справа № 619/447/26
провадження № 2/619/738/26
УХВАЛА

17 лютого 2026 року м. Дергачі

Дергачівський районний суд Харківської області у складі головуючого судді Овсяннікова В.С., за участі секретаря судового засідання Кісіль А.О., розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вороного К.В. про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , законний представник позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні Позивача: Шоста Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

У провадженні Дергачівського районного суду Харківської перебуває вищевказана цивільна справа.

Ухвалою суду відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.

16.02.2026 до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 адвоката Вороного К.В. про забезпечення позову, відповідно до якої останній просив вжити заходів по забезпеченню позову та заборонити ОСОБА_3 користуватись та розпоряджатись транспортним засобом марки Mercedes-Benz, комерційний опис А140, 2003 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортним засобом марки Кіа, комерційний опис Sorento, 2012 року випуску, ідентифікаційний помер НОМЕР_3 , реєстраційний помер НОМЕР_4 також представника позивача просив заборонити будь-яким іншим особам користуватись розпоряджатись транспортним марки Mercedes-Benz, комерційний опис А140, 2003 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортним засобом марки Кіа, комершиний опис Sorento, 2012 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний номер НОМЕР_4 .

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову тягне за собою реальну загрозу невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить наступного.

Відповідно до вимог ст. 149 ЦПК України зазначено, що суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

За змістом ст. 151 ЦПК України забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача. Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову обов`язково зазначаються: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, тобто обґрунтування, чому невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду і як саме, вид забезпечення позову, який належить застосовувати, з обґрунтуванням його необхідності, тобто вказівка на спосіб забезпечення позову, який на думку заявника, є найбільш адекватним, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як зазначено в п. 4 Постанови Пленуму ВСУ України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується забороною вчиняти певні дії.

Підставою для забезпечення позову є обґрунтоване припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як передбачено положенням ч. 8 ст. 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання.

Позивач просить забезпечити позов шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам користуватися та розпоряджатись транспортним засобом марки Mercedes-Benz, комерційний опис А140, 2003 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 та транспортним засобом марки Кіа, комерційний опис Sorento, 2012 року випуску, ідентифікаційний помер НОМЕР_3 , реєстраційний помер НОМЕР_4 .

Позивач вказує, що обидва автомобілі знаходяться у користуванні відповідачки ОСОБА_3 , яка систематично користується ними. Натомість стороні Позивача нічого невідомо ні про місцезнаходження таких транспортних засобів, ні про їх технічний стан. Зокрема, невідомо, в яких умовах зберігаються вказані транспортні засоби, чи проводиться транспортним засобам належне технічне обслуговування, яким чином вони експлуатуються.

Також зазначив, що подальше систематичне користування ОСОБА_3 транспортними засобами може призвести до зменшення їх ринкової вартості з огляду на їх фізичний знос що, у свою чергу, зменшить ринкову вартість частки ОСОБА_5 на такі транспортні засоби.

Крім того, оскільки правовстановлюючі документи на транспортні засоби знаходяться у ОСОБА_3 , є ймовірність того, що вона може передати транспортні засоби у користування третім особам, тому вважає за необхідне також заборонити користування та розпорядження транспортними засобами усім іншим особам.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд дійшов наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності у порядку спадкування за законом.

Предметом позову у цій справі є визнання права власності в порядку спадкування на майно ОСОБА_6 (Спадкодавець), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на частку квартири АДРЕСА_1 ; житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_2 ; земельна ділянка, кадастровий номер :00:000:0354, площею 0,1818; транспортний засіб Mercedes-Benz A140, 2003 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , ресстраційний номер НОМЕР_2 ; транспортний засіб марки KIA Sorento, 2012 року випуску ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , реєстраційний помер НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_3 або інші особи, маючи правовстановлюючі документи на автомобілі, має можливість до вирішення справи судом здійснити його відчуження, що утруднить або зробить неможливим у майбутньому виконання рішення суду.

Таким чином, між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Частиною 1 ст. 153 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому вирішення питання забезпечення позову здійснюється без присутності осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву позивача про забезпечення позову слід задовольнити частково, з огляду на наступне.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення про те, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; накладенням арешту на активи, які є предметом спору, чи інші активи відповідача, які відповідають їх вартості, у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії, у разі якщо спір виник із сімейних правовідносин; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Заходи забезпечення позову суд застосовує для того, щоб гарантувати виконання його можливого рішення, і повинен це робити в разі необхідності. Визначення співмірності заходів забезпечення позову заявленим позовним вимогам передбачає встановлення судом співвідношення негативних наслідків від ужиття таких заходів із тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких особа звернулася до суду, вартості майна, на яке вона просить накласти арешт, чи майнових наслідків заборони іншій особі здійснювати певні дії (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18, від 24 квітня 2024 року у справі № 754/5683/22 (пункт 37)).

Заходи щодо забезпечення позову можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову (див. постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 18 лютого 2022 року у справі № 910/12404/21 (пункт 21), Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 3 березня 2023 року у справі № 905/448/22 (пункт 27)).

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 (пункт 36)).

Отже, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у разі задоволення позову.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність безпосереднього зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Вжиття заходів забезпечення позову за результатами розгляду зазначеного клопотання не є вирішенням спору по суті без фактичного його розгляду судом. Вжиття заходів забезпечення позову, у даному випадку, суд вважає вимушеним заходом, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити виконання рішення суду через відчуження майна відповідачем.

Згідно ч. 7 ст. 153 ЦПК України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з положеннями ч. 6 ст. 153 ЦПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково.

У постанові Верховного Суду від 18 жовтня 2021 року у справі № 9 10/7029/21 викладено висновок, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Представник позивача не довів, що автомобілі перебувають у користуванні певних осіб; будь-яких доказів з цього приводу суду не надано.

При цьому суд вважає за можливе задовольнити заяву про забезпечення позову частково, шляхом заборони відчуження спірних транспортних засобів, оскільки їх відчуження може ускладнити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149-159, 260, 353, 354 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

Клопотання представника позивача про забезпечення позову задовольнити частково.

Вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони відчуження:

-транспортного засобу марки Mercedes-Benz, комерційний опис А140, 2003 року випуску, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

-транспортного засобу марки Кіа, комерційний опис Sorento, 2012 року випуску, ідентифікаційний помер НОМЕР_3 , реєстраційний помер НОМЕР_4 .

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання, тобто з 17.02.2026.

Ухвала підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень, та є виконавчим документом відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Строк пред`явленням ухвали про вжиття заходів до забезпечення позову до виконання становить три роки, тобто - до 17.02.2029.

Виконання ухвали про забезпечення позову здійснюється негайно в порядку, встановленому законом для виконання судових рішень, а згідно до ч. 11 ст. 153 ЦПК України, оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Копії ухвали про забезпечення позову для виконання направити заявнику для відома та Територіальному сервісному центру МВС України №6341 (61013, м. Харків, вул. Шевченка, буд. 26, e-mail: ) для виконання.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Ухвала про забезпечення позову набирає чинності з моменту її підписання суддею.

Ухвала суду може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя В. С. Овсянніков