Справа № 446/2804/24 Головуючий у 1 інстанції: Костюк У. І.
Провадження № 22-ц/811/3542/25 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Підлужного В.І.,

з участю: представника апелянта адвоката Савчук О.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 вересня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

В грудні 2024 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що з 1988 проживає в будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Вказаний житловий будинок був збудований її дідусем ОСОБА_3 в 1987 під час перебування у шлюбі з її бабцею ОСОБА_4 .. ОСОБА_3 склав заповіт, яким будинку заповів своїй внучці ОСОБА_5 .. 26.10.2010 Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області прийняв рішення, яким задовільнив позов ОСОБА_6 на будинку в порядку спадкування за заповітом. Разом з тим ОСОБА_4 на час смерті свого чоловіка ОСОБА_3 проживала з ним в одному будинку за адресою АДРЕСА_2 та після його смерті в шестимісячний термін не подавала заяви про відмову від спадщини і тому відповідно до вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла спадщину, зокрема 1/2 будинку за адресою АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що після смерті бабці вона є спадкоємцем її спадкового майна за заповітом, однак нотаріусом було їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкування з підстав відсутності оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, що стало підставою звернення до суду з даним позовом.

Оскаржуваним рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 вересня 2025 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування відмовлено повністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_1 , в апеляційній скарзі покликається на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Зокрема покликається на те, що спірний будинок був збудований в період спільного подружнього життя. Відповідно до вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте за час шлюбу належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав самостійного заробітку. Висновок суду про те, що збудований будинок належав виключно її дідові, а баба не мала права на свою частку будинку не відповідає фактичним обставинам справи і рішення в цій частині прийнято з порушенням норм матеріального права. Таким чином будинок, збудований за адресою АДРЕСА_1 являвся спільною власністю ОСОБА_3 і ОСОБА_4 . Відповідно до ст. 1220 ЦК України після смерті її чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_2 відкрилась спадщина, в яку входив вказаний будинок. Як дружина спадкодавця вона мала право на будинку і на частину частки будинку, яка належала її покійному чоловіку. Тому у заяві від 12.03.2010 р. на ім`я суду вона відмовляється від частки, яка належала її чоловіку, в користь своєї онуки ОСОБА_2 .

Зазначає, що відповідно до вимог ст. 1273 ЦК України ОСОБА_4 могла відмовлятись від своєї частки у спадковому майні впродовж 6-ти місяців після смерті чоловіка. Суд посилається на відсутність в неї права на визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з тим, що спадкодавці ОСОБА_7 і його дружина ОСОБА_4 не набули за життя права власності на будинок.

Стверджує, що їй після смерті спадкодавця перейшли майнові права, які йому належали, і вона здійснила всі необхідні дії для набуття права власності на будинок: вступила в оперативне керування будинку, звернулась до нотаріуса з проханням відкрити спадкову справу і видати спадкове свідоцтво на право власності, а після його відмови звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника апелянта адвоката Савчук О.Л., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що таку слід задовольнити.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

В силу положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно п. п. 1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним вимогам.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування, суд першої інстанції виходив з того, що за життя спадкодавець ОСОБА_8 не набула права власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , а тому спадкоємець ОСОБА_1 також не набуває права власності на вищевказане майно у порядку спадкування

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду зважаючи на наступне.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 9 від 31.07.2024, ОСОБА_9 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , у відомостях про батьків: ОСОБА_3 зазначений як батько, ОСОБА_4 зазначена як мати.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 09.04.1988, ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , в графі про батьків ОСОБА_9 зазначений як батько, ОСОБА_8 зазначена як мати.

Разом з тим, 17.04.2010 ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_11 , після чого змінила своє дошлюбне прізвище на « ОСОБА_12 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 виданого 17.04.2010 Новояричівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3 виданої 23.07.2024 Кам`янка-Бузьким відділом Державної реєстрації актів цивільного стану у Львівському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції.

ОСОБА_3 , 22.11.1989 на випадок своєї смерті склав заповіт, згідно якого належну йому на праві особистої власності частину житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, що до неї відносяться та заходяться за адресою: АДРЕСА_1 заповів онуці ОСОБА_5 .

14.06.1998 ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_13 , після чого остання змінила своє дошлюбне прізвище « ОСОБА_14 на « ОСОБА_15 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_4 від 14.06.1998.

Згідно довідки № 12-09/353 виданої 16.09.2024 виконкомом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області ОСОБА_3 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 постійно проживав та був прописаний по АДРЕСА_2 . Разом з ним до дня смерті постійно проживала та була прописана його дружина ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 , спадкоємець до майна чоловіка ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 посвідченою заявою відмовилася від частки спадщини на користь онуки ОСОБА_2 та від видачі свідоцтва у спільному майні подружжя та повідомила, що житловий будинок по АДРЕСА_1 є особистою власністю її чоловіка ОСОБА_3 , так як був збудований ним за особисті кошти.

Згідно рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області по справі № 2-702/10 від 26.10.2010 ОСОБА_2 визначено додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті її діда ОСОБА_3 та визнано за ОСОБА_2 право власності на частину житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 виданого 21.08.2010 Новояричівською селищною радою Кам`янка-Бузького району Львівської області, ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 .

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданої 06.07.2015 виконавчим комітетом Новояричівської селищної ради Кам`янка-Бузького району Львівської області.

ОСОБА_4 29.03.2006 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: власного житлового будинку по АДРЕСА_1 заповіла у власність онуки ОСОБА_10 .

Згідно відповіді № 1660 виданої 26.03.2024 КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» станом на 31.12.2012, права власності на частину будинку АДРЕСА_1 зареєстроване за ОСОБА_2 на підставі рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.10.2010 реєстраційний номер 32645793. За ОСОБА_4 вказаний будинок не зареєстрований.

26.02.2024 КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» на замовлення ОСОБА_1 виготовлено технічний паспорт будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 29-34/

Згідно довідки № 12-09/286 виданої 05.08.2024 виконкомом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, в будинку по АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_9 .

Згідно довідки № 12-09/354 виданої 16.09.2024 виконкомом Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області ОСОБА_4 до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживала без реєстрації по АДРЕСА_1 . Разом з нею до дня смерті постійно проживала та була прописана її онука ОСОБА_1 .

Відповідно до листа приватного нотаріуса Львівського районного нотаріального округу Львівської області Робак Л.А. від 06.11.2024 спадкова справа після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 не може бути заведена у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлій.

Згідно ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Стаття 16 ЦК України визначає як один зі способів захисту судом цивільного права та інтересу - визнання права. Відповідно до ст.ст. 321 328 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації. Неможливість оформлення свідоцтва про право на спадщину позбавляє спадкоємців за законом можливості вільно розпоряджатися майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу країни, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців).

Ст. 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок смерті.

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Отже обов`язковою умовою визнання за спадкоємцем права власності на майно померлого є належність на праві власності такого майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника непідтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Факт того, що особа за життя не оформила свого права на спадкове майно після смерті спадкодавця, не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у її спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє права на спадщину.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 31.08.2020 у справі № 350/1850/17.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла житлового будинку в АДРЕСА_1 . Згідно заповіту від 29.03.2006 року ОСОБА_4 вказану частину житлового будинку заповіла ОСОБА_1 .

У статті 4 ЦПК України у визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом України.

Позивачка, як спадкоємиця за законом першої черги, у встановлений законом строк, звернулася до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено, у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини та відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке належало померлій

Відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про нотаріат» та п.4.15, п.4.18 Розділу ІІ Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину не може бути видано у разі відсутності у спадкодавця правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

За таких обставин спадкове право позивача може бути реалізовано лише в судовому порядку.

Згідно з висновком Верховного Суду, викладеного у постанові № 350/1850/17 від 31 серпня 2020 року, який кореспондується із спірними правовідносинами, факт того, що спадкодавець ОСОБА_2 за життя не оформила свого права на спадкове майно не має правового значення для вирішення питання щодо наявності права на це майно у її спадкоємців, оскільки відповідно до частини третьої статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.

Згідно постанови Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі № 205/4311/14-ц (провадження № 61-10174св19), визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, зокрема, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Колегія суддів зазначає, що матеріали справи підтверджують наявність у ОСОБА_1 реальних перешкод для оформлення спадкових прав після смерті бабусі у нотаріальному порядку і тому, визнання за нею такого права у судовому порядку є винятковим способом захисту цього права.

Матеріалами справи та долученими до позову копіями документів підтверджується те, що будинок за адресою АДРЕСА_1 був збудований дідом позивачки ОСОБА_3 в 1987 році під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 . Остання на час смерті ОСОБА_3 проживала з ним в одному будинку за адресою АДРЕСА_2 , а відтак відповідно до вимог ст. 1268 Цивільного кодексу України вважається такою, що прийняла у спадщину за законом будинку за адресою АДРЕСА_1 .

Будинок за адресою АДРЕСА_1 був збудований на підставі дозвільних документів: рішення Нововяричівської селищної роди під виділення земельної ділянки під будівництво житлового будинку від 08.08. 1979 р., плану земельної ділянки, акту виносу земельної ділянки в натурі, дозволу на право виконання будівельних робіт.

Після смерті ОСОБА_4 ОСОБА_1 оформила право власності на своє ім`я на земельну ділянку, на якій розташований будинок. Як зазначено вище право власності на вказаний будинок є на підставі рішення суду лише на будинку в користь ОСОБА_2 .

Враховуючи положення вищевикладених норм матеріального права, їх тлумачення Верховним Судом, суд першої інстанції, дійшов невірного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про визнання права власності в порядку спадкування, у зв`язку з тим, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя у встановленому порядку не набула право власності на спірне майно, а тому спірне майно не є об`єктом спадкування і не увійшло до спадкової маси.

Згідно частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, проаналізувавши зібрані по справі докази та встановлені обставини справи, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги підлягають до задоволення, а рішення суду першої інстанції у відповідності до положень частини 1 статті 376 ЦПК України скасуванню, із ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 374 ч. 1 п.2, 376, 381 - 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд,-

у х в а л и в:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 22 вересня 2025 року скасувати та постановити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Новояричівської селищної ради Львівського району Львівської області, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 , про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (прож. АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_7 ) право власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно: будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 18.02.2026 року.

Головуючий: Ванівський О.М.

Судді: Цяцяк Р.П.

Шеремета Н.О.