Провадження № 2/369/5477/26
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2026 м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Мартиненко В. С.,

розглянувши в порядку спрощеного письмового позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та додаткових витрат на дітей,

В С Т А Н О В И В:

До Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним позовом звернулася ОСОБА_1 , в якому просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів. але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення ним двадцяти трьох років або припинення ним навчання. Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати подання заяви і до досягнення ним двадцяти трьох років або припинення ним навчання. Стягнути з ОСОБА_2 додаткові витрати на утримання дітей, а саме оплату за навчання в розмірі 18905 грн.

В обґрунтування вказаних вимог позивач посилалася на те, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які є повнолітніми, проте продовжують навчання, в зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги, яку позивач самостійно надати не в змозі.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області у справі відкрито провадження, вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Згідно з п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З`ясувавши обставини справи, дослідивши докази, подані на їх підтвердження, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим 22.08.2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 2258 від 22.08.2007, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві), свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим 18.05 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 2517 від 20.10.2005, складений Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві 20.10.2005 року), копії яких долучені до матеріалів справ. Подружжя також має малолітню дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до позову.

Позивач ОСОБА_1 разом із дітьми ОСОБА_4 , ОСОБА_3 мають зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується витягами з Єдиного демографічного реєстру № 2260187 від 21.01.2026, № 2260203 від 21.01.2026 та паспортними даними ОСОБА_1 .

ОСОБА_4 навчається на 1 курсі за спеціальністю «Туризм і рекреація» у Національному університеті біоресурсів і природокористування України, термін навчання - з 19.08.2024 по 30.06.2027, що підтверджується довідкою № 293 від 24.07.2025 року, виданою Національним університетом біоресурсів і природокористування України. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги вартість навчання складає 33230 грн на рік. Відповідно до квитанції № 248062946 від 27.05.2025, виданої АТ «ПУМБ», ОСОБА_1 сплатила 18034,73 грн за навчання ОСОБА_4 .

ОСОБА_3 навчається на 2 курсі за спеціальністю «Право» у Національному університеті біоресурсів і природокористування України, термін навчання - з 11.08.2023 по 30.06.2027, що підтверджується довідкою № 311 від 28.07.2025 року, виданою Національним університетом біоресурсів і природокористування України. Відповідно до договору про надання платної освітньої послуги вартість навчання складає 35000 грн на рік. Відповідно до квитанції № 24806155 від 27.05.2025, виданої АТ «ПУМБ», ОСОБА_1 сплатила 19964,33 грн за навчання ОСОБА_3 .

Судовим наказом Києво-Святошинського районного суду Київської області від 11.04.2025 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 31.03.2025 і до досягнення старшою дитиною повноліття. На підставі вказаного судового наказу було розпочато виконавче провадження.

Відповідач ОСОБА_2 є працевлаштованим та за період з 01.03.2025 по 30.06.2025 отримав 200027,71 грн, що підтверджується відповідною довідкою про розмір грошового забезпечення.

Згідно з частиною 1, 3 статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

До відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу (ч. 1 ст. 201 СК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є повнолітніми дітьми позивача і відповідача та продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, своєю чергою позивач є працевлаштований та має дохід у вигляді грошового забезпечення, суд дійшов висновку про те, що відповідач має можливість й надалі надавати матеріальну допомогу синам на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ними двадцяти трьох років.

А отже, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд дійшов висновку про можливість стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісяця, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 07 серпня 2025 року - дня подання позову до суду, а також про можливість стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісяця, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 07 серпня 2025 року - дня подання позову до суду.

Проте у задоволені позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на синів у розмірі 18905 грн необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Згідно з ч. 1 ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу.

З наведених норм права слідує, що стаття 185 СК України не поширюється на правовідносини між батьками та повнолітніми дітьми, які продовжують навчання.

Вказаний висновок суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16 лютого 2022 року у справі № 381/2423/20, відповідно до якої на відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

В наведеній нормі права відсутня вимога про те, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, що було передбачено ч. 3 ст. 88 ЦПК України в редакції 2004 року.

Аналізуючи вказані норми права, Велика Палата Верховного у постанові від 13 липня 2022 року у справі № 496/3134/19 (п п. 41 - 46) дійшла висновку про те, що оскільки позивача звільнено від сплати судових витрат й вона не оплачувала судовим збором позовну заяву, апеляційну та касаційну скаргу, в цій частині судові витрати на відповідача не покладаються.

А отже, відсутні підстави для стягнення з боржника на користь держави судового збору

Керуючись ст. ст. 141, 259, 264 - 265, 273, 281 - 282, 354 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання, та додаткових витрат на дітей задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісяця, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 07 серпня 2025 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) платника аліментів (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатної особи, щомісяця, на час навчання, але не довше, ніж до досягнення ним 23 років, починаючи з 07 серпня 2025 року.

В задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) судове рішення або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідач: ОСОБА_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ; треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: ОСОБА_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ; ОСОБА_4 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 .

Суддя Мартиненко С.В.