Справа № 368/56/26
Рішення

Іменем України

"13" лютого 2026 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Іванюти Т.Є.

при секретарі Вареник О.Л.

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в м.Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем, який був зареєстрований Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального районного управління юстиції у Київській області 01 вересня 2007 року актовий запис № 117.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей ; дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Однак фактично їхнє подружнє життя розладналося, сторони проживають за різними адресами з січня місяця 2024 року, спільного господарства не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують, а тому просить шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовом згідний.

У зв`язку з визнанням відповідачем позову на підставі ст.200 ч.3 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому засіданні.

Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити з слідуючих підстав.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України).

Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів.

В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 1 вересня 2007 року Кагарлицьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального районного управління юстиції у Київській області актовий запис № 117.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

Спільне життя у сторін не склалося, що призвело до того, що в сім`ї втрачено почуття любові та взаємоповаги. Сторони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, ведення спільного господарства, бюджету, проживають окремо з січня місяця 2024 року. Між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги, розлад в сім`ї носить стійкий характер.

Згідно ст. 51 Конституції України «Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка».

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

А тому суд вважає, що шлюб між сторонами. слід розірвати. Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. ст. 10, 89, 259, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.105 п.3,110 п.1,112 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований Кагарлцьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Обухівському районі Київської області Центрального районного управління юстиції у Київській області 01 вересня 2007 року актовий запис № 117 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище « ОСОБА_5 ».

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом 30 днів.

Суддя Іванюта Т.Є.