Провадження № 2/161/631/26
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 лютого 2026 року м. Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді - Пахолюка А.М.

при секретарі Корнійчук А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» (далі - ТОВ «Факторинг Партнерс») звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.01.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № -32249, шляхом підписання електронним підписом відповідача, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 3000 грн., строк кредиту - 20 днів, відсоткова ставка за користування кредитом 1,95 % в день.

Первісний позикодавець належним чином виконав свої зобов`язання за договором, надавши позичальнику кредитні кошти у порядку, передбаченому умовами договору.

03.06.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 03-06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № -32249 від 03.01.2021 року, що укладений між ТОВ ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ОСОБА_1

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № -32249 від 03.01.2021 року.

18.02.2025 року ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № -32249 від 03.01.2021 року.

Зазначає, що станом на дату звернення до суду заборгованість відповідача по договору позики перед позивачем не сплачена і складає 27393,50 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 3000 грн., заборгованості за нарахованими процентами 24393,50 грн.

Крім того, 16.11.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № /3, за умовами якого, відповідач отримала поззику в розмірі 9000 грн., строком на 20 днів, за процентною ставкою 1,225 % від суми кредиту, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.

11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № /3.

10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № /3.

18.02.2025 року ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № /3.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № /3 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 137047,50 грн. з яких: 9000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 128047,50 грн. - заборгованість по відсотках.

Крім того, 08.01.2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 01001, за умовами якого, відповідач отримала позику в розмірі 3000 грн., строком на 30 днів, за процентною ставкою 950 % річних, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.

18.12.2023 року ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № 01001.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 01001 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 5342,40 грн. з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2342,40 грн. - заборгованість по відсотках.

Крім того, 22.12.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3383691, за умовами якого, відповідач отримала кредит в розмірі 10000 грн., строком на 360 днів, за процентною ставкою 1,90 % від суми кредиту, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.

28.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 28072021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3383691.

23.05.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3383691.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 3383691 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 30140 грн. з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 20140 грн. - заборгованість по відсотках.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з ОСОБА_1 загальну заборгованість за кредитними договорами в розмірі 199923,40 грн., та понесені судові витрати по справі.

Ухвалою суду від 09 грудня 2025 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження.

Представник позивача до судового засідання подав суду заяву про слухання справи у його відсутності, просить суд позов задовольнити. Не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлялася про день, час та місце розгляду справи. Відзиву та будь-яких заяв, клопотань про розгляд справи без її участі на адресу суду не надходило.

Суд вважає за можливе слухати справу у відсутності сторін по наявним матеріалам справи.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст. 526, 527, 530, 611, 651, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановленим договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з частиною 12 статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Непогашення відповідачем заборгованості перед банком за кредитним договором свідчить про порушення ним його умов, а також вимог ст. 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобов`язань.

Стаття 1050 ЦК України встановлює, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що 03.01.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ОСОБА_1 укладено Договір позики № -32249, шляхом підписання електронним підписом відповідача, за умовами якого відповідачу надано кредит в розмірі 3000 грн., строк кредиту - 20 днів, відсоткова ставка за користування кредитом 1,95 % в день.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 3000 грн., відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 28.04.2025 року.

Отже, судом встановлено, що первісний позикодавець свої зобов`язання за договором позики № -32249 виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.

03.06.2021 року між ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір факторингу № 03-06/21, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» відступило ТОВ «Вердикт Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за договором № -32249 від 03.01.2021 року, що укладений між ТОВ ТОВ «ФК «Інкасо фінанс» та ОСОБА_1

10.01.2023 року ТОВ «Вердикт Капітал» та ТОВ «Коллект Центр» уклали договір факторингу № 10-01/2023, відповідно до умов якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило ТОВ «Коллект Центр» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № -32249 від 03.01.2021 року.

18.02.2025 року ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № -32249 від 03.01.2021 року.

У порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконала, та у зв`язку із цим, у останньої утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 27393,50 грн., яка складається з заборгованості за основним зобов`язанням 3000 грн., заборгованості за нарахованими процентами 24393,50 грн.

Однак, суд не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Судом встановлено, що відповідно до Договору позики № -32249 від 03.01.2021 року визначено, зокрема, строк позики - 20 днів.

Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 23.01.2021 року.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому з 24.01.2021 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за договором позики, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором позики у розмірі 1170 грн. за період з 03.01.2021 року по 23.01.2021 року (3000 грн. х 1,95 % (процентна ставка) : 100% = 58,50 грн. х 20 днів = 1170 грн.).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за договором № -32249 від 03.01.2021 року в розмірі 4170 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000 грн., заборгованості за відсотками 1170 грн.

Крім того, судом встановлено, що 16.11.2020 року між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 укладено договір позики № /3, за умовами якого, відповідач отримала позику в розмірі 9000 грн., строком на 20 днів, за процентною ставкою 1,225 % від суми кредиту, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Інфінанс» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 9000 грн., відповідно до умов укладеного договору, що підтверджується довідкою про перерахування коштів від ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 17.01.2025 року.

Отже, судом встановлено, що первісний позикодавець свої зобов`язання за договором позики № /3 виконав в повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.

11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір № 11-02/22, відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № /3.

10.01.2023 року між ТзОВ «Вердикт Капітал» та ТзОВ «Коллект Центр» було укладено договір № 10-01/2023, відповідно до якого ТзОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТзОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором позики № /3.

18.02.2025 року ТОВ «Коллект Центр» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18-02/25, відповідно до умов якого ТОВ «Коллект Центр» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № /3.

У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором № /3 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 137047,50 грн. з яких: 9000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 128047,50 грн. - заборгованість по відсотках.

Однак, суд не погоджується з розрахунком суми відсотків, наданим позивачем, з огляду на наступне.

Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором.

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12.

Судом встановлено, що відповідно до Договору позики № /3 від 16.11.2020 року визначено, зокрема, строк позики - 20 днів.

Тобто, у даному випадку, нарахування передбачених договором процентів можливе лише до 05.12.2020 року.

Враховуючи правову позицію Верховного Суду, суд вважає, що право позивача нараховувати передбачені договором проценти за договором припинилося після спливу визначеного договором строку кредитування, а тому з 06.12.2020 року позивач не мав права нараховувати передбачені договором проценти за договором позики, а мав право на захист свого порушеного права відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, але таких вимог не заявляв, тому суд вирішує справу в межах заявлених позовних вимог.

За таких обставин, з урахуванням викладеного, суд вважає, що з відповідача підлягають до стягнення відсотки за вказаним договором позики у розмірі 2205 грн. за період з 16.11.2020 року по 05.12.2020 року (9000 грн. х 1,225 % (процентна ставка) : 100% = 110,25 грн. х 20 днів = 2205 грн.).

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість за договором № /3 від 16.11.2020 року в розмірі 11205 гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9000 грн., заборгованості за відсотками 2205 грн.

Крім того, судом встановлено, що 08.01.2021 року між ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 01001, за умовами якого, відповідач отримала позику в розмірі 3000 грн., строком на 30 днів, за процентною ставкою 950 % річних, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 3000 грн. відповідно до умов укладеного договору № 01001, що підтверджується довідкою від 22.12.2023 року.

Отже, судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.

18.12.2023 року ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» та ТОВ «Факторинг Партнерс» уклали договір факторингу № 18/12-2023, відповідно до умов якого ТОВ «Київська торгово-інвестиційна компанія» відступило ТОВ «Факторинг Партнерс» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі за за договором № 01001.

У порушення умов договору відповідач свої зобов`язання за договором № 01001 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 5342,40 грн. з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2342,40 грн. - заборгованість по відсотках.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором позики № 01001 від 08.01.2021 року в розмірі розмірі 5342,40 грн. з яких: 3000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 2342,40 грн. - заборгованість по відсотках.

Крім того, 22.12.2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 3383691, за умовами якого, відповідач отримала кредит в розмірі 10000 грн., строком на 360 днів, за процентною ставкою 1,90 % від суми кредиту, який зобов`язалася повернути та сплатити відсотки за користування ним.

Із матеріалів справи вбачається, що ТОВ «Авентус Україна» виконало взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, надавши відповідачу позику в розмірі 3000 грн. відповідно до умов укладеного договору № 3383691, що підтверджується квитанцією від 22.12.2020 року.

Отже, судом встановлено, що первісний кредитор виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, а саме надав грошові кошти у розмірі встановленому договором.

28.07.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір факторингу № 28072021, відповідно до якого ТОВ «Авентус Україна» відступило на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3383691.

23.05.2024 року між ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «Факторинг Партнерс» було укладено договір № 23/05/24, відповідно до якого ТОВ «ФК «ЄАПБ» відступило на користь ТОВ «Факторинг Партнерс» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором № 3383691.

Однак, ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором № 3383691 належним чином не виконала, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 30140 грн. з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 20140 грн. - заборгованість по відсотках.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ТОВ «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 3383691 від 22.12.2020 року в розмірі 30140 грн. з яких: 10000 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 20140 грн. - заборгованість по відсотках.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Статтею 133 ЦПК України, встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 Цивільного процесуального кодексу України).

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц.

В даному випадку, заявлений позивачем розмір витрат з надання професійної правничої допомоги в 25000 грн. підтверджується договором про надання правової допомоги № 02-09/2024-5 від 02.09.2024 року, тарифами на послуги, заявкою на надання юридичної допомоги № 27 від 01.10.2025 року, витягом з акту № 14 про надання юридичної допомоги від 31.10.2025 року, платіжною інструкцією № від 10.11.2025 року.

Разом з тим, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

А тому, враховуючи фактичний обсяг наданої правничої допомоги, з врахуванням вимог розумності і справедливості, суд прийшов до висновку про часткове задоволення заяви про стягнення витрат на правничу допомогу в сумі 2500 грн., які слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, згідно зі ч. 2 ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 579 грн. 68 коп. пропорційно частині задоволених вимог (23,93 %).

Керуючись ст.ст. 10, 12, 27, 77, 81, 141, 263-265, 280-284, 288, 354 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 533, 625, 626, 629, 631, 651, 1046, 1048, 1050, 1054, 1055, 1056 Цивільного кодексу України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором позики № -32249 від 03.01.2021 року в розмірі 4170 (чотири тисячі сто сімдесят) гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000 грн., заборгованості за відсотками 1170 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором позики № /3 від 16.11.2020 року в розмірі 11205 (одинадцять тисяч двісті п`ять) гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 9000 грн., заборгованості за відсотками 2205 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за договором позики № 01001 від 08.01.2021 року в розмірі 5342 (п`ять тисяч триста сорок два) гривень 40 копійок, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 3000 грн., заборгованості за відсотками 2342,40 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» заборгованість за кредитним договором № 3383691 від 22.12.2020 року в розмірі 30140 (тридцять тисяч сто сорок) гривень, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу у розмірі 10000 грн., заборгованості за відсотками 20140 грн.

В решті вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс» понесені витрати пов`язані зі сплатою судового збору в розмірі 579 (п`ятсот сімдесят дев`ять) грн. 68 коп. та витрати на правничу допомогу в розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Учасники справи:

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторинг Партнерс», , місцезнаходження: 03150, м. Київ, вул. Ґедройця Єжи, буд. 6, офіс 521;

Відповідач ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 .

Дата складення повного тексту заочного рішення 16 лютого 2026 року.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області Пахолюк А.М.