Слобідський районний суд міста Харкова
Провадження № 2/641/1653/2026 Справа № 641/672/26
У Х В А Л А

02 лютого 2026 року м. Харків

Суддя Слобідського районного суду міста Харкова Онупко М.Ю., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)» про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)» в якій просить стягнути з державної установи «Качанівська виправна колонія №54» (61124, м. Харків, пров.Вишневий,16, Код ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 103 348,13 грн.

Дослідивши матеріали поданої позовної заяви, суд приходить до висновку, що пред`явлена позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки вона не відповідає вимогам ч.4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 N 3674-VI.

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону України «Про судовий збір»).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що представник позивача, як на підставу звільнення позивача від сплати судового збору посилається на положення п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якої судовий збір не справляється за подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадовою або службовою особою, а так само незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду.

Однак, позовна заява позивача містить позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача, однак не мість вимог щодо визнання незаконним будь-яких рішеннь, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових або службових осіб під час виконання рішення по справі № 520/37644/23, а тому пільги, передбачені п. 11 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір», на нього не розповсюджуються.

Дослідивши матеріали справи, суд зазначає наступне.

Моральна шкода є втратою немайнового характеру, однак відшкодування моральної шкоди може відбуватися в майновій (грішми, іншим майном) або немайновій формах (публікація спростування недостовірної інформації, публікація рішення суду у засобах масової інформації, інші форми відновлення морального стану особи).

Отже, за змістом ч. 3 ст. 23 ЦК України позовна вимога про відшкодування моральної шкоди стає майновою вимогою, якщо вона визначена у грошовому або іншому майновому вимірі, правовим наслідком відшкодування якої є грошове або інше майнове стягнення на користь позивача (стягнення грошових коштів, витребування майна, визнання права на майно тощо).

Характер такої вимоги (майновий чи немайновий) є похідним від обраного позивачем (потерпілою особою) способу відшкодування моральної шкоди. Якщо позивач просить відшкодувати моральну шкоду грошима або майном, то така позовна вимога набуває майнового характеру. Якщо ж позивач вибрав інший спосіб відшкодування моральної шкоди, який не має грошового вираження (спростування неправдивих відомостей, прилюдне вибачення тощо), то така вимога є немайновою.

Таким чином, вимога про відшкодування моральної шкоди визначена у грошовому вимірі, стає майновою вимогою, отже, судовий збір за таку вимогу підлягає стягненню як за вимогу майнового характеру. Вказана правова позиція викладена у Постанові ВС КЦС 523/4124/21 від 07.02.2022 року.

Відповідно до вимог п.п.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2026 рік» з 01 січня 2026 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3328,00 грн.

Розмір майнової вимоги про стягнення моральної шкоди 103 348,13 грн, один відсоток від яких є менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Тобто, позивач при зверненні до суду із вищевказаною позовною заявою має сплатити судовий збір у загальному розмірі 3328 грн. або із застосуванням коефіцієнту 0,8 , що передбачено ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 2662,40 грн.

Окрім того, у позовнй заяві позивачем у відповідності до положень ст. 175 ЦПК України не зазначено відомості про наявність або відсутність електронного кабінету сторін по справі, а також перелік документів та інших доказів, що подаються до заяви( у позовній заяві лише зазначено додатки.pdf) та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач очікує понести у зв`язку з розглядом справи.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ст. 19 ч. 1 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав, якщо цей спір підлягає розгляду в місцевому загальному суді і переданий на його розгляд з такими вимогами.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175, 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

З урахуванням викладеного, позивачу необхідно у встановлений законом строк усунути вказані недоліки позовної заяви та надати до суду докази сплати судового збору.

З урахуванням наведеного, керуючись ст. 185 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до державної установи «Качанівська виправна колонія (№ 54)» про стягнення моральної шкоди - залишити без руху.

Недоліки поданої позовної заяви мають бути усунуті протягом п`яти днів з дня вручення копії ухвали.

Роз`яснити, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви, відповідно до ст.185 ЦПК України позовна заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя -М. Ю. Онупко