Справа № 681/147/26
Провадження 2/681/389/2026
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

"18" лютого 2026 р. м. Полонне

Суддя Полонського районного суду Хмельницької області Іллюк С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У лютому 2026 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаною позовною заявою.

Зі змісту поданої позовної заяви встановлено, що вони з відповідачкою мають різні погляди на життя, сім`ю та шлюб. Вказує, що останнє спільне місце проживання позивача з відповідачкою було на території України у АДРЕСА_1 .

Дослідивши подану заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов висновку, що вона підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст. 175 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) з огляду на таке.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України), а також реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості позивачу відомі), відомі номери засобів зв`язку та адреси електронної пошти, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

На порушення вказаної норми позивачем в позовній заяві не зазначено реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, серію та номер посвідки на тимчасове перебування на території України або інші дані позивача, що дають можливість суду ідентифікувати його особу.

Окрім того, відповідно до п. 5 та п.8 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

При дослідженні додатків до позовної заяви встановлено, що до позову долучено копії: паспорта відповідачки, копія свідоцтва про шлюб та докази сплати судового збору.

Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Суд звертає увагу на те, що до позовної заяви про розірвання шлюбу не долучено будь-яких документів позивача, що дають можливість ідентифікувати його особу та переконатись у тому, що позивачем є саме та особа, яка звертається до суду, а також переконатись у правильності написання його власного імені.

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 у змісті своєї заяви вказує, що останнє спільне місце проживання його з відповідачкою було на території України у АДРЕСА_1 , тоді як має бути вказано Шепетівського району. При цьому позивач не вказує адресу місця свого проживання (перебування, реєстрації) на момент звернення до суду з позовом.

Як вбачається із змісту свідоцтва про шлюб, позивач ОСОБА_1 є громадянином іноземної держави, а саме Азербайджанської Республіки. Реєстрували сторони шлюб у Житомирському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький), вказано місце проживання позивача АДРЕСА_1 .

Вказана адреса також зазначена як місце проживання відповідачки.

Відомості щодо спільного проживання подружжя на території України в матеріалах справи відсутні.

Жодних належних доказів, що підтверджують місце проживання хоча б однієї зі сторін у АДРЕСА_1 до суду не надано.

До позовної заяви не долучено копію паспорта позивача, натомість долучено копію паспорта відповідачки, у якій вказано зазначену вище адресу як місце народження відповідачки, що не є ідентичним та може суттєво відрізнятись від місця реєстрації (проживання).

У постанові Верховного Суду від 24.06.2024 по справі №554/7669/21 сформульовано наступну правову позицію: «Цивільним процесуальним кодексом передбачено використання лише зареєстрованого місця проживання, фактичне місце проживання фізичної особи не має правового значення. З огляду на викладене, використання для встановлення конкретного суду за визначеною територіальною підсудністю фактичної адреси проживання матиме наслідком невизначеність при вчиненні окремих процесуальних дій, адже фактичне місце проживання може змінюватись чи не щодня. Крім того, особа може мати більше ніж одне фактичне місце проживання, але зареєстроване може бути лише одне місце проживання».

Отже, суд звертає увагу позивача, що в порушення зазначених вимог, до позовної заяви не додано копію паспорта, посвідку чи інший документ, який посвідчує та дає можливість ідентифікувати особу позивача. Зокрема, такий документ має містити прізвище та власне ім`я позивача латинськими літерами.

Пунктом 58-1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження зразка, технічного опису бланка та Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання державі, визнання недійсною та знищення посвідки на тимчасове проживання» від 25.04.2018 № 322 передбачено, що іноземець або особа без громадянства, які отримали посвідку вперше чи мають посвідку, зобов`язані здійснити декларування/реєстрацію свого місця проживання в порядку, встановленому Законом України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні». Відповідно до частин 1, 5, 6 ст. 5 Закону № 1871-ІХ, громадянин України, який проживає на території України, а також іноземець чи особа без громадянства, який на законних підставах постійно або тимчасово проживає на території України, зобов`язані протягом 30 календарних днів після прибуття до нового місця проживання (перебування) задекларувати або зареєструвати його. Іноземець чи особа без громадянства, які отримали довідку про звернення за захистом в Україні, можуть зареєструвати місце свого перебування в Україні.

Іноземець, особа без громадянства зобов`язані задекларувати або зареєструвати своє місце проживання та місце проживання дітей віком до 14 років (у тому числі новонароджених дітей), батьками або іншими законними представниками яких вони є, протягом 30 календарних днів з дня отримання посвідки на постійне проживання, посвідки на тимчасове проживання, посвідчення біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, посвідчення особи, якій надано тимчасовий захист, або після зняття із задекларованого або зареєстрованого місця проживання.

Реєстрація місця проживання (перебування) особи здійснюється за заявою такої особи, поданою в паперовій формі до органу реєстрації або через центр надання адміністративних послуг, за адресою житла будь-якої форми власності.

Разом з цим, суд звертає увагу позивача, що порядок розірвання шлюбу, укладеного між громадянином України та іноземцем, має ряд особливостей. Основним у цьому питанні є визначення закону, відповідно до якого буде проводитися розірвання шлюбу.

Згідно ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки його припинення визначаються правом, яке діє в цей час щодо правових наслідків шлюбу.

Відповідно до ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а при його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання (за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання в цій державі). При відсутності спільного місця проживання - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином.

Таким чином, якщо подружжя є громадянами різних держав, спільно проживали на території України, і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу провадиться за законодавством України.

Особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої він є (стаття 16 Закону України «Про міжнародне приватне право»)

Всупереч викладеному вище, позивачем не зазначено відомостей та не долучено доказів, що підтверджують ту обставину, що останнім спільним місцем проживання (реєстрації) позивача чи відповідача було с. Новоселиця, як і не зазначено відомостей та не надано доказів про теперішнє місце проживання позивача.

Приписами ст. 497 ЦПК України, підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч.1 ст. 76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом, якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у ст. 77 цього Закону (виключна підсудність, яка на спори про розірвання шлюбу не розповсюджується).

Будь-яких доказів спільного проживання сторін на території України, наявності або відсутності угоди, згідно якої сторони передбачили підсудність справи про розірвання шлюбу судам України або іноземним судам, наявності у відповідача майна на території України, належних доказів останнього місця проживання відповідачки, як зазначене у заяві, позивачем не надано.

Позивачем у позовній заяві не зазначено посилання на докази, які можуть підтвердити про наявність домовленості між подружжям щодо розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

За таких обставин, відсутність вказаних вище даних позбавляє суд можливості зробити висновок про підсудність позовної заяви.

Таким чином, необхідно звернути увагу позивача на необхідність зазначення в позовній заяві підстав звернення саме до Полонського районного суду Хмельницької області з позовом про розірвання шлюбу з іноземним елементом, яким є позивач, та за наявності підстав, передбачених ст.ст. 27, 28 ЦПК України, надати докази на їх підтвердження.

Також зі змісту позову не можливо визначити чи володіє позивач мовою, на якій буде здійснювати судочинство (винесення ухвал, рішення суду) у цій справі, оскільки позивач про це не зазначає.

Відповідно до п. 2.3 розділу ІІ Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Державної судової адміністрації України 27 червня 2008 року № 1092/5/54і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.07.2008року за № 573/15264, доручення та документи, що до нього додаються, складаються мовою, передбаченою відповідним міжнародним договором України. Якщо доручення чи документи, що до нього додаються, складено українською мовою, слід додавати завірений переклад на мову запитуваної держави або на іншу мову, передбачену міжнародним договором України. Документи, що підлягають врученню згідно з дорученням суду України, складаються мовою запитуваної держави чи іншою мовою, передбаченою міжнародним договором України, або супроводжуються завіреним перекладом на таку мову.

Переклад здійснюється фахівцем, запрошеним до відповідного суду України згідно зі ст.75 ЦПК України або засвідчується уповноваженим перекладачем, або нотаріально.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що в разі розірвання шлюбу між сторонами, оригінал свідоцтва про шлюб зберігається в матеріалах справи.

За таких обставин, суд наголошує позивачу про доцільність подання до суду оригіналу свідоцтва про шлюб ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки у матеріалах, доданих до позову, оригінал такого свідоцтва відсутній.

Суд роз`яснює, у разі, якщо оригінал свідоцтва про шлюб було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, позивач не позбавлений можливості отримати його дублікат, звернувшись до органів реєстрації актів цивільного стану.

Згідно з ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити в тому числі: зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту права або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Однак, позивачем при подачі позову не дотримано вимог цієї статті.

Зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги має бути коректним та послідовним. Проте, позивач не вказує, чи мають сторони спільних дітей, якщо так, то не долучає відповідні докази.

Від змісту позовної заяви залежать позиція відповідачки, яка, як і позивач, має право на судовий захист. Тому для реалізації цього права позивачки на судовий захист необхідно конкретно вказати, які саме вимоги заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

Недотримання обов`язкових вимог до змісту позовної заяви є перешкодою до відкриття провадження у справі.

Відповідно до ст.185 ЦПК України заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Керуючись ст. 185 ЦПК України,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Надати позивачу строк, протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали, усунути недоліки позовної заяви.

З врахування вищевказаного, позивачу доцільніше подати позовну заяву у новій редакції з копіями для вручення іншим учасникам справи.

Роз`яснити позивачці, що у разі невиконання ухвали у зазначений строк позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернена зі всіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Сергій ІЛЛЮК