Справа № 352/1467/25
Провадження № 22-з/4808/6/26
Головуючий у 1 інстанції
Суддя-доповідач Луганська
29 січня 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - Луганської В.М.
суддів Девляшевського В.А., Мальцевої Є.Є.,
учасники справи
відповідачі ОСОБА_2 , Тисменицька міська рада Івано-Франківської області, Державний реєстратор Центру надання адміністративних послуг Тисменицької міської ради Вербицька Мар`яна Михайлівна,
розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Фатула Тарас Вікторович, про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тисменицької міської ради Івано-Франківської області, Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Тисменицької міської ради Вербицької Мар`яни Михайлівни про часткове визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, про часткове визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та визнання права власності на 3/8 частки на земельні ділянки,
Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 13 січня 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 24 жовтня 2025 року скасовано. Ухвалено нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Тисменицької міської ради Івано-Франківської області, Державного реєстратора Центру надання адміністративних послуг Тисменицької міської ради Вербицької М.М. про часткове визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, про часткове визнання незаконним та скасування рішення державного реєстратора та визнання права власності на 3/8 частки на земельні ділянки відмовлено.Додаткове рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 07 листопада 2025 року скасовано.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 3031,61 грн.
28 січня 2026 року представником ОСОБА_1 ОСОБА_4 подано заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення, яке обґрунтовано тим, що розмір витрат на правову допомогу ОСОБА_2 не відповідає вимогам ч.4 ст.137 ЦПК України, зокрема складності справи обсягу виконаних робіт (надання послуг) та є значно завищеним.
Крім того, вказана заява подана з порушеннями Цивільно-процесуального кодексу України, оскільки копію заяви не надіслано позивачці ОСОБА_1 , яка не є зареєстрованою в системі «Електронний суд». Доказів направлення їй заяви з додатками засобами поштового зв`язку відсутні.
Відповідно до ч.1, 3 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Як вбачається із змісту поданої заяви, заявником ставиться питання щодо вирішення стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, а тому зазначене питання вирішується без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Тому розгляд справи здійснюється без повідомлення сторін в порядку письмового провадження.
Згідно ч. 1 ст. 8 ЦПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.
Інформація про призначення даної справи до розгляду у апеляційному суді без повідомлення учасників справи розміщена на офіційному вебпорталі судової влади України.
Частиною першою статті 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України).
Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.
Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).
Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.
Разом із тим законом визначено критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Згідно з вимогами частин першої, другої, п`ятої, шостої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача.
Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).
Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні цих витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
Відповідно до частини четвертої статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У апеляційній скарзі ОСОБА_2 просив стягнути з ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 20 000 грн.
Постанову Івано-Франківського апеляційного суду ухвалено 13 січня 2026 року.
Відповідно до ч.3 ст.124 ЦПК України, якщо закінчення строку припадає на вихідний день чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.
Заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правничу допомогу представник Оленюка І.І. подав через систему «Електронний суд» 19 січня 2026 року, в перший робочий день після вихідного, тобто в строк, визначений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.
Наявність договірних відносин між адвокатом Фатулою Т.В. та ОСОБА_2 підтверджується договором про надання правничої допомоги №б/н від 10 вересня 2025 року.
Пунктом 3.2 договору передбачено вартість послуг (гонорар) формується на підставі тарифів, що визначені сторонами в додатку№1 до даного договору та фіксується сторонами в акті приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) з урахуванням тарифів та обсягу фактично наданих послуг.
Повноваження на представництво Фатулою Т.В. інтересів ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції підтверджуються ордером серія АТ №1112853 від 24.11.2025 року.
Згідно Акту виконаних робіт згідно договору №б/н від 10 вересня 2025 року адвокатом Фатулою Т.В. було надано послуги з усної консультації, роз`яснення підстав та порядку оскарження судового рішення в апеляційному порядку наслідків набрання законної сили, роз`яснення порядку виконання судового рішення, обрання правової позиції в інтересах клієнта вартістю 2000 грн, ознайомлення та вивчення матеріалів справи 4 000 грн, підготовка та подання апеляційної скарги через систему «Електронний суд»: аналіз законодавства, що регулює правовідносини між сторонами,обрання правової позиції,аналіз судової практики з аналогічних правовідносин 2 000 грн, участь в судових засіданнях - 2 000 грн.
Колегія суддів вважає, що матеріалами справи підтверджується обсяг наданих ОСОБА_2 послуг на правничу допомогу.
При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція).
Заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268) (рішення від 23 січня 2014 року у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України»).
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Визначаючи суму відшкодування витрат на правничу допомогу у суді апеляційної інстанції, колегія суддів враховує заперечення представника ОСОБА_1 -Римарука Ю.І. щодо їх завищення та неспівмірності складності справи та вважає, що ознайомлення та вивчення матеріалів справи та підготовка апеляційної скарги не потребувало тривалих затрат часу, оскільки адвокат Фатула Т.В. представляв інтереси ОСОБА_2 в суді першої інстанції, а тому був ознайомлений з юридичною природою спірних правовідносин.
Оцінивши подані стороною відповідача докази, враховуючи, складність справи, реальність (дійсність та необхідність), обґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу, розмір виконаної адвокатом роботи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зменшення розміру витрат на правничу допомогу, яку просить стягнути ОСОБА_2 на свою користь з ОСОБА_1 до 2 000,00 грн, оскільки такий розмір витрат на професійну правничу допомогу, на переконання колегії суддів, відповідатиме критерію обґрунтованості, розумності розміру витрат на правничу допомогу та вчиненим процесуальним діям сторони.
Колегія суддів не приймає до уваги посилання представника Римарук Ю.П. про те, що заяву подано з порушенням ЦПК України з огляду на наступне. За частиною першою статті 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи.
Сторонами в цивільному процесіє позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи (частини перша, друга статті 48 ЦПК України)
Згідно із частинами першою та другою статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України).
Відповідно до частини першої статті 62 ЦПК України повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені такими документами: 1) довіреністю фізичної або юридичної особи; 2) свідоцтвом про народження дитини або рішенням про призначення опікуном, піклувальником чи охоронцем спадкового майна. За частиною четвертою статті 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність».
Частиною першою статті 64 ЦПК України регламентовано, що представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє, її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері.
За змістом статті 65 ЦПК України представники учасників справи є учасниками судового процесу.
Ураховуючи викладене вище адвокат як представник, який бере участь у судовому процесі від імені учасника справи (сторони чи третьої особи), інтереси якого він представляє, наділений і процесуальними правами та обов`язками учасника справи, якого представляє, за умови, що в документі, який підтверджує повноваження представника (ордері, договорі про надання правової допомоги, довіреності) немає застережень про обмеження повноважень.
Участь адвоката як представника у судовому процесі головним чином і полягає у реалізації процесуальних прав та обов`язків особи, яку він представляє, від імені цієї особи і для цієї особи.
Як вбачається із матеріалів справи заяву про розподіл витрат подано представником ОСОБА_2 Фатулою Т.В. до заяви додано докази направлення копії заяви з додатками представнику ОСОБА_1 Римарук Ю.І.
В матеріалах справи наявний ордер на надання правничої допомоги ( т.с.1 а.с.228) згідно якого ОСОБА_5 представляє інтереси ОСОБА_1 в Івано-Франківському апеляційному суді.
28 січня 2026 року через систему «Електронний суд» від представника ОСОБА_1 Римарук Ю.І. надійшли заперечення на вказану заяву.
З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що не направлення ОСОБА_1 вказаної заяви з додатками, а направлення заяви з додатками представнику позивачки не є підставою для повернення вказаної заяви.
Керуючись ст. ст. 137,141, 270, 382, 384 ЦПК України Івано-Франківський апеляційний суд,
п о с т а н о в и в:
Заяву ОСОБА_2 , в інтересах якої діє Фатула Тарас Вікторович, про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_2 , ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_2 , місце проживання за адресою: ідентифікаційний код платника податків НОМЕР_3 АДРЕСА_2 судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції в розмірі 2 000 грн.
Додаткова постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.
Повний текст додаткової постанови складено 29 січня 2026 року.
Головуючий В.М. Луганська
Судді: В.А. Девляшевський