ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 619/843/20 Головуючий суддя І інстанції Калиновська Л. В.
Провадження № 22-ц/818/1379/26 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Інші скарги та заяви в процесі виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб)
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 січня 2026 року м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Яцини В.Б.

суддів колегії Мальованого Ю.М.,

Тичкової О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Холод М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Несол» на ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2025 року, у цивільній справі № 619/843/20, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про звернення стягнення на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

02 квітня 2025 приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Близнюков Ю.В. звернувся до Дергачівського районного суду Харківської області з заявою про затвердження мирової угоди, на стадії виконання рішення Дергачівського районного Харківської області від 30.04.2020 року у цивільній справі № 619/843/20, укладеної 31.03.2025 між стягувачем, Товариством з обмеженою відповідальністю «Несол» та боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Заява мотивована тим, що ним, як приватним виконавцем виконавчого округа Харківської області було відкрито виконавчі провадження № 63039929 (боржник - ОСОБА_2 ) та НОМЕР_2 (боржник - ОСОБА_3 ) в рамках судової справи № 619/843/20 на виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2020. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено повністю; в рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг №805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та договором про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011 звернуто стягнення на спадкове майно, прийняте ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на 2/3 частини в таких об`єктах нерухомого майна: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ; насосна станція за адресою: АДРЕСА_1 ; трансформаторна підстанція за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , у межах 2/3 частини суми боргу, а саме - 1 650 513 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вказав, що у рамках вищевказаних виконавчих проваджень шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» було відчужено право власності на такі об`єкти нерухомого майна: 2/3 частини незавершеного будівництва літ. «Б-1» (загальна площа - 1789,4 кв.м.), пожежного резервуару літ. «Ж», літ «Е», що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 (по 1/3 частини кожної із боржниць); 2/3 насосної станції «літ.А-1» (загальна площа - 16,50 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_2 (по 1/3 частини кожної із боржниць); 2/3 трансформаторної підстанції «літ.А-1» (загальна площа - 39,20 кв.м.) за адресою: АДРЕСА_1 (по 1/3 частини кожної із боржниць).

Зазначав, що на момент звернення з даною заявою, залишок майна, на яке було звернено стягнення за рішенням суду по даній справі але не було відчужено з прилюдних торгів, наступне: 2/3 частини цеху по виробництву торгівельного обладнання та гаражних воріт літ «А-1» загальною площею 3304,3 кв.м., прохідної літ. «В-1» загальною площею 13,4 кв.м, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; 2/3 частини нежитлової будівлі загальною площею 596,30 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; 2/3 частини нежитлової будівлі загальною площею 493,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (належали на праві власності ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно нежитлова будівля від 09.06.2009 року).

18 листопада 2024 року ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області було замінено стягувача у виконавчих провадженнях з ОСОБА_1 на ТОВ «Несол».

Зазначав, що сторони виконавчих проваджень, користуючись своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» уклали мирову угоду по справі, яка була подана йому. В мировій угоді сторони домовились про передачу в рахунок погашення залишку боргу у власність стягувачу 2/3 частини нерухомого майна (по 1/3 кожного боржника), на яке було звернено стягнення у справі № 619/843/20, але яке не було відчужено з прилюдних торгів. Також зазначив, що мирова угода, що була укладена між сторонами виконавчого провадження стосується лише прав та інтересів цих сторін, всі сторони підписали мирову угоду, угода не виходить за межі предмету спору і є проявом вільного волевиявлення сторін щодо бажання врегулювати спір та закінчити виконавчі провадження по даній справі. Вказуючи на обставини зазначені в даній заяві, приватний виконавець, просить затвердити мирову угоди від 31.03.2025.

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2025 року у задоволенні заяви про затвердження мирової угоди від 31.03.2025 року відмовлено.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що предметом мирової угоди є нежитлові приміщення, які пов`язані зобов`язаннями відповідачів-боржників, за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та договором про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011, шляхом звернення стягнення на спадкове майно, прийняте ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що виникли за рішенням суду, а тому зважаючи, що вимоги мирової угоди стосуються переходу права власності поза встановленого законом порядку, підстави для її задоволення відсутні.

Умови мирової угоди, запропоновані сторонами, суперечать закону, оскільки за умовою мирової угоди суд фактично має визнати за позивачем право власності на нерухоме майно, що в свою чергу, не відповідає вимогам ЦК України.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, представник ТОВ «Несол» Зубков А.Є. через систему «Електронний суд» подав апеляційну скаргу, у якій просить ухвалу скасувати та ухвалити постанову, якою затвердити мирову угоду від 31.03.2025 по справі № 619/843/20, що укладена між стягувачем ТОВ «Неол» та боржниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

Апеляційна скарга мотивована тим, що ухвала суду незаконна, необґрунтована, судом неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Вказав, що у мировій угоді сторони домовились про передачу в рахунок погашення залишку боргу у власність Стягувачу 2/3 частини нерухомого майна, на яке було звернено стягнення у справі №619/843/20, але яке не було відчужено з прилюдних торгів. Дана мирова угода від 31.03.2025р. була подана разом з заявою про затвердження мирової угоди приватним виконавцем до Дергачівського районного суду Харківської області в порядку 434 ЦПК України.

Зазначив, що позиція суду, про те, що предмет спору у даній справі стосується стягнення заборгованості за кредитним договором, а не переходу права власності на нерухоме майно, тому мирова угода в такій редакції не може бути затверджена судом, є абсолютно безпідставною. Адже як видно з самого рішення суду від 30 квітня 2020 року, даний спір як раз стосується нерухомого майна, яке було предметом мирової угоди. Суд розглядав позовні вимоги про звернення стягнення на спадкове нерухоме майно, судом досліджувалось питання хто є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , які частки права власності на нерухоме майно належать спадкоємцям, в тому числі і відповідачам по справі, суд досліджував чи підтверджено належними документами право власності спадкодавця на нерухоме майно, окрім цього, в матеріалах справи наявний про звіт про незалежну оцінку нерухомого майна, яке є предметом спору. За умовами мирової угоди Боржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобов`язуються передати у власність Стягувача - ТОВ «Несол» в рахунок погашення заборгованості, таке нерухоме майно:

1) 2/3 частини цеху по виробництву торгівельного обладнання та гаражних воріт літ. "А-1" загальною площею 3304,3 кв.м, прохідної літ. "В-1" загальною площею 13,4 кв.м, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ;

2) 2/3 частини нежитлової будівлі загальною площею 596,30 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) 2/3 частини нежитлової будівлі загальною площею 493,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 .

Зазначене майно було предметом судового розгляду по даній справі, суд задовольнив позовні вимоги про звернення стягнення на це нерухоме майно, чим фактично вирішив, що дане майно має вибути з володіння відповідачів по справі на користь інших осіб, аби кошти отримані від його примусового відчуження з прилюдних торгів були передані Позивачеві (кредитору) в рахунок погашення існуючої заборгованості. Ухвалюючи відповідне рішення про звернення стягнення на спадкове майно суд досліджував правовий статус такого майна. Отже, висновок Дергачівського районного суду Харківської області, викладений в ухвалі від 16.05.2025р., що «правовідносини між сторонами виникли у зв`язку із стягненням боргу, при цьому питання щодо визнання права власності на нерухоме майно не було предметом розгляду справи судом» є неаргументованим та безпідставним.

Зауважує, щодо прав третіх осіб на нерухоме майно. Під час розгляду справи №619/843/20 та ухваленні судового рішення, судом було встановлено, що право на спадщину належить трьом спадкоємицям (громадянкам України ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та громадянці Російської Федерації - ОСОБА_5 ) в рівних частинах - по 1/3 частині. Відповідно, оскільки позовні вимоги пред`явлені до двох спадкоємиць - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , яким сукупно належить право власності на 2/3 частини нерухомого майна (кожній по 1/3), на яке Позивач просив звернути стягнення, то відповідно кожна має обов`язок перед позивачем погасити 1/3 частину боргу спадкодавця. Розглядаючи справу, суд дослідив ринкову вартість нерухомого майна, суму боргу та враховуючи належну кожній відповідачці частку в спадщині, ухвалив рішення про звернення стягнення на 2/3 частини визначеного спадкового нерухомого майна у межах 2/3 частини суми боргу, а саме - 1 650 513 гривень. Зважаючи на це, судове рішення по справі жодним чином не впливає на права чи інтереси третьої спадкоємиці - ОСОБА_5 , адже її частка в спадщині не є предметом судового розгляду в рамках даної справи, власне тому ОСОБА_5 і не була залучена до розгляду даної справи. Мирова угода, яка укладена сторонами справи також НЕ стосується 1/3 частини права на спадкове майно, що належить спадкоємиці - ОСОБА_5 , яка не є стороною даної справи. За укладеною Мировою угодою до Стягувача переходить право власності лише на 2/3 частини в об`єктах нерухомого майна, які були предметом даного спору. В процесі примусового виконання судового рішення дана частка в нерухомому майні підлягала продажу з прилюдних торгів в порядку, визначеному Законом України «Про виконавче провадження», для вчинення даних виконавчих дій згода чи будь-яке повідомлення третьої спадкоємиці, яка не є учасником судової справи, не передбачена законодавством. Тобто в процесі виконання рішення суду, 2/3 частки права власності в нерухомому майні переходить у власність третіх осіб, які стали переможцями прилюдних торгів без згоди на те спадкоємиці - ОСОБА_5 . В даному випадку так само, але не в процесі продажу майна з прилюдних торгів на виконання судового рішення, а за укладеною мировою угодою, право власності на 2/3 частини нерухомого майна, яке не було реалізовано з прилюдних торгів, переходять до Стягувача. Таким чином, у 2/3 частин спадкового майна у будь-якому випадку змінюється власник і не має значення чи це відбувається в процесі примусового виконання рішення суду, чи в процесі виконання укладеної мирової угоди сторонами, в кожному з випадків це не впливає на права чи інтереси спадкоємиці, якій належить 1/3 частина у праві на спадщину, адже дана частка у праві власності не відчужується.

Окрім цього, звертає увагу апеляційного суду, що 21 грудня 2023 року Дергачівським районним судом Харківської області було винесено рішення по справі № 619/2729/23, яким задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про звернення стягнення на спадкове майно, в ухваленому рішенні суд вирішив:

«У рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та Договором про надання відновлювальної кредитної лінії № 834018833INSURANCE1 від 19.08.2011 звернути стягнення на спадкове майно, прийняте ОСОБА_5 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме на 1/3

частину в таких об`єктах нерухомого майна:

1) нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 :

2) насосна станція за адресою: АДРЕСА_1 :

3) трансформаторна підстанція за адресою:

АДРЕСА_1 :

4) нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1:

5) нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 . у межах 1/3 суми боргу, а саме - 825 256.50 грн.»

Таким чином, наявне рішення суду по справі № 619/2729/23, яким суд вирішив питання прав та обов`язків власниці іншої 1/3 частини спадкового нерухомого майна та звернув на нього стягнення в рахунок погашення боргу за цим же кредитом на користь позивача - ОСОБА_1 , який наразі замінений новим кредитором - ТОВ «Несол». Отже, висновок суду що «суду не було надано суду беззаперечних доказів відсутності прав третіх осіб на спірне майно, враховуючи, що боржницям сукупно належить лише 2/3 частини спірного майна, тоді як відомості про власника 1/3 частини майна відсутні» не відповідає фактичним обставинам справи та є необґрунтованим, оскільки:

1) в матеріалах справи наявні правовстановлюючі документи на нерухоме майно, якого стосується мирова угода, в рішенні по даній справі суд встановив, що дане майно належить на праві власності померлому боржникові - ОСОБА_4 ;

2) в матеріалах даної справи наявна інформація про всіх спадкоємців, які вступили в спадщину і яким належить спадкове майно після смерті боржника - ОСОБА_4 , тому суду було відомо про наявність третьої спадкоємиці - ОСОБА_5 та її частку;

3) рішення суду по даній справі, а також укладена сторонами мирова угода від 31.03.2025р., яку просив затвердити приватний виконавець, що не стосуються частки у праві власності на нерухоме майно третьої спадкоємиці - ОСОБА_5 ;

4) наявне рішення цього ж суду по справі № 619/2729/23, яким суд вирішив питання

звернення стягнення на 1/3 частку ОСОБА_5 у спадковому нерухомому майні для погашення заборгованості за кредитним договором.

Мирова угода, укладена сторонами виконавчого провадження є виявом їхньої волі, спрямованої на виконання судового рішення та остаточне врегулювання спору на взаємних поступках, що відповідає вимогам чинного законодавства. Відмова у затвердженні мирової угоди фактично унеможливлює для сторін реалізацію їхнього права на мирне врегулювання спору на стадії виконання судового рішення та затягує процес реального виконання рішення суду.

Відзиви на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 22 липня 2025 року справу за заявою приватного виконавця Близнюкова Ю. В. про затвердження мирової угоди у справі № 619/843/20 повернена до суду першої інстанції для виконання вимог, передбачених пунктом 15.11 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України.

13 серпня 2025 року ТОВ «Несол» подало до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій просить скасувати ухвалу Харківського апеляційного суду від

22 липня 2025 року та повернути справу до апеляційного суду.

Постановою Верховного суду від 22 жовтня 2025 року касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Несол» задоволено.

Ухвалу Харківського апеляційного суду від 22 липня 2025 року скасовано

і передано справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалами Харківського апеляційного суду від 17 листопада 2025 року відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду.

Верховний суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 вересня 2023 року у справі № 752/11324/14-ц висловив правову позицію про те, що: «зі змісту ч. 1 ст. 434 ЦПК України вбачається, що на законодавчому рівні встановлений імперативний припис щодо часу, коли може бути укладена мирова угода після ухвалення судового рішення, тобто закінчення судового процесу, та кола суб`єктів, які уповноважені звернутися до суду з клопотанням про затвердження мирової угоди, яке розширеному тлумаченню не підлягають.

Відповідно до ст. 293 ЦПК України:

1. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

2. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

3. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

4. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

5. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржене судове рішення відповідає.

Суд апеляційної інстанції погоджується з вищевказаними висновками суду першої інстанції щодо відмови у затвердженні мирової угоди, які доводами скарги не спростовані.

Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угоди сторін передбачає наступне:

1. Мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

2. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу.

3. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

4. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

5. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Матеріалами справи підтверджується та судом встановлено, що рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2020 у справі № 619/843/20, позов ОСОБА_1 задоволено повністю та в рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та договором про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011 звернуто стягнення на спадкове майно, прийняте ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на 2/3 частини в таких об`єктах нерухомого майна: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ; насосна станція за адресою: АДРЕСА_1 ; трансформаторна підстанція за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , у межах 2/3 частин суми боргу, а саме - 1 650 513 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Стягнуто солідарно судовий збір (а.с.210-218 т.1)

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 28 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 про роз`яснення рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року - задоволено.

Роз`яснено, що в рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та договором про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011 звернути стягнення на спадкове майно, прийняте ОСОБА_2 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на 1/3 частину в таких об`єктах нерухомого майна:

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ;

- насосна станція за адресою: АДРЕСА_1 ;

- трансформаторна підстанція за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , у межах 2/3 частин суми боргу, а саме - 1 650 513 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

В рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та договором про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011 звернути стягнення на спадкове майно, прийняте ОСОБА_3 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на 1/3 частину в таких об`єктах нерухомого майна:

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ;

- насосна станція за адресою: АДРЕСА_1 ;

- трансформаторна підстанція за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ;

- нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , у межах 2/3 частин суми боргу, а саме - 1 650 513 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (а.с.236-239 т.1).

Приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Ю.В. було відкрито виконавчі провадження НОМЕР_1 (боржник - ОСОБА_2 ) та НОМЕР_2 (боржник - ОСОБА_3 ) на виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2020 (справа №619/843/20).

Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 18.11.2024 у по справі №619/843/20 було замінено стягувача у виконавчих провадженнях - ОСОБА_1 на ТОВ «Несол».

На стадії виконання рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2020 укладено мирову угоду від 31.03.2025, за умовами якої:

«1. Боржникові-1 - ОСОБА_2 та Боржникові-2 - ОСОБА_3 , які є спадкоємцями після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , належить право власності кожній на 1/3 частину спадкового майна, що належало ОСОБА_4 .

2. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2020 року у справі №619/843/20 було ухвалено: в рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та договором про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011 звернути стягнення на майно, прийняте ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на 2/3 частини в таких об`єктах нерухомого майна: - нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ; - насосна станція за адресою: АДРЕСА_1 ; - трансформаторна підстанція за адресою: АДРЕСА_1 ; - нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ; - нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , у межах 2/3 суми боргу, а саме - 1 650 513,00 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

3. На виконання Рішення суду по справі №619/843/20 приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Близнюковим Юрієм Володимировичем було відкрито виконавчі провадження НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

В межах виконавчих проваджень шляхом проведення прилюдних торгів відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» було відчужено право власності на такі об`єкти нерухомого майна: 1) 2/3 частини незавершеного будівництва літ. "Б-1" (загальна площа - 1789,4 кв.м), пожежного резервуару літ. "Ж", літ. "Е", що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 ; 2) 2/3 насосної станції «літ.А-1» (загальна площа - 16,50 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) 2/3 трансформаторної підстанції «літ.А-1» (загальна площа - 39,20 кв.м) за адресою: АДРЕСА_1 .

4. За результатами відчуження нерухомого майна, зазначеного п. 3 Мирової угоди було частково погашено заборгованість перед Стягувачем у розмірі 334 105, 00 гривень. Таким чином розмір непогашеної заборгованості складає - 1 316 408, 00 гривень.

5. У зв`язку з цим, Сторони домовились, що в рахунок повного та остаточного погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011, Боржник-1 - ОСОБА_2 та Боржник-2 - ОСОБА_3 передають у власність Стягувачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Несол» кожен по 1/3 частині нерухомого майна, на яке було звернено стягнення за Рішенням суду по справі №619/843/20, але яке не було відчужено шляхом проведення прилюдних торгів, а саме: 1) 2/3 частини цеху по виробництву торгівельного обладнання та гаражних воріт літ. "А-1" загальною площею 3304,3 кв.м, прохідної літ. "В-1" загальною площею 13,4 кв.м, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 (належали на праві власності ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно нежитлова будівля від 10.02.2009); 2) 2/3 частини нежитлової будівлі загальною площею 596,30 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 (належали на праві власності ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно нежитлова будівля від 09.06.2009); 3) 2/3 частини нежитлової будівлі загальною площею 493,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 (належали на праві власності ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно нежитлова будівля від 09.06.2009). 6. З моменту набуття законної сили ухвали Дергачівського районного суду Харківської області про затвердження цієї Мирової угоди, Стягувач -Товариство з обмеженою відповідальністю «Несол» є власником нерухомого майна, зазначеного в п.5 даної Мирової угоди.

7. Ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області про затвердження цієї Мирової угоди, що набрала законної сили, визнається за Товариством з обмеженою відповідальністю «Несол» право власності на нерухоме майно, яке підлягає подальшій реєстрації, а саме: 1) 2/3 частини цеху по виробництву торгівельного обладнання та гаражних воріт літ. "А-1" загальною площею 3304,3 кв.м., прохідної літ. "В-1" загальною площею 13,4 кв.м, адреса місцезнаходження: АДРЕСА_1 ; 2) 2/3 частини нежитлової будівлі загальною площею 596,30 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 ; 3) 2/3 частини нежитлової будівлі загальною площею 493,50 кв.м за адресою: АДРЕСА_1 ;

8. Внаслідок набуття Стягувачем права власності на нерухоме майно, зазначене в п.5 Мирової угоди, зобов`язання Боржників, що виникли з Генерального договору про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008р. та Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011р. вважаються повністю виконаними, а заборгованість у розмірі 1 650 513,00 грн., що встановлена Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2020 року у справі №619/843/20, - погашеною. 9.Стягувач заявляє, що з моменту затвердження цієї Мирової угоди не матиме жодних претензій чи вимог до Боржників щодо виконання ним зобов`язань встановлених Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30.04.2020 року у справі №619/843/20. 10.Наслідком набуття чинності цією Мировою угодою відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчих проваджень НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

11. Боржники і Стягувач заявляють, що дана Мирова угода відповідає вимогам законодавства та ані в процесі укладення цієї Мирової угоди, ані в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі й держави.

12. Сторони підтверджують, що всі викладені умови Мирової угоди відповідають їх реальному волевиявленню та інтересам. Наслідки затвердження цієї мирової угоди Сторонам відомі.

13. Ця Мирова угода набирає чинності після її затвердження судом.

14. Дана Мирова угода складена у п`яти автентичних примірниках українською мовою: по одному примірнику Стягувачеві, Боржникові-1, Боржникові-2 та приватному виконавцеві виконавчого округу Харківської області Близнюкову Юрію Володимировичу, один примірник залишається у матеріалах цивільної справи №619/843/20».

Як роз`яснено Верховним Судом від 11 серпня 2023 року у справі № 761/9347/21 (провадження № 61-452св23) при визнанні мирової угоди цивільний процесуальний закон покладає на суд обов`язок перевірити чи не суперечать умови мирової угоди закону, чи не порушують такі умови права, свободи та інтереси інших осіб, чи не суперечать дії законного представника однієї із сторін мирової угоди інтересам особи, яку він представляє, чи мають представники сторін відповідні повноваження на укладення мирової угоди та роз`яснити сторонам наслідки визнання мирової угоди.

В ухвалі Верховного Суду від 21 квітня 2021 року у справі № 592/2651/20 (провадження № 61-15461св2) Верховним Судом вказано, що обов`язковою умовою затвердження мирової угоди, укладеної між сторонами, в тому числі з виходом за межі предмета спору, є та умова, що така мирова угода не повинна порушувати прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 листопада 2024 року у справі № 185/8179/22 (провадження № 14-84цс24) зазначила, що «мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Частиною 7 статті 49 ЦПК України визначено, що сторони можуть примиритися, у тому числі шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

За статтею 434 ЦПК України, мирова угода, укладена між сторонами, або заява про відмову стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному або приватному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її для затвердження до суду, який видав виконавчий документ. Суд має право відмовити у затвердженні мирової угоди у процесі виконання рішення з підстав, визначених статтею 207 ЦПК України, а у задоволенні заяви про відмову від примусового виконання рішення - з підстав, визначених статтею 206 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1, 2 статті 208 ЦПК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою. Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Якщо умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, чи є невиконуваними, суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд (пункт 1 частини 5 статті 207 ЦПК України).

За вимогами статті 19 Закону «Про виконавче провадження» сторони у процесі виконання рішення відповідно до норм процесуального законодавства мають право укласти мирову угоду, що затверджується (визнається) судом, який видав виконавчий документ.

Затвердження судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення, є підставою для закінчення виконавчого провадження.

Суд є правозастосовним органом та не може підміняти державний орган, вчиняти замість нього будь-які дії, скасовувати замість нього рішення (скасування арешту накладеного в межах виконавчого провадження), приймати інше рішення та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2019 року у справі № 727/9822/18, провадження № 11475св19).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 30 квітня 2020 року у справі №619/843/20, в рахунок погашення заборгованості за Генеральним договором про надання кредитних послуг № 805/6/18/8-086 від 07.07.2008 та договором про надання відновлювальної кредитної лінії №834018833INSURANCE1 від 19.08.2011 звернуто стягнення на спадкове майно, прийняте ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме - на 2/3 частини в таких об`єктах нерухомого майна: нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ; насосна станція за адресою: АДРЕСА_1 ; трансформаторна підстанція за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 ; нежитлова будівля за адресою: АДРЕСА_1 , у межах 2/3 частин суми боргу, а саме - 1 650 513 гривень, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, визначеною суб`єктом оціночної діяльності відповідно до Закону України «Про виконавче провадження».

Вказані об`єкти нерухомо майна є предметом мирової угоди від 31 березня 2025 року, які мають бути передані стягувачу на виконання зобов`язань за кредитним договором.

Отже, за умовами укладеної між сторонами виконавчого провадження мирової угоди фактично відбудеться перехід права власності на нерухоме майно, яке не було предметом судового спору.

Згідно зі статтею 41 Основного Закону України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності (частина перша); ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним (частина четверта).

За частиною другою статті 41 Основного Закону України „право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом".

Набуття права власності на нерухоме майно законодавчо визначене та врегульоване. За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів (частина 1 статті 328 ЦК України).

Перехід права власності на нерухоме майно під час виконавчого провадження урегульоване положеннями Розділу VII Закону України «Про виконавче провадження».

Як передбачено частиною 1 статті 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб.

Згідно з юридичною позицією, що її сформулював Конституційний Суд України, „право власності виникає лише за наявності певних юридичних фактів та за умови формування правового статусу конкретного власника, надання йому юридично забезпеченої можливості діяти у передбачених законом межах" (друге речення абзацу третього підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 12 лютого 2002 року № 3-рп/2002).

Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п.1 ч. 1 ст. 2 ЗУ № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (ч. 2 ст. 3 ЗУ № 1952-IV).

Набуття права власності на нерухоме майно ґрунтується на кількох юридичних фактах: підставі виникнення права власності в розумінні статті 11 ЦК України (у даному випадку спадкування), рішенні щодо державної реєстрації прав, відповідному реєстраційному записі в Державному реєстрі прав. Зазначені юридичні факти в сукупності є правотвірним складним юридичним фактом.

Отже, за чинним законодавством України особа набуває право власності на нерухоме майно та має змогу повноцінно його здійснювати, зокрема у спосіб розпорядження своєю власністю, після державної реєстрації права власності на нерухоме майно, тобто ухвалення рішення щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно, внесення та подальшого збереження (наявності) відповідного реєстраційного запису в Державному реєстрі прав (див. з цього приводу аналогічні висновки, які були висловлені у п. 3.1 Рішення КС України у справі за конституційною скаргою ПАТ „Одестеплокомуненерго"№ 9-р(II)/2022 від 16.11.2022).

Разом з тим, у даному випадку сторони мирової угоди та приватний виконавець не надали до суду для затвердження мирової угоди на офіційне підтвердження наявного у них права власності на частки у спадковому майні, за рахунок яких вони погодились виконати рішення суду, та що це майно вільне від обтяжень, а саме: відповідних витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Виходячи з вищевказаного, з урахуванням не надання до суду вищевказаних документів, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що затвердження мирової угоди, в якій відсутні відомості щодо державної реєстрації права власності на спадкове майно, яке передається в рахунок виконання рішення суду про стягнення заборгованості, що воно не перебуває під обтяженням, - не відповідає вимогам закону.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України).

Конституційний Суд України в Рішенні від 18 червня 2020 року № 5-р(II)/2020 зазначив: „ однією з вимог принципу верховенства права (правовладдя) є вимога юридичної визначеності (як принцип), на що Конституційний Суд України неодноразово вказував у своїх висновках і рішеннях. Принцип юридичної визначеності є істотно важливим у питаннях дієвості верховенства права (правовладдя).

Одним зі складових елементів загального принципу юридичної визначеності є вимога (як принцип) передбачності приписів права" (абзац перший, перше речення абзацу другого підпункту 2.1.1 підпункту 2.1 пункту 2 мотивувальної частини).

У Доповіді про правовладдя, схваленій Європейською Комісією „За демократію через право" (Венеційська Комісія) на її 86-му пленарному засіданні, яке відбулося 25-26 березня 2011 року [CDL-AD(2011)003rev], указано, що „юридична визначеність вимагає, щоб юридичні норми були зрозумілими й точними, а також, щоб їхньою метою було забезпечення передбачності ситуацій та правовідносин" (перше речення § 46).

Як зазначено в Спеціальному дослідженні Європейської Комісії „За демократію через право" (Венеційська Комісія) „Мірило правовладдя", „передбачність означає не лише те, що приписи акта права мають бути передбачними за своїми наслідками: їх має бути сформульовано з достатньою чіткістю та зрозумілістю, аби суб`єкти права мали змогу впорядкувати свою поведінку згідно з ними" [CDL-AD(2016)007, пункт II.B.3.58].

Тобто юридична визначеність тлумачиться як чіткість та зрозумілість у викладенні норм актів права, унаслідок чого кожна особа має впевненість у розумній стабільності норм права, передбачності ситуацій та інших юридичних наслідків застосування таких норм ((див. п. 4.4 Рішенні КС України у справі за конституційною скаргою ПАТ „Одестеплокомуненерго"№ 9-р(II)/2022 від 16.11.2022).

Саме офіційна реєстрація права власності та відомості щодо наявності/відсутності обтяжень щодо майна, як це передбачено вказаним ЗУ № 1952-IV, надають у даному правової визначеності для вирішення заяви про затвердження мирової угоди.

Відповідно до ст. 208 ЦК України виконання мирової угоди здійснюється особами, які її уклали, в порядку і в строки, передбачені цією угодою.

Ухвала про затвердження мирової угоди є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження".

У разі невиконання затвердженої судом мирової угоди ухвала суду про затвердження мирової угоди може бути подана для її примусового виконання в порядку, передбаченому законодавством для виконання судових рішень.

З огляду на вищевказане колегія суддів відхиляє доводи скарги щодо доведеності підстав для затвердження мирової угоди відповідною ухвалою суду, яка у даному випадку є правовстановлюючим документом, на підставі якого стягувач набуває право власності на нерухоме майно, яка має бути належним чином підтверджено, - за їх необґрунтованістю.

Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою на підставі норм процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.

Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 259, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

постановив :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Несол» -залишити без задоволення.

Ухвалу Дергачівського районного суду Харківської області від 16 травня 2025 року-залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня ухвалення, і протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складений 02 лютого 2026 року.

Головуючий В.Б.Яцина

Судді колегії Ю.М.Мальований

О.Ю.Тичкова