справа № 235/1206/23
провадження № 2-ві/208/2/26
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд міста Кам`янського у складі:

головуючого судді Гречаної В.Г.,

за участі секретаря судового засідання Агеєвої В.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про відвід судді Подкопаєвої І.А. як головуючого судді по цивільній справі № 235/1206/23 за заявою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах і від імені ОСОБА_2 про закриття провадження у справі та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 подала до Заводського районного суду міста Кам`янського заяву про закриття провадження у справі та визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.02.2026 року справу № 235/1206/23 було розподілено судді Подкопаєвій І.А.. та передано в провадження судді - 05.02.2026 року.

10.02.2026 року суддею Подкопаєвою І.А. винесено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано термін для усунення виявлених судом недоліків заяви 10 днів з дня отримання ухвали.

З даної ухвали вбачається, що позивачу з метою усунення виявлених судом недоліків потрібно:

-надати позовну заяву, яка відповідає вимогам щодо змісту, визначеним у статті. 175 ЦПК України;

-надати докази сплати судового збору в повному обсязі за позовну вимогу немайнового характеру або у разі необхідності клопотання про звільнення (відстрочення, розстрочення) від сплати судового збору з урахуванням майнового стану позивача.

Копію даної ухвали ОСОБА_1 отримала особисто 13.02.2026 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи заявою (а.с. 32)

18.02.2026 року ОСОБА_1 , яка діє в інтересах і від імені ОСОБА_2 подала до суду заяву про відвід судді у справі № 235/1206/23.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.02.2026 року заяву про відвід судді № 235/1206/23 було розподілено судді Гречаній В.Г. та передано - 18.02.2026 року.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначає, що вона не погоджується з винесеною суддею Подкопаєвою І.А. ухвалою, оскільки, не зважаючи на свою не повну юридичну обізнаність, вона вважає, що подана нею заява відповідає вимогах чинного законодавства та безпідставно залишена суддею без руху. Окрім того, зазначає, що її заява прийнята Заводським районним судом міста Кам`янського 30.01.2026 року, а ухвала суддею винесена лише 10.02.2026 року, тобто лише на 12 день, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 185 ЦПК України.

Вважає, що якщо суддя на початку розгляду її заяви безпідставно перетворює її на позовну заяву та порушує норми процесуального законодавства, то це викликає у неї сумнів, що її вимоги будуть вирішені в передбачені законом строки, а не впродовж кількох років. Подальше її співробітництво із суддею Подкопаєвою І.А. вважає не можливим тому, що таке ставлення до неї, як позивача, викликає в неї підозру та недовіру в кваліфіковане правосуддя щодо її звернення.

Статтею 40 ЦПК України встановлений порядок вирішення заявленого відводу.

Відповідно до ч.7 ст.40 ЦПК України питання про відвід судді має бути розглянуто не пізніше двох днів із дня надходження заяви про відвід судді, а у випадку розгляду заяви про відвід суддею іншого суду - не пізніше десяти днів з дня надходження заяви про відвід судді.

Частиною 8 ст. 40 ЦПК України передбачено, що суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Вивчивши подану заяву та долучені до неї документи, а також матеріали цивільної справи № 235/1206/23, суд приходить до наступного висновку.

Виходячи з положень частини другої ст. 39 ЦПК України з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, судді, секретарю судового засідання, експерту, спеціалісту, перекладачу може бути заявлено відвід учасниками справи.

Відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з`ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Стаття 36 ЦПК України визначає підстави для відводу (самовідводу) судді, а саме: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Стаття 36 ЦПК України містить в собі вичерпний перелік підстав для відводу (самовідводу) судді.

Крім того, відповідно до вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання, не може бути підставою для відводу.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13 червня 2007 року «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі Гаусшильдт проти Данії , Мироненко і Мартиненко проти України зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі Гаусшильдт проти Данії вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі Мироненко і Мартиненко проти України). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі

У справі "П`єрсак проти Бельгії" Європейський суд з прав людини висловив позицію, згідно з якою, незважаючи на той факт, що безсторонність зазвичай означає відсутність упередженості, або, навпаки, її наявність може бути перевірено різноманітними способами провів розмежування між суб`єктивним підходом, який відображає особисте переконання громадянина у конкретній справі, та об`єктивним підходом, який визначає, чи були достатні гарантії, щоб виключити будь-які сумніви з цього приводу. Таким чином, на основі вищезазначеного, слід зробити висновок, що при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект.

Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі "Хаушильд проти Данії" зазначається, що Європейському суду з прав людини не потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.

Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, але якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу достатньо заяви сторони про сумнів в об`єктивному розгляді справи.

Між тим, дослідивши підстави для відводу головуючого судді Подкопаєвої І.А. у справі № 235/1206/23 суд приходить до висновку, що зміст заяви ОСОБА_1 про відвід головуючого судді не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України, а доводи заяви не вказують про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді, а лише свідчать про незгоду з прийнятим процесуальним рішенням при постановленні ухвали про залишення позовної заяви без руху, що, з точки зору закону, не може бути підставою для відводу судді.

З огляду на викладене та враховуючи викладені підстави для відводу у поданій заяві, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1 про відвід судді Заводського районного суду міста Кам`янського Подкопаєвої І.А. є необґрунтованою та безпідставною, оскільки не містить визначених процесуальним законодавством підстав для відводу судді.

На підставі викладеного, керуючись ст. 36-40 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах і від імені ОСОБА_2 про відвід судді Подкопаєвої І.А. як головуючого судді по цивільній справі № 235/1206/23 за заявою ОСОБА_1 про закриття провадження у справі та визнання виконавчого документу таким, що не відповідає дійсності - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Г. Гречана