної інструкції так, щоб надавати отримувачу коштів повну інформацію про платіж та документи, на підставі яких здійснюється платіжна операція. Повноту інформації визначає платник з урахуванням вимог законодавства України.

Надані відповідачем квитанції про сплату коштів у сумі 12 366 грн вказаним вимогам не відповідають та не є належними доказами у справі, оскільки платіжна інструкція № PJNRPYHW412725 від 11.01.2024 не містить назву та всі необхідні реквізити отримувача, призначенням платежу є переказ з картки на карту, а квитанція LiqPay ідентифікатора еквайра АТ КБ «ПриватБанк» від 11.01.2024 є доказом сплати заборгованості по кредиту № 9910072, який не є предметом спору у цій справі, відтак вказані докази не свідчать про належне виконання позичальником своїх зобов`язань та не підтверджують переказ коштів відповідачем на рахунок кредитора у погашення боргу за кредитним договором № 102004167 від 01.01.2024.

Відповідальність за правильність заповнення платіжної інструкції та відповідність інформації, зазначеної ним у платіжній інструкції, суті платіжної операції відповідно до умов договору несе платник, тому посилання відповідача на те, що при створенні платіжної інструкції 11.01.2024 кредитором було вказано невірний номер договору, не є обґрунтованими та відхиляються апеляційним судом.

Оскільки у даній справі відповідач не довела суду факт повернення кредитних коштів на умовах та у строки, встановлені договором, висновки суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та відповідають зазначеним нормам матеріального і процесуального права.

За вказаних обставин колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його скасування з наведених в апеляційній скарзі мотивів не встановлено, тому апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Диканського районного суду Полтавської області від 03 липня 2025 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку лише у випадках, встановлених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя С. Б. Бутенко

Судді Г. Л. Карпушин

О. І. Обідіна