"19" лютого 2026 р. Справа № 363/7545/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року суддя Вишгородського районного суду Київської області Чірков Г.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Ніка Воскресіння Гласс» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

встановив:

пред`явлену позовну заяву ухвалою суду від 23 грудня 2025 року залишено без руху, оскільки її подано без дотримання вимог ст. 175 та ст. 177 ЦПК України і встановлено для усунення недоліків строк не пізніше 10 днів з дня отримання цієї ухвали.

Копія вказаної ухвали направлялася поштою на адресу позивача 23 грудня 2025 року.

Як вбачається із трекінгу АТ «Укрпошта» №R31 копію вказаної ухвали суду ОСОБА_1 не отримав у зв`язку із закінченням терміну зберігання.

Крім того, 04 лютого 2026 року копію вказаної ухвали також направлено на електронну адресу позивача ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказану останнім у позові. Ухвалу про залишення позову без руху, відправлену на електронну пошту, ОСОБА_1 отримав того ж дня.

Відтак, у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175 та 177 ЦПК України не подано та недоліки не усунуто.

Зокрема, Згідно ч.ч. 1 і 2 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 і 4 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частинами 1-3 ст. 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується; 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази.

Згідно п.п. 2, 8-10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява серед іншого також повинна містити:

відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін;

перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи;

підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Відповідно до вимог ч.ч. 4 і 5 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Вказані вимоги при подачі позову в повній мірі не дотримано.

Так, суду не подано докази, які підтверджують відомості про особу позивача (копія паспорту тощо) та номер його РНОКПП.

Не подано суду й копії наказу відповідача про прийняття позивача на роботу на відповідній посаді.

Клопотання про витребування доказів - оскарженого наказу про звільнення з роботи від 09.06.2025 року № 9-к та довідки про фактично нараховану зарплату за період роботи з 2 по 9 червня 2025 року не містить посилання на обставини про вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Щодо сплати судового збору.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 910/4518/16 (провадження № 12-301гс18) зроблено правовий висновок щодо застосування пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» та реалізації особою права звільнення від сплати судового збору, відповідно до якого пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні під час розгляду таких справ в усіх судових інстанціях.

З урахуванням наведеного, позивач не звільняється від сплати судового збору у справі за заявленою ним позовною вимогою щодо виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Так само Закон України «Про судовий збір» не визначає пільг щодо сплати судового збору за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди у вказаній категорії справ.

Таким чином, при зверненні з указаним позовом позивач звільнений від сплати судового збору лише в частині вимог про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, а в іншій частині вимог судовий збір підлягає оплаті.

Зазначене ґрунтується на правовому висновку зробленому в постанові КЦС ВС від 17.06.2021 у справі № 725/5849/20.

За правилом пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, враховуючи викладене, суд доходить до висновку, що від сплати судового збору на всіх стадіях судового розгляду справи на підставі пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені позивачі виключно стосовно вимог про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Водночас, за подання позову із іншими, ніж ті, що зазначені позовними вимогами, позивач повинен здійснити сплату судового збору.

За таких обставин, позивачу, з огляду на положення наведених норм законів, необхідно сплатити судовий збір:

- в частині майнових вимог щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 1211,20 грн.;

- в частині майнових вимог щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 1211,20 грн.

Відтак, позивачу належало усунути вказані недоліки позовної заяви, шляхом подання:

- уточненого позову з викладенням обставин передбачених п.п. 2, 8-10 ч. 5 ст. 175 ЦПК України, в тому числі із зазначенням відомостей про наявність або відсутність електронного кабінету сторін;

- клопотання про витребування доказів із зазначенням обставин, передбачених п. 4 ч. 2 ст. 84 ЦПК України;

- я документів, які підтверджують відомості про особу позивача (копія паспорту тощо) та номер РНОКПП;

- наказу про прийняття позивача на роботу або клопотання про його витребування з дотримання вимог ст. 84 КПК України;

- документів про сплату судового збору в частині вказаних вище вимог.

Разом з тим, у встановлений судом строк позовну заяву, яка б відповідала вимогам статей 175, 177 ЦПК України не подано та недоліки не усунуто, що є підставою для її повернення.

Керуючись ст.ст. 185, 260 ЦПК України,

ухвалив:

позовну заяву визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для цього.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 15 днів з дня її підписання шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги.

Суддя