Справа №: 398/5516/25
провадження №: 2/398/504/26
УХВАЛА

Іменем України

"05" лютого 2026 р. м. Олександрія

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі: головуючого судді Шинкаренко І.П., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ТОВ «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 36921,65 грн.

06 жовтня 2025 року до суду надійшло клопотання представника відповідача адвоката Балацького Д.П. про зупинення провадження у справі на підставі того, що ОСОБА_1 проходить військову службу за мобілізацією та постійно знаходиться у зоні ведення активних бойових дій, у зв`язку з чим він не може прибути до суду, надати свої пояснення щодо заборгованості, подати відповідні докази. Крім того, зазначені обставини унеможливлюють його зустріч з представником, а відсутність стабільного зв`язку та постійної комунікації унеможливлює отримання належних документів та доказів, що в свою чергу впливає на надання належної правової допомоги йому. Відповідач не погоджується із заборгованістю, проте надати письмові докази на спростування позовних вимог не має можливості, оскільки перебуває поза місцем свого проживання. На підтвердження проходження військової служби ОСОБА_1 його представник надав відповідні довідки.

07 жовтня 2025 року представник позивача подав до суду заперечення на клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі, яке обгрунтоване тим, що клопотання не містить прямих доказів, що станом на жовтень 2025 року відповідач залучений до бойових дій, здійснення заходів з національної безпеки та оборони, знаходиться в зоні бойових дій та/або його місцезнаходження перешкоджає явці до суду. Окрім того, інтереси відповідача представляє адвокат. Також представник позивача з посиланням на правові позиції Верховного Суду зазначає, що для зупинення провадження у справі недостатньо факту введення воєнного стану і перебування сторони у складі ЗСУ, а необхідні докази того, що військовий підрозділ переведений на воєнний стан, зокрема, бере участь у виконанні бойових завдань. На підставі наведеного просить суд залишити без задоволення клопотання про зупинення провадження у справі.

Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи та надав суду докази його звернення до військової частини, де проходить службу ОСОБА_1 із адвокатським запитом щодо отримання інформації про проходження служби ОСОБА_1 , довідки про безпосередню участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, довідки про переведення військової частини на воєнний стан.

16 січня 2026 року представник відповідача долучив до матеріалів справи відповідь на його адвокатський запит, до якої долучено довідку форми 5 № 293 від 15 січня 2026 року про те, що ОСОБА_1 мобілізований до військової частини НОМЕР_1 , витяг з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 липня 2025 року № 6 та довідку № 1538 від 30 вересня 2025 року про участь ОСОБА_1 у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони.

Ознайомившись з поданими заявами та клопотаннями по суті справи та іншими матеріалами справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 251 ЦПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 253 ЦПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених п. 2 ч. 1 ст. 251 цього Кодексу, - до припинення перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції.

Згідно з Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан о 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і на даний час його дію не припинено.

Пунктом другим зазначеного Указу Президента України постановлено військовому командуванню (Генеральному штабу Збройних Сил України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , командуванням видів, окремих родів військ (сил) Збройних Сил України, управлінням оперативних командувань, командирам військових з`єднань, частин Збройних Сил України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Згідно з ст. 1 Закону України «Про Збройні Сили України» Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» визначено, що військове формування це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Організаційно Збройні Сили України складаються з органів військового управління, з`єднань, військових частин, вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти, установ та організацій.

Із наданих суду документів судом встановлено, що ОСОБА_1 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , що підтверджено належними та допустими доказами: довідкою форми 5, виданою військовою частиною НОМЕР_1 15 січня 2026 року за № 293, витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 29 липня 2025 року № 6 (по стройовій частині), довідкою військової частини НОМЕР_2 від 30 вересня 2025 року про безпосередню участь ОСОБА_1 у заходах із забезпечення національної безпеки та оборони, тимчасовим посвідченням № НОМЕР_3 , виданим на ім`я ОСОБА_1 .

При вирішенні питання щодо зупинення провадженні у справі суд враховує правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12 листопада 2025 року в справі № 754/947/22 про те, що норма пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, яка встановлює обов`язок суду зупинити провадження, є спеціальною захисною гарантією для військовослужбовців, які через виконання конституційного обов`язку із захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України (стаття 65 Конституції України) об`єктивно позбавлені можливості брати активну участь у судовому процесі, захищати свої права, свободи та інтереси. За таких умов розсуд суду є доволі обмеженим у тому, щоб не застосовувати таке обов`язкове зупинення провадження у судовій справі.

Крім того, Велика Палата сформувала відповідний правовий висновок, який полягає у тому, що під час застосування правил пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України судам потрібно виходити з такого:

1) з моменту введення в Україні воєнного стану і до моменту його скасування чи припинення Збройні Сили України та інші утворені відповідно до закону військові формування потрібно вважати такими, що «переведені на воєнний стан»;

2) упродовж дії воєнного стану в Україні та проведення загальної мобілізації належними для застосування судом згаданих вище норм процесуального права є докази (військовий квиток, накази командира військової частини тощо), що містять інформацію про те, що військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору) перебуває на військовій службі;

3) якщо військовослужбовець (сторона або третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору), права якого захищають положення пункту 2 частини першої статті 251 ЦПК України, висловлює власну волю проти зупинення провадження у справі та прагнення продовжувати розгляд справи (особисто або через представника), суд має врахувати його волевиявлення та продовжити здійснювати судочинство у відповідному провадженні.

Таким чином, судом встановлено, що відповідач перебуває на військовій службі, у зв`язку з чим не має можливості з об`єктивних причин виконувати встановлені законом процесуальні обов`язки та користуватися повною мірою процесуальними правами, що і зумовило його звернення через представника до суду із клопотанням про зупинення провадження у справі.

Враховуючи викладене, з метою забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства, суд дійшов висновку, що заява представника відповідача про зупинення провадження у справі підлягає задоволенню. Суд не бере до уваги доводи представника позивача про відсутність підстав для зупинення провадження у справі, оскільки такі спростовані дослідженими судом письмовими доказами, наданими стороною відповідача, а також сформованою Великою Палатою Верховного Суду правовою позицією у релевантних правовідносинах.

Відповідно до ч.1 ст.254 ЦПК України провадження у справі поновлюється за клопотанням учасників справи або за ініціативою суду не пізніше десяти днів з дня отримання судом повідомлення про усунення обставин, що викликали його зупинення.

Керуючись ст.ст. 252, 253, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ

Клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі задовольнити.

Провадження у цивільній справі за Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські фінансові операції» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості зупинити до припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан.

Зобов`язати відповідача ОСОБА_1 у разі усунення обставин, що зумовили зупинення провадження у справі, тобто припинення перебування відповідача у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан, повідомити про це суд.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя І.П. Шинкаренко