ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2311/26 Справа № 175/2526/25 Суддя у 1-й інстанції - Краснокутська Н. С. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.
УХВАЛА

про витребування доказів

28 січня 2026 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді Агєєва О.В.,

суддів: Космачевської Т.В., Халаджи О.В.,

за участю секретаря судового засідання Кирилішина В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу №175/2526/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Кайко Ольга Петрівна, приватний нотаріус Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторія Аркадіївна, про визнання заповіту недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Дніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_2 , про визнання заповіту недійсним.

В обґрунтування позову зазначила, що 12 серпня 2014 року ОСОБА_3 було складено заповіт серії НАА № 970487, яким вона заповіла ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось.

Вказує, що 20 вересня 2024 року позивачем було подано заяву до приватного нотаріуса Кайко О.П. про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 за заповітом, однак 30 жовтня 2024 року було отримано лист від приватного нотаріуса Кайко О.П., у якому було повідомлено заявницю (позивача) про те, що ОСОБА_3 після оформлення заповіту на ім`я позивача було складено новий заповіт ННР № 343264 щодо усієї спадщини на ім`я ОСОБА_2 .

У зв`язку з чим, просила визнати заповіт ОСОБА_3 , згідно з яким, на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 заповідано все її майно, де б таке не було та з чого б воно не складалось, який було посвідчено приватним нотаріусом Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко В.А. від 09 жовтня 2018 року - недійсним.

Рішенням Дніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2025 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовлено.

Не погодившись з зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій вважає, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на неповному дослідженні обставин, що мають істотне значення для розгляду справи та не відповідає нормам матеріального права.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 08 грудня 2025 року було відкрито апеляційне провадження, справу призначено до розгляду на 28 січня 2026 року на 14 годину 40 хв.

Позивач подала до суду клопотання про витребування доказів, обґрунтовуючи його тим, що предметом позову є визнання заповіту ННР № 343264 від 09 жовтня 2018 року (номер у спадковому реєстрі 63120732) не дійсним, однак судом першої інстанції не було встановлено де та за яких обставин спірний заповіт був складений.

Вивчивши матеріали справи, апеляційний суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з вимогами статті 12 ЦПК України, на суд покладено певні обов`язки зі створення для сторін змагального процесу, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи.

Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість керує ходом судового процесу, сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами, роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Згідно із частиною 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ст.84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У разі задоволення клопотання суд своєю ухвалою витребовує відповідні докази. Будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

З матеріалів справи вбачається, що предметом даного позову є визначення заповіту не дійсним.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що 12 серпня 2014 року ОСОБА_3 було складено заповіт серії НАА № 970487, яким вона заповіла ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , все її майно де б воно не було та з чого б воно не складалось.

Вказує, що починаючи із 2013 року позивач та її чоловік брали участь у вирішенні проблемних питань померлої ОСОБА_3 , допомагали їй у побуті, піклувалися про неї, фактично знаходилися поряд і під час останніх днів життя, організували та провели поховання за власний рахунок. Про існування іншого заповіту на ім`я ОСОБА_2 не знала та була дуже здивована.

Зазначила, що самостійно відповідні документи отримати не може, оскільки відповідно до ЗУ «Про нотаріат» - нотаріус може лише надати відомості про вчинені нотаріальні дії, а копія спадкової справи може бути надана лише за ухвалою суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Забезпечення доказів - це процесуальна дія суду, яка вчиняється за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо вони вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів.

Згідно ст.77 належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Нормою статті 116 ЦПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим.

Одним зі способів забезпечення судом доказів є їх витребування (частина друга статті 116 ЦПК України).

Оскільки, для повного всебічного та об`єктивного розгляду справи, є необхідність у витребуванні у приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторії Аркадіївни належним чином завірені матеріали нотаріальної справи щодо посвідчення заповіту ОСОБА_3 від 09 жовтня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 980 (номер у спадковому реєстрі 63120732), колегія суддів приходить до висновку про її витребування для огляду і дослідження в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.81, 84, 116, 367, 381 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів - задовольнити.

Витребувати у приватного нотаріуса Дніпровського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Руденко Вікторії Аркадіївни (52030, Дніпропетровська область, Дніпровський район, смт Обухівка, вул. Центральна, 79-а, належним чином завірені копії матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення заповіту ОСОБА_3 від 09 жовтня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 980 (номер у спадковому реєстрі 63120732).

Встановити строк виконання ухвали про витребування доказів 10 (десять) днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз`яснити, що відповідно до ч.6 ст.84 ЦПК України будь-яка особа, у якої знаходиться доказ, повинна видати його на вимогу суду.

Роз`яснити відповідальним особам, що згідно ч.ч.7-9 ст.84 ЦПК України особи, які не мають можливості подати докази, які витребовує суд, або не мають можливості подати такі докази у встановлені строки, зобов`язані повідомити про це суд із зазначенням причин протягом п`яти днів з дня вручення ухвали.

У разі неповідомлення суду про неможливість подати докази, витребувані судом, а також за неподання таких доказів з причин, визнаних судом неповажними, суд застосовує до відповідної особи заходи процесуального примусу, передбачені цим Кодексом.

Притягнення винних осіб до відповідальності не звільняє їх від обов`язку подати витребувані судом докази.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: