Справа № 369/2969/26
Провадження № 2/369/9590/26
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2026 року суддя Києво-Святошинського районного суду Київської області Лапченко О.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа», ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо», приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко Вікторія Вікторівна про визнання недійсними електронних земельних торгів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки із незаконного володіння, -

встановила:

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ТОВ «Національна електронна біржа», ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова А.М., треті особи ТОВ «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо», приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко В.В., згідно якого просить визнати недійсними електронні торги з реалізації арештованої земельної ділянки площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034, яка знаходиться в с. Тарасівка Київської області, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034 від 26.12.2022 року, укладений між переможцем електронного аукціону ОСОБА_3 та приватним виконавцем Авторговим А.М., визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034 від 27.01.2023 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , та витребувати з незаконного володіння ОСОБА_2 земельну ділянку площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034 на користь ОСОБА_1 .

Разом із позовною заявою позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :05:002:0034 та заборонити органам, які здійснюють реєстрацію речових прав на нерухоме майно, здійснювати будь-які реєстраційні дії щодо вказаної земельної ділянки, в тому числі набуття, зміну, припинення речових прав на нерухоме майно (права власності, користування, оренди, найму, тощо), обтяжень речових прав на нерухоме майно (іпотеки, заборони відчуження тощо), яка є предметом спірних правовідносин, до набрання законної сили рішенням, яке буде ухвалено судом по суті розгляду позовної заяви, та заборонити державним кадастровим реєстраторам Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та його територіальним органам вносити до Державного земельного кадастру відомості та зміни щодо земельної ділянки з кадастровим номером :05:002:0034, яка є предметом спірних правовідносин, до набрання законної сили рішенням.

В обґрунтування вимог заяви позивач посилався на те, що предметом спору по даній справі є земельна ділянка площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034, яка знаходиться в с. Тарасівка Київської області. Позивача було незаконним шляхом позбавлено права власності на спірну земельну ділянку та на сьогодні право власності зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 , що зумовило позивача звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. 08.12.2022 року відбулись оскаржувані електронні земельні торги, за результатами яких 26.12.2022 року між приватним виконавцем Авторговим А.М. та неправомірним переможцем електронних торгів ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034. 27.01.2023 року через місяць після укладення за результатами оскаржуваних торгів договору купівлі-продажу від 26.12.2022 року, ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034. Ціна продажу склала 351 000,00 грн. Тобто, ОСОБА_3 продав вказану земельну ділянку із збитком 706 000,00 грн. Оскільки наразі відсутні будь-які обмеження щодо спірної земельної ділянки, у позивача є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ОСОБА_2 може у будь-який момент здійснити відчуження спірної земельної ділянки на підстав договору купівлі-продажу третім особам, об`єднати, поділити, змінити її конфігурацію, змінити цільове призначення, змінити склад угідь, укласти інші договори передбачені цивільним законодавством, оскільки відбувається судовий розгляд щодо повернення спірної земельної ділянки у власність позивача. Враховуючи те, що наразі відсутні будь-які обмеження щодо спірної земельної ділянки, позивач просить суд вжити заходів забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом заборони ОСОБА_2 вчиняти відповідні дії, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. Оскільки у разі задоволення позовних вимог, матиме місце фактичне повернення земельної ділянки у її первісний стан у власність позивача. Також, вчинення таких дій, як відчуження спірної земельної ділянки на підставі договору купівлі-продажу, об`єднання, поділу, зміна конфігурацій земельної ділянки, зміна цільового призначення, зміна складу угідь, укладення інших договорів передбачених цивільним законодавством, ускладнить виконання рішення суду, потребуватиме від позивача вжиття додаткових заходів для відновлення порушених прав.

Згідно зі ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, пропорційність.

Згідно з п. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Зміст і форма заяви відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

Пунктом 1 частини 1 ст. 150 ЦПК України передбачений такий вид забезпечення позову як накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Крім того, статтею 150 ЦПК імперативно встановлено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, за рахунок якого пропонується забезпечити позов, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне вчинення таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п. 3-4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9).

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, адже питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Крім того, згідно пункту 1 частини 1 статті 150 ЦПК, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Отже, законодавчо визначено, що при вирішенні питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, суд може накласти арешт лише на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві. Тобто, суд на цій стадії має перевірити, яке конкретно майно чи грошові кошти належить відповідачеві і де вони знаходяться.

Позивач просить накласти арешт на земельну ділянку площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034, яка знаходиться в с. Тарасівка Київської області, та зазначає, що дана земельна ділянка належить на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

При цьому, звертаючись із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, позивачем жодним чином не підтверджено, що спірна земельна ділянка станом на момент подання заяви, належить відповідачу ОСОБА_2 . Так, дійсно, позивач оспорює договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034 від 27.01.2023 року, який був укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Однак, суд звертає увагу, що вказаний договір був укладений 27.01.2023 року.

Позивачем не надано доказів, зокрема, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що станом на день подачі позовної заяви власником земельної ділянки площею 1,9801 га з кадастровим номером :05:002:0034, яка знаходиться в с. Тарасівка Київської області, є відповідач ОСОБА_2 .

Як вбачається з заяви про забезпечення позову, доводи заявника зводяться до того, що забезпечення позову потрібно задля перешкоджання реальній загрозі неправомірного вчинення відповідачем відносно його майна будь- яких правочинів щодо його відчуження, що свідчитиме про неможливість та утруднення виконання рішення.

Сам факт звернення з позовом до суду не може бути підставою для вжиття заходів забезпечення позову.

Проте, обґрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів особи у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведе до утруднення чи неможливості виконання в майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Таким чином, проаналізувавши зміст заяви, поданої заявником, суд вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, оскільки суду не надано доказів належності спірної земельної ділянки відповідачу ОСОБА_2 станом на день подання вказаної заяви, а докази, що містяться в матеріалах справи, підтверджують належність земельної ділянки відповідачу лише станом на 27.01.2023 року. Відтак, заявником не доведено, що вжиття заходів забезпечення позову саме таким шляхом, який зазначено в заяві, не порушить прав, свобод та інтересів будь-яких інших осіб, які не є сторонами у справі.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 149-153, 157, 260, 261, 353-354 ЦПК України, суддя, -

постановила:

у задоволені заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Національна електронна біржа», ОСОБА_3 , приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Авторгова Андрія Миколайовича, треті особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Інвест-Кредо», приватний нотаріус Фастівського районного нотаріального округу Київської області Нікітенко Вікторія Вікторівна про визнання недійсними електронних земельних торгів, визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельної ділянки та витребування земельної ділянки із незаконного володіння - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя - О.М. Лапченко