Справа № 162/1001/25 Головуючий у 1 інстанції: Цибень О. В.
Провадження № 22-ц/802/90/26 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2026 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів Бовчалюк З.А., Здрилюк О. І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 на рішення Любешівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2025 року в складі судді Цибень О. В.,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2025 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» «Кредит-Капітал» (надалі - ТОВ «ФК «Кредит-Капітал») звернулася до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що 12.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мілоан» (далі ТОВ «Мілоан») та ОСОБА_1 укладено договір про споживчий кредит № 100344911, за умовами якого відповідач отримала у борг грошові кошти в розмірі 17000 грн., які зобов`язався повернути та сплатити проценти за користування ними. ТОВ «Мілоан» свої зобов`язання за цим договором виконало, надало відповідачу кредит в обумовленому розмірі. У порушення умов договору ОСОБА_1 свої зобов`язання за договором не виконав, кредит не повернув, проценти не сплатив.

24.09.2024 ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» уклали договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, згідно з яким відбулося відступлення прав вимоги і за кредитним договором № 100344911 від 12.05.2024. Сума заборгованості відповідача за зазначеним кредитним договором становить 55345,60 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 17000 гривень; заборгованість за сумою відсотків 28488,6 гривень; заборгованість за комісією 1357 гривень; сума за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання 8500 гривень.

З огляду на викладене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 55345,60 грн.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2025 року позов задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» заборгованість за договором про споживчий кредит № 100344911 від 12.05.2024 у загальному розмірі 46845,6 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 2050,37 гривень судового збору.

Іншу частину вимог залишити без задоволення.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, представник відповідача Шинжирбаєв М. Т. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з відповідача на користь ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» 41 307 грн. заборгованості за договором.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції помилково при обчисленні відсотків за користування кредитом не застосував 1% за весь період кредитування, відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування».

Позивач не скористався своїм правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Оскільки ціна позову в даній справі (55345,60 грн.) менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, її апеляційний розгляд здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ч. 13 ст. 7 ЦПК України, якою передбачено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою ухвалення постанови у даній справі є 02.02.2026, тобто дата складення повного судового рішення.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції необхідно змінити з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 12.05.2024 між ТОВ «Мілоан» та ОСОБА_1 було укладено в електронній формі договір про споживчий кредит № 100344911 шляхом подання відповідачем в особистому кабінеті на сайті ТОВ «Мілоан» заявки на отримання кредиту № 100344911, що також підтверджується копією анкети-заяви.

За змістом п.6.1, п.7.1 договору, договір укладається в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Мілоан» та набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ним обумовлені - з моменту отримання кредиту.

Укладення ТОВ «Мілоан» кредитного договору з позичальником в електронній формі юридично є еквівалентним отриманню ТОВ «Мілоан» ідентичного за змістом кредитного договору, який підписаний власноручним підписом позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору). Цей договір прирівнюється до такого, що укладений у письмовій формі (п. 6.5 договору).

Відповідно до п.1.2 договору було визначено суму (загальний розмір) кредиту в розмірі 17000,00 грн. Кредит надається загальним строком на 360 днів з 12.05.2024 (дата надання кредиту)

Позичальник має повернути кредит, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом зі встановленою періодичністю відповідно до Графіку платежів, наведеному у додатку №1 до Договору. Останній термін повернення кредиту, сплатити комісії за надання кредиту та проценти за користування кредитом 07.05.2025 (п. 1.4 договору).

Відповідно до п.1.5 договору загальні витрати позичальника за кредитом складають 68401,6 гривень, денна процентна ставка складає 1.12%, орієнтовна реальна річна процентна ставка 6650.78 відсотків річних. Орієнтовна загальна вартість кредиту для позичальника складає 85401,60грн.

Згідно з п.1.5.1 1.5.3 договору комісія за надання кредиту 1357 гривень, яка нараховується за ставкою 8.05 відсотків від суми кредиту одноразово в момент видачі кредиту. Проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів, нараховуються за ставкою 357.70 відсотків річних на фактичну заборгованість за кредитом, протягом решти строку за стандартною процентною ставкою 511.00 відсотків річних від фактичного залишку кредиту, починаючи з другого розрахункового періоду, визначеного графіком платежів.

Кредитні кошти надаються позичальнику безготівково на рахунок з НОМЕР_1 . (п. 2.1 договору).

Відповідно до п. 2.2.1 договору позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п 1.5.1.-1.5.3. Договору.

Відповідно до додатку № 1 до кредитного договору № 100344911 від 12.05.2024 «Графік платежів» заборгованість ОСОБА_1 за вказаним договором мала бути сплачена 07.05.2025 в розмірі 85401,60 грн з яких: 17000 грн - кредит, 67044,60грн - проценти., 1357грн комісія за надання кредиту.

На виконання умов укладеного договору, 12.05.2024 ТОВ «Мілоан» було перераховано ОСОБА_1 на його банківську картку 17000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням №88794310 від 12.05.2024, призначення платежу: «кошти згідно договору 100344911».

З відомості про щоденні нарахування та погашення випискою з особового рахунку за кредитним договором № 100344911 від 12.05.2024 вбачається, що боржник на виконання умов договору кошти не сплачував, внаслідок чого станом на 24.09.2024 у нього виникла заборгованість у розмірі 55345,6 гривень, з яких: заборгованість за сумою кредиту 17000 гривень; заборгованість за сумою відсотків 28488,6 гривень; заборгованість за комісією 1357 гривень; сума за неустойкою та/або процентами за порушення грошового зобов`язання 8500 гривень.

24.09.2024 між ТОВ «Мілоан» та ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» було укладено Договір відступлення прав вимоги № 112-МЛ/Т, відповідно до умов якого ТОВ «Мілоан» відступило ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» право грошової вимоги до позичальників, в тому числі до ОСОБА_1 за договором про споживчий кредит № 100344911 від 12.05.2024 на загальну суму заборгованості за кредитом 55345,60 грн.

Рішення суду першої інстанції в частині встановлення факту укладення кредитного договору, отримання відповідачем кредитних коштів та стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 17 000,00 грн та комісії в розмірі 1357 грн не оскаржується жодною зі сторін. Доводів щодо незаконності чи необґрунтованості зазначених висновків суду першої інстанції апеляційна скарга не містять.

За таких обставин, з урахуванням положень частини першої статті 367 ЦПК України, відповідно до яких апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для перегляду рішення суду першої інстанції в цій частині.

Суд першої інстанції задовольняючи вимоги позивача в частині стягнення процентів за користування кредитом в розмірі 28488,60 грн. дійшов висновку, що сторони у договорі погодили розмір та порядом нарахування відсотків.

Колегія суддів погоджується з таким висновком місцевого суду щодо визначеного розміру відсотків за користування кредитом виходячи з наступного.

ТОВ «ФК «Кредит - Капітал», як новий кредитор, звертаючись до суду з позовом, просило у тому числі, крім заборгованості по тілу кредиту, стягнути складову його повної вартості, зокрема й заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом.

Відповідно до частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» у редакції, яка набрала чинності 24 грудня 2023 року згідно із Законом № 3498-IX від 22 листопада 2023 року, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Пунктом 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування» передбачено, що тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг», установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5 %; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Перехідні положення законопроєкту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроєкту.

Частиною другою розділу 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» встановлено, що дія п. 5 розділу І цього Закону (яким, зокрема, доповнено п. 17 розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування») поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Перехідні положення законопроекту застосовуються, у разі якщо потрібно врегулювати відносини, пов`язані з переходом від існуючого правового регулювання до бажаного, того, яке має запроваджуватися з прийняттям нового закону. При цьому перехідні положення повинні узгоджуватися з приписами прикінцевих положень, що стосуються особливостей набрання чинності законом чи окремими його нормами. Норми тимчасового та локального характеру, якщо вони присутні в законі, також включаються до перехідних положень законопроекту.

Договір про надання споживчого кредиту № 100344911 укладений 12.05.2024, тобто, після внесення змін до Закону України «Про споживче кредитування», а тому положення п. 17 Прикінцевих та Перехідних положень Закону «Про споживче кредитування» не поширюється на вказаний кредитний договір.

Разом з тим, зі змісту положень частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування» убачається, що максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %.

Частиною четвертою статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», денна процентна ставка розраховується у процентах за формулою: ДПС = (ЗВСК/ЗРК)/t х 100%, де ДПС - денна процентна ставка; ЗВСК - загальні витрати за споживчим кредитом; ЗРК - загальний розмір кредиту; t - строк кредитування у днях.

Пунктом 1-2 частини першої статті 1 Закону України «Про споживче кредитування» визначено поняття «денна процентна ставка» як загальні витрати за споживчим кредитом за кожний день користування кредитом, виражені у процентах від загального розміру виданого кредиту.

Тобто, денна процентна ставка є розрахунковою величиною за спеціальною формулою, що базується на показниках загальних витрат за споживчим кредитом, його загальним розміром та строком кредитування, максимальний розмір якої визначений вказаним вище Законом.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що відповідно до пункту 1.2 кредитного договору № 100344911 від 12.05.2024 сума кредиту становить 17 000,00 грн, а згідно з пунктом 1.3 договору строк кредитування складає 360 днів.

За змістом пункту 1.5.2 договору, проценти за користування кредитом протягом першого розрахункового періоду нараховуються за ставкою 357,70 % річних на фактичну заборгованість за кредитом. Відповідно до пункту 1.5.3 договору, починаючи з другого розрахункового періоду і протягом решти строку кредитування, проценти за користування кредитом нараховуються за стандартною процентною ставкою 511,00 % річних від фактичного залишку кредиту. При цьому загальна сума процентів за користування кредитом за весь строк кредитування, згідно з умовами договору, визначена у розмірі 67044,60 грн.

Як убачається з матеріалів справи, за період з 12.05.2024 по 11.06.2024 (перший розрахунковий період) первинний кредитор здійснював нарахування процентів за денною процентною ставкою 0,98 %, що відповідає умовам договору та не перевищує граничних показників, установлених законодавством.

Таким чином, за 30 днів користування кредитом сума нарахованих процентів становить 17 000,00 грн х 30 днів х 0,98 % = 4998 грн.

Водночас за період з 12.06.2024 по 24.09.2024 (період за який первісним кредитом проведено розрахунок заборгованості) первинним кредитором було застосовано денну процентну ставку 1,40 %, що фактично відповідає 511 % річних. Зазначений розмір денної процентної ставки не відповідає імперативним вимогам Закону України «Про споживче кредитування», а саме положенням частини п`ятої статті 8, якою встановлено обмеження максимальної денної процентної ставки на рівні не більше 1 % від суми кредиту.

Таким чином, з урахуванням вимог частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування», проценти за користування кредитом за період з 12.06.2024 по 24.09.2024 підлягають нарахуванню виходячи з максимально допустимої денної процентної ставки 1 %, незалежно від умов договору, які в цій частині суперечать імперативним нормам закону.

Разом із тим розрахунок процентної заборгованості за вказаний період, поданий позивачем, не може бути визнаний належним і допустимим доказом, оскільки за весь період ним застосовано денну процентну ставку 1,4 %, що прямо порушує вимоги частини п`ятої статті 8 Закону України «Про споживче кредитування». За таких обставин зазначений розрахунок не може бути покладений в основу судового рішення.

Отже, наданий позивачем розрахунок процентної заборгованості не відповідає вимогам чинного законодавства та не може бути використаний судом без приведення його у відповідність до імперативних норм Закону України «Про споживче кредитування».

З урахуванням наведеного апеляційний суд здійснює власний перерахунок процентів за користування кредитом: а саме:

- за період з 12.05.2024 по 11.06.2024 (30 днів ) проценти правомірно нараховані за денною ставкою 0,98 % та складають 4998 грн.

- за період з 12.06.2024 по 24.09.2024 (105 днів, період за який первісним кредитом проведено розрахунок заборгованості) проценти підлягають нарахуванню за денною ставкою 1%, що становить 17 000,00 грн. х 105 днів х 1 % = 17 850 грн.

Отже, загальна сума процентів за користування кредитом за період 12.05.2024 по 24.09.2024 становить 22848 грн., яка підлягає задоволенню та стягненню з відповідача.

Таким чином, розмір заборгованості за кредитним договором №100344911 від 12.05.2024 складає 41205 грн.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в апеляційній скарзі представник відповідача провівши розрахунок заборгованості за відсотками за користування кредитом за період з 12.05.2024 по 11.06.2024, визначив розмір відсотків на рівні 1%, проте відповідно до умов договору розмір відсотків за вказаний період становить 0,98%. З огляду на це апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що розмір заборгованості із сплати процентів за користування кредитом становить 22950грн.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції порушив норми матеріального права, неповно з`ясував обставини справи, зокрема, не врахував зміни, внесені до Закону України «Про споживче кредитування», якими встановлено імперативне обмеження максимального розміру денної процентної ставки, у зв`язку з чим неправильно розрахував розмір заборгованості за процентами, що потягло за собою неправильне визначення загальної заборгованості.

Тому рішення суд першої інстанції в частині стягнення кредитної заборгованості необхідно змінити, викласти резолютивну частину рішення в новій редакції.

В іншій частині рішення суду не оскаржувалось та не переглядалось.

Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (частина 13 статті 141 ЦПК України).

В позовній заяві, ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» просило стягнути з ОСОБА_1 кредитну заборгованість у розмірі 55345,60 грн. Колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 41205 грн, тобто позовні вимоги задоволено на 74,53%. При зверненні до суду з позовом банком сплачено 2422,40 грн судового збору. У зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1805,41 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції.

В апеляційній скарзі представник відповідача просив скасувати рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачки 46845,60 грн заборгованості та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача 41307грн. Судом апеляційної інстанції стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 41205 грн, тобто вимоги апеляційної скарги задоволено на 100%. За подання апеляційної скарги відповідачем сплачено 3633,60 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає задоволенню, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 3633,60 грн судового збору за апеляційний розгляд справи.

Керуючись статтями 268, 367, 368, 376, 382, 384, 389 ЦПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Любешівського районного суду Волинської області від 28 жовтня 2025 року в цій справі в частині стягнення кредитної заборгованості та стягнення судових витрат змінити, виклавши резолютивну частину рішення у новій редакції.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» () заборгованість за договором про споживчий кредит № 100344911 від 12.05.2024 у загальному розмірі 41205 грн. (сорок одна тисяча двісті п`ять гривень).

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» () 1805,41 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-капітал» () 3633,60 грн витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: