ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2026 року місто Чернівці справа №2-2594/2006

провадження №22-ц/822/105/26

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Височанської Н.К.,

Суддів: Лисака І.Н., Литвинюк І.М.

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівців від 04 жовтня 2006 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , де третіми особами на стороні позивачки є ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , служба у справах дітей Чернівецької міської ради про скасування усиновлення,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Чернівців від 04 жовтня 2006 року позов ОСОБА_2 про скасування усиновлення - задоволено.

Скасовано усиновлення ОСОБА_3 , дитини ОСОБА_6 , вчинений 14 жовтня 1991 року у відділі РАГСу Чернівецького міськвиконкому: в графі «батько» зазначити « ОСОБА_5 », прізвище « ІНФОРМАЦІЯ_2 » змінити на « ІНФОРМАЦІЯ_2 », а по батькові « ІНФОРМАЦІЯ_2 » на « ІНФОРМАЦІЯ_2 ».

Згідно з актом Шевченківського районного суду м. Чернівців від 26 червня 2025 року справу № 2-2594/2006 знищено на підставі наказу про затвердження переліку судових справ і документів, діяльності суду, із зазначенням строків їх зберігання від 07 грудня 2017 року № 1087.

Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 08 січня 2026 року втрачене судове провадження по даній справі частково відновлено в частині рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці по справі №2-2594/2006 від 4 жовтня 2006 року, копії рішення Ленінського районного суду м.Чернівці по справі №2-1869/1996 від 16 жовтня 1996 року, копії рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці по справі №2-1350/2006 від 01 червня 2006 року.

Не погоджуючись з рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 жовтня 2006 року, особа, яка не брала участі у справі, -

ОСОБА_1 15 травня 2025 року оскаржила його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі заявник просила поновити їй строк на апеляційне оскарження вказаного рішення, оскільки копію рішення отримала 01 травня 2025 року, раніше про рішення їй не було відомо.

На обґрунтування наявності порушеного права зазначала, що оскаржуване рішення суду порушує її права як спадкоємця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зокрема, посилалась, що її брат ОСОБА_5 юридично перебував у зареєстрованому шлюбі спершу з ОСОБА_11 , а згодом - з ОСОБА_12 . Відтак, будь-яке сумісне проживання з іншою жінкою у вигляді «сімейних відносин» не відповідало вимогам чинного законодавства України.

Ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 24 червня 2025 року визнано неповажними наведені заявником підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Шевченківського районного суду м. Чернівців від 04 жовтня 2006 року.

Відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду

м. Чернівців від 04 жовтня 2006 року.

Постановою Верховного Суду від 05 листопада 2025 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_13 задоволено. Ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 24 червня 2025 року скасовано, направлено справу до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

В постанові Верховного Суду зазначено про те, що апеляційному суду необхідно належним чином перевірити доводи особи, яка подала апеляційну скаргу, щодо умов апеляційного оскарження рішення місцевого суду особою, яка не брала участі у справі.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом з таких підстав.

Відповідно до частини першої статті 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Згідно зі статтею 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив.

Подаючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 посилалася на те, що оскаржуване рішення порушує її права як спадкоємця ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На підтвердження її правонаступництва ОСОБА_1 надала копію свідоцтва про смерть ОСОБА_14 , довідку приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу Войціховського А.В. про те, що після смерті ОСОБА_5 заведена спадкова справа, згідно якої спадкоємцями є в тому числі ОСОБА_1 , витяг про реєстрацію спадкової справи у спадковому реєстрі від 16 лютого 2024 року № 75855829.

Будь-яких доводів про те, що рішенням суду станом на 04 жовтня 2006 року порушені особисті права ОСОБА_1 , апеляційна скарга не містить.

Отже, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу не в порядку ч.1 ст.352 ЦПК України як особа, яка не брала участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, а в порядку ст..55 ЦПК України як особа, яка не приймала участі у справі та є правонаступником ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 30 червня 2020 року у справі № 264/5957/17 (провадження № 14-37цс20) вказано, що суд будь-якої інстанції зобов`язаний залучити до участі у справі правонаступника сторони або третьої особи, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво прав та обов`язків відповідної особи, а правонаступник існує. Питання процесуальної правосуб`єктності сторони, третьої особи, їхніх правонаступників належать до тих, які суд має вирішити під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Не є перешкодами для з`ясування підстав процесуального правонаступництва межі розгляду справи у суді відповідної інстанції, а також предмет доказування за відповідними позовними вимогами.

За змістом положень статті 55 ЦПК України суд має вирішити питання процесуального правонаступництва під час розгляду справи незалежно від стадії судового процесу. Визначальним при вирішенні питання про залучення правонаступників до участі в справі є встановлення, чи допускають спірні правовідносини правонаступництво, та чи відомі особи, які прийняли спадщину.

Заміна будь-якого учасника справи судом не носить виключно формальний характер, покликаний зафіксувати процесуальне правонаступництво на підставі матеріального правонаступництва, а здійснюється для реалізації завдань цивільного судочинства, передбачених частиною першою статті 2 ЦПК України, в межах стадій судового процесу, зокрема для своєчасного розгляду і вирішення справи з метою ефективного захисту оспорюваних прав сторони.

Подібні висновки викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 2-7763/10 (провадження № 14-197цс21).

Надаючи відповідь на питання про те, чи допускається процесуальне правонаступництво у справах про скасування усиновлення, колегія суддів враховує таке.

Питання процесуального правонаступництва врегульовані частиною першою статті 55 ЦПК України, згідно з якою у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу.

При цьому залучення до справи правонаступника померлої сторони допускається за умови, що спірні правовідносини не пов`язані із особою та не припинилися у зв`язку із її смертю, тобто повинні допускати правонаступництво.

Процесуальне правонаступництво - це перехід процесуальних прав та обов`язків від однієї особи до іншої. Виникнення процесуального правонаступництва безпосередньо пов`язане із переходом матеріальних прав між такими особами. Для настання процесуального правонаступництва потрібно встановити факт переходу до особи матеріальних прав попередника.

Процесуальне правонаступництво (стаття 55 ЦПК України) є похідним від матеріального та випливає з юридичних фактів правонаступництва (заміни сторони в матеріальних правовідносинах її правонаступником). Це перехід процесуальних прав та обов`язків сторони у справі до іншої особи у зв`язку із вибуттям особи зі спірних матеріальних правовідносин.

Відповідно до частини першої статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із статтею 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Разом з цим, у статті 1219 ЦК України визначено перелік прав та обов`язків особи, які не входять до складу спадщини, у пункті 1 частини першої якої вказано, що не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема особисті немайнові права.

З матеріалів справи відомо, що спір виник щодо скасування усиновлення.

Скасування усиновлення припиняє особисті та майнові права й обов`язки між дитиною та її усиновлювачами та відновлює особисті та майнові права й обов`язки між дитиною та її батьками чи родичами за походженням.

Таким чином, оскільки скасування усиновлення є особистим немайновим правом, яке відповідно до пункту 1 частини першої статті 1219 ЦК України не входить до складу спадщини, спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

Також слід зазначити, що ОСОБА_5 в судовому засіданні при розгляді справи про скасування усиновлення позов визнав в повному обсязі. За життя, тобто в період з 2006 року по 08 лютого 2024 року рішення суду він не оскаржував.

Отже, підстав, передбачених статтею 55 ЦПК України, для залучення до участі у справі ОСОБА_1 як правонаступника третьої особи ОСОБА_5 немає.

За змістом пункту 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції також якщо апеляційна скарга подана особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписана, або підписана особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не зазначено.

Отже, процесуальний закон імперативно визначає, що подання (підписання) апеляційної скарги особою, яка не має права її подавати (підписувати), є підставою для повернення такої апеляційної скарги.

За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про повернення апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 4 жовтня 2006 року з підстав, визначених пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України, оскільки вона подана (підписана) особою, яка не підтвердила належним чином своє право її подавати як правонаступник (спадкоємець) третьої особи ОСОБА_5 .

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнає, що доступ до суду не є абсолютним і національним законодавством може обмежуватись, зокрема для дотримання правил судової процедури і це не є порушенням права на справедливий суд (рішення у справі «Станков проти Болгарії» від 12 липня 2007 року).

Керуючись статтями 55, 357 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 04 жовтня 2006 року у справі №2-2594/2006 повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати скаржнику разом з апеляційною скаргою та доданими до неї матеріалами, крім випадків, якщо скаргу подано в електронній формі через електронний кабінет. Копію апеляційної скарги залишити у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів до Верховного Суду виключно у випадках, передбачених в частині другій статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: Н.К. Височанська

Судді: І.Н. Лисак

І.М. Литвинюк