Справа № 199/7638/25
РІШЕННЯ

Іменем України

18.02.2026 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра

у складі: головуючого судді Авраменка А.М.,

при секретарі судового засідання Кріпаченко М.Д.,

за участю: представника заявника ОСОБА_1 ,

заявника ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу окремого провадження за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталія Дем`янівна, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами,

ВСТАНОВИВ:

02 червня 2025 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернулась заявник із вищевказаною заявою, в обґрунтування якої послалась на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла двоюрідна сестра заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , єдиним спадкоємцем за законом після якої є заявник. 16 травня 2025 року заявник звернулась до приватного нотаріуса ДМНО Іщенко Н.Д. задля оформлення своїх спадкових прав, однак постановою нотаріуса від тієї ж дати було відмовлено у вчинення нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину. Постанова мотивована не поданням заявником нотаріусу свідоцтва про народження батька спадкодавиці ОСОБА_4 , 1919 року народження. Посилаючись на те, що родинний зв`язок заявника та спадкодавиці підтверджується долученими до справи докази, сама спадкодавиця є дочкою дядька заявника ОСОБА_4 , який, в свою чергу, є рідним братом батька заявника ОСОБА_5 , заявник звернулась до суду із даною заявою окремого провадження, в якій просила суд встановити два факти родинного заявку, а саме, що нині померлі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 є рідними братами, а також, що заявник та ОСОБА_3 є двоюрідними сестрами.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 06 червня 2025 року заяву окремого провадження прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку призначено до судового розгляду. Цією ж ухвалою за клопотанням заявника витребувано докази.

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпра від 28 жовтня 2025 року витребувано докази.

В судовому засіданні заявник, її представник вимоги заяви окремого провадження підтримали, наполягали на задоволенні таких вимог з викладених у заяві підстав та обставин в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась, надіслала до суду заяви про розгляд справи за своєї відсутності та прийняття рішення суду на власний розсуд.

За таких обставин, керуючись нормами ст.ст.211, 223, 240, 294 ЦПК України, суд вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за наведеної явки учасників справи.

Вислухавши учасників справи, які з`явились в судове засідання та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , дочкою якого є ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями спадкових справ, зокрема, але не виключно, копіями свідоцтва про народження та паспорту останньої, копією свідоцтва про смерть, копією фото з місця поховання.

Єдиною спадкоємицею померлого ОСОБА_4 , яка прийняла спадщину, стала дочка спадкодавця ОСОБА_3 , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи.

ІНФОРМАЦІЯ_5 помер батько заявника ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджується копією матеріалів спадкової справи, копією свідоцтва про смерть, копією паспорту, свідоцтв про народження та укладення шлюбу заявника, копією архівної довідки, копією фото з місця поховання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією спадкової справи, зокрема, але не виключно, копією свідоцтва про смерть, копіями витягів з Державного реєстру актів цивільного стану.

26 листопада 2024 року заявник звернулась до приватного нотаріуса ДМНО Іщенко Н.Д. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як своєї двоюрідної сестри, оскільки батьки заявника та померлої спадкодавиці є рідними братами. При цьому відомості про наявність інших осіб, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , матеріали цивільної справи, зокрема копії матеріалів спадкової справи, відсутні, судом не встановлені, учасниками справи не зазначені. Також відсутні відомості про складення ОСОБА_3 заповіту, спадкового договору та/або договору довічного утримання. 15 травня 2025 року заявник через представника звернулась до того ж нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті двоюрідної сестри ОСОБА_3 , у відповідь на що приватний нотаріус своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 травня 2025 року відмовив у видачу відповідного свідоцтва заявнику. Постанова мотивована тим, що заявником не подано свідоцтво про народження ОСОБА_4 , з якого можна б було встановити спільних батьків з ОСОБА_5 , а отже і родинний зв`язок померлої спадкодавиці та заявника як двоюрідних сестер. Дані обставини підтверджуються копіями матеріалів спадкової справи.

Разом з тим, в ході розгляду справи по суті зі змісту поданих суду доказів, зокрема зі змісту наданих заявником фотокарток, на яких зображені батько заявника ОСОБА_5 та батько спадкодавиці ОСОБА_3 ОСОБА_4 , в тому числі і поруч та разом з іншими членами родини, написів на зворотах цих фотокарток, а також зі змісту фотографій місця поховання ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , які поховані на одному кладовищі поруч один з одним, враховуючі однакові прізвища та по батькові останніх, а також зміст нотаріально посвідчених заяв родичів заявника, судом встановлено, що батько заявника ОСОБА_5 та батько спадкодавиці ОСОБА_3 ОСОБА_4 є рідними братами, а відтак заявник та спадкодавиця ОСОБА_3 двоюрідними сестрами.

Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі Порядок).

Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір.

За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, до яких належать і справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

За змістом ст.ст.1216, 1217, 1258, 1265 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

Згідно ст.68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Аналогічні положення містить п.4.3 глави 10 розділу ІІ Порядку.

Положеннями п.4.4 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів державної реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин, а також документи, видані органами іноземних держав, які посвідчують такі факти.

В той же час, за змістом ст.ст.76, 89, 95, 294 ЦПК України при розгляду судом цивільної справи доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

За змістом ст.ст.76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному.

Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки.

Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 08 грудня 2021 року по справі №543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі №935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі №568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі №282/976/20, п.7 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення».

Стосовно обставин правовідносин учасників даної цивільної справи, то судом за наслідками розгляду справи на підставі аналізу змісту наявних у справі доказів, в першу чергу матеріалів спадкових справ, фотокарток, довідок, встановлено, що батько заявника та батько спадкодавиці заявника є рідними братами, а відтак заявник та сама спадкодавиця двоюрідними сестрами по батьківській лінії. За таких обставин, оскільки встановлення заявленого юридичного факту родинних відносин між фізичними особами необхідно заявнику для подальшого належного оформлення її спадкових прав, а саме для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не пов`язаність встановлення цих юридичних фактів із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити дані юридичні факти та підтвердити родинний зв`язок в позасудовому порядку (неможливість отримання свідоцтва про народження), суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення в повному обсязі.

Встановлюючи факт родинного зв`язку, суд враховує, що визначені п.4.4 глави 10 розділу ІІ Порядку документи є вичерпним переліком доказів, на підставі яких здійснюється підтвердження факту родинних відносин спадкоємців зі спадкодавцем, лише для нотаріусів, а не для суду, оскільки суд при розгляді і вирішенні справ використовує ширше коло джерел та засобів доказування, що вбачається зі змісту ст.ст.76, 89 ЦПК України.

У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст.124 Конституції України, ст.68 Закону України «Про нотаріат», п.п.4.1, 4.2 глави 10 розділу ІІ Порядку, ст.ст.1216, 1217, 1258, 1265 ЦК України, ст.ст.2, 4, 7, 19, 23, 76-81, 89, 95, 211, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 293, 294, 315-319, 352, 354, 355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву окремого провадження ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Іщенко Наталія Дем`янівна (адреса місцезнаходження: 49000, м. Дніпро, вул. Воскресенська, 4А/1), про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами задовольнити.

Встановити факт, що має юридичне значення, факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , є рідним братом ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Встановити факт, що має юридичне значення, факт родинних відносин між фізичними особами, а саме, що заявник ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , є двоюрідною сестрою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про смерть серія НОМЕР_2 від 06 листопада 2024 року).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення суду складено 18 лютого 2026 року.

Суддя А.М. Авраменко