РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2026 року м.Харків

Київський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Колесник С.А.,

при секретарі Смаль Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, -

УСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на уктримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі частини заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання - 31 травня 2029 року.

В обґрунтування позову зазначено, що з 16 липня 2004 року позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка фактично проживає з нею. Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.12.2011 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. До повноліття доньки з відповідача стягувалися аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, на підставі судового наказу, виданого Київським районним судом м.Харкова 09.07.2025. Проте, відповідач аліменти не сплачує.

З вересня 2025 року донька ОСОБА_3 навчається на бюджетній основі у Комунальному закладі «Харківська гуманітарно - педагогічна академія» Харківської обласної ради на денній формі навчання. Термін навчання з 01.09.2025 по 31.05.2029.

У зв`язку з продовженням навчання донька потребує матеріальної допомоги. З урахуванням вартості навчальної літератури, підручників, харчування, одягу, комунальних послуг та іншого, їй самій важко утримувати дитину. Також у зв`язку із денною формою навчання донька позбавлена можливості працевлаштуватися, щоб забезпечувати себе самостійно. Їй відомо, що відповідач є військовослужбовцем, тобто має регулярний дохід, а тому вважає, що він має можливість надавати матеріальну допомогу доньці, яка продовжує навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення донькою навчання.

Визначаючи розмір матеріальної допомоги вона враховує вартість навчальної літератури, потреби дитини у харчуванні, одязі, сплату за комунальні послуги.

Ухвалою Київського районного суду м.Харкова від 22.12.2025 провадження у справі відкрито, справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження.

13.01.2026 через систему «Електронний суд» надійшов Відзив на позовну заяву (а.с.34-36), у якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на наступне.

Так, зазначив, що Відповідач підтримував і підтримує наразі сталі сімейні зв`язки, спілкується з дочкою, підтримує з нею контакт та надає їй допомогу, що спростовує позицію позивача про відсутність підтримки. Викладені у позові твердження про нібито несплату аліментів, відповідно до судового наказу, виданого Київським районним судом м. Харкова 09.07.2025, та припинення будь-якої матеріальної підтримки не відповідають дійсності. До подання позивачем заяви на видачу вищезазначеного наказу, відповідач добровільно регулярно самостійно допомагав дитині. Після видачі наказу відповідач з дитиною домовились, що виплати будуть йти через виконавчу службу та позивача. Проте, від виконавчої служби до відповідного відділу військової частини не надходив від виконавця лист з реквізитами на оплату і відрахування неможливо було провести. У грудні 2025 року відповідач самостійно звернувся до виконавчої служби за реквізитами на добровільну оплату аліментів і одразу все оплатив. Усі нараховані суми аліментів сплачені в повному обсязі та своєчасно, що підтверджуватиметься відповідними доказами оплати.

Більше того, навіть до звернення позивача з даним судовим наказом відповідач не ухилявся від участі в утриманні дитини та здійснював матеріальну підтримку добровільно, перераховуючи кошти для забезпечення потреб дочки, а після досягнення нею повноліття відповідач продовжить надавати їй матеріальну допомогу за власною ініціативою.

Твердження позивача про відсутність у повнолітньої дочки будь-яких доходів також не відповідає фактичним обставинам справи та є необґрунтованим. Із змісту поданої позовної заяви вбачається, що повнолітня дочка навчається у закладі вищої освіти на бюджетній основі. Таким чином, навчання для неї є безоплатним, що виключає витрати на оплату освітніх послуг. Більше того, бюджетна форма навчання відповідно до чинного законодавства України передбачає можливість отримання стипендії, яка є самостійним джерелом доходу здобувача освіти. Також зазначив, що сам факт навчання на бюджетній основі дійсно не є абсолютною гарантією отримання академічної стипендії, оскільки відповідно до сучасної системи розподілу стипендій виплата академічної або підвищеної академічної стипендії здійснюється за рейтинговим принципом залежно від результатів успішності, і отримують її лише певний відсоток здобувачів освіти. Проте соціальна стипендія для осіб зі статусом внутрішньо переміщеної особи, а також для дітей учасників бойових дій призначається та виплачується незалежно від навчального рейтингу.

Позивач у позовній заяві зазначає наявність у дочки статусу ВПО, однак не надає суду жодних доказів того, що така соціальна стипендія не призначена та не виплачується, чим не виконує свій процесуальний обов`язок доказування відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України. Із спілкування із дочкою відповідачу відомо, що дитина отримує соціальну стипендію як дитина учасника бойових дій.

Зазначив, що при вирішенні вимог щодо стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний, сімейний стан та стан здоров`я як платника аліментів, так і матеріальний стан та стан здоров`я повнолітньої дитини на утримання якої стягуються аліменти.

Доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням (вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу, тощо), позивач не надала. У поданому позові відсутній будь-який розрахунок таких витрат, відсутні докази їх фактичного понесення, а також відсутнє обґрунтування, чому саме розмір аліментів у частці 1/4 від доходу відповідача є необхідним та співмірним.

Вказав, що на утриманні відповідача також перебуває малолітня дитина, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що є істотною обставиною, яка безпосередньо впливає на матеріальне становище відповідача та можливість надання додаткової матеріальної допомоги повнолітній доньці.

Окрім цього, внаслідок участі у бойових діях суттєво погіршилося здоров`я відповідача, він потребує постійного лікування та реабілітації хронічних хвороб, що також вимагає постійних додаткових витрат.

Таким чином, відповідач не відмовлявся та не відмовляється від підтримки старшої дитини, покупки підручників та інше, якщо буде заявлена сума витрат, проте також має другу дитину та розлади здоров`я, які вимагають також значних фінансових вкладень, а заробітна плата військовослужбовця не дозволяє покривати всі витрати.

29.01.2026 від позивача по суду надійшла Відповідь на відзив (а.с.65-66), у якій позивач просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, при цьому зазначила, що обставини, зазначені у відзиві на позовну заяву не відповідають дійсності. Так, відповідачу було відомо про існування судового наказу з додатку Дія, проте заборгованість по аліментам була погашена лише 30.12.2025.

Також вказала, що посилання відповідача на те, що він продовжить надавати матеріальну допомогу доньці за власною ініціативою, тобто в тому розмірі який він сам визначить. При цьому відповідач зазначає, що донька навчається на бюджетній основі, що виключає витрати на оплату освітніх послуг, та отримує соціальну стипендію, як дитина учасника бойових дій. Однак, окрім витрат на оплату освітніх послуг, повнолітня дитина має потреби в одязі, продуктах харчування, придбанні канцелярських товарів, сплату за інтернет та мобільний зв`язок для навчання. Так, дійсно, донька отримує академічну стипендію за результатами рейтингу успішності, розмір якої становить 2000 грн. на місяць. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2026 рік» - встановлений з січня 2026 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць в розмірі 3209 грн. Тобто, стипендія, яку отримує донька є нижчою за прожитковий мінімум. Виплати як внутрішньо переміщеній особі після повноліття доньки виплачувати перестали. Вона звернулась органів соціального захисту для з`ясування цього питання, але відповіді до теперішнього часу не отримала.

Крім того вказала, що до відзиву на позов відповідач надав документи, які підтверджуюсь наявність у нього малолітньої дитини та низки хронічних захворювань. Проте довідку про розмір заробітної плати відповідач не надав, тобто його матеріальний стан залишився недоведеним.

Оскільки відповідач не надав висновків щодо встановлення непрацездатності чи групи інвалідності, не надав доказів, які свідчать про наявність підстав для повного звільнення його від обов`язку утримувати повнолітню дочку на період її навчання, він є військовослужбовцем та отримує стабільну заробітну плату, він може надавати допомогу на утримання доньки та не позбавлений можливості забезпечувати рівні з нею умови на утримання своєї повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

04.02.2026 через систему «Електронний суд» надійшли Заперечення на відповідь на відзив, у яких представник відповідача зазначила, зокрема, наступне.

Вказав, що у відповіді на відзив позивач підтверджує доводи відповідача про постійну підтримку доньки. Так, відповідач наголошує, що весь час після розлучення, стабільно перераховував суми безпосередньо дитині, доказами є квитанції, надані відповідачем до відзиву, середня сума допомоги була завжди більше 3000 грн.

Відповідно до законодавства України, обов`язок утримувати дитину рівною мірою покладається на обох батьків. Проте, відповідач також має родину і на його утриманні перебуває малолітня дитина, дружина яка знаходиться у декреті по догляду за малолітньою дитиною і відповідно не в змозі працювати, а також неповнолітня дитина дружини від попереднього шлюбу.

Заробітна плата відповідача як військовослужбовця наразі складає близько 28 тисяч гривень на місяць. Таким чином, вимога оплати близько 7000 тисяч гривень дорослій дитині, без доказів її обґрунтованих витрат є надмірним тягарем для відповідача.

Щодо зауваження позивача про те, що відповідач говорив дитині, щоб вона мала менше забаганок зазначив, що вказане стосувалося купівлі нового айфону за 65 000 гривень, що є, на думку відповідача, неоправданими витратами при недостатньому рівні доходів.

Також, зазначив, що донька наразі перебуває на відпочинку у Тайланді, рішення про такий відпочинок було прийнято без участі відповідача, а тур ймовірно є дороговартісним. Відповідач щиро радіє, що позивач в змозі оплачувати доньці такі відпочинки. Але ані дохід, ані спосіб життя відповідача, нажаль, не дозволяє провести такий відпочинок, і забезпечити його своїй родині.

Таким чином, обґрунтування позову тим, що «у зв`язку з продовженням навчання донька потребує матеріальної допомоги, позивачу самій важко утримувати дитину з урахуванням вартості навчальної літератури, підручників, харчування, одягу, комунальних послуг та інше» не відповідає дійсності.

Позивач, вочевидь, має можливість забезпечити доньці дороговартісні покупки та закордонні відпочинки, а відповідач не може, тому задоволення вимоги про стягнення аліментів у частці 1/4 від доходу відповідача стане для нього надмірним тягарем, з урахуванням рівня його доходів та кількості осіб, що перебувають на його утриманні.

При цьому, відповідач вважає за можливе, з огляду на свій фінансовий стан, виплачувати фіксовану тверду грошову суму у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 грн., як зазначила позивач. Якщо до цієї суми позивач додасть таку ж, плюс стипендія, дочка отримуватиме допомогу у розмірі мінімальної заробітної плати на місяць.

У судове засідання позивач не з`явилася, у поданій до суду заяві та відповіді на відзив, просила справу розглянути за її відсутності (а.с.27,65-66).

Відповідач чи його представник в судове засідання не з`явилися, представник відповідача у поданому до суду відзиві на позовну заяву просила розгляд справи провести без участі сторони відповідача (а.с.34-36).

В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, вивчивши та дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив наступні факти.

Частинами 1, 3 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 14.12.2011 року по справі № 2-2508/11 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 16 липня 2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис №877 (а.с. 5).

Судовим наказом Київського районного суду м.Харкова у справі № 953/6537/25 від 09.07.2025 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду, а саме з 25.06.2025 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Держави судовий збір у сумі 302 грн. 80 коп. (а.с.6-7).

Платіжними інструкціями за період з грудня 2024 по грудень 2025 року включно підтверджується переказ власних коштів ОСОБА_2 на рахунок ОСОБА_3 (а.с.42-59).

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою АДРЕСА_1 , з 27.11.2002р. по теперішній час, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання (а.с.9).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 17.07.2019 року по теперішній час, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи (а.с.10).

Довідкою переселенця №6311- від 05.12.2025 підтверджується реєстрація ОСОБА_1 як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.11-13).

Довідкою переселенця №6311- від 08.12.2025 підтверджується реєстрація ОСОБА_3 як ВПО за адресою: АДРЕСА_3 (а.с.14-16).

Згідно довідки Комунального закладу «Харківська гуманітарно-педагогічна академія» Харківської обласної ради №136-пп від 08.12.2025, ОСОБА_3 навчається на денній формі навчання за спеціальністю С4 психологія. Термін навчання з 01.09.2025 по 31.05.2029. Навчається на бюджетній основі (а.с.3).

Відповідач ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 (а.с.38).

Згідно довідки військово-лікарської комісії №2025-0506-0924-2022-0 від 06.05.2025 капітан ОСОБА_2 , військова частина НОМЕР_2 , призваний з 09.03.2022 Київським РТЦК, начальник оперативного відділення штабу та має захворювання, пов`язане з проходженням військової служби (а.с.39,40,41).

Заробітна плата відповідача ОСОБА_2 складає близько 28 000,00 грн., що підтверджується наданими роздруківками з банківського рахунку (а.с.76-81).

Відповідно до ст.ст.76-81 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Відповідно до статті 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Частиною 1 статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Частиною 1 статті 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд приходить до висновку про потребу повнолітньої доньки сторін по справі ОСОБА_3 у матеріальній допомозі в зв`язку з продовженням навчання і виходячи з цього, неможливості працювати.

Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, однак добровільно її не надає, що підтверджується в тому числі й запереченнями проти позову, а отже позовні вимоги є обгрунтованими.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, що мають бути стягнутими з відповідача, суд погодждується з доводами відповідача та враховує не надання позивачем доказів на підтвердження вартості витрат, пов`язаних з навчанням, а саме: вартості підручників, посібників для навчання, вартості іншого приладдя, проїзду до навчального закладу. У поданому позові відсутній будь-який розрахунок таких витрат, відсутні докази їх фактичного понесення, а також відсутнє обґрунтування, чому саме розмір аліментів у частці 1/4 від доходу відповідача є необхідним та співмірним.

Крім того, суд враховує також наявність у відповідача хронічних захворювань, малолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та дружину, яка доглядає за малолітньою дитиною, а також згоду відповідача сплачувати фіксовану тверду грошову суму у розмірі прожиткового мінімуму на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3209 грн.

За таких обставин, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання у Комунальному закладі «Харківська гуманітарно-педагогічна академія» Харківської обласної ради, починаючи з 18 грудня 2025 рокуі до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

В іншій частині позовних вимог належить відмовити.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 1211,20 гривень.

На виконання вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суду належить допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 81-83, 133, 141, 258-259, 263-265, 268, 289, 430 ЦПК України, статтями 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на період навчання у Комунальному закладі «Харківська гуманітарно-педагогічна академія» Харківської обласної ради, починаючи з 18 грудня 2025 року і до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23-річного віку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , на користь державного бюджету судовий збір в розмірі 1211,20 (одна тисяча двісті одинадцять) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_4 ;

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_5 .

Повний текст рішення складено 18.02.2026 року.

Суддя С.А.Колесник