Провадження № 22-з/4808/14/26
Головуючий у 1 інстанції Кіндратишин Л..Р.
Суддя-доповідач Мальцева
19 лютого 2026 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді Мальцевої Є.Є.
суддів: Луганської В.М., Девляшевського В.А.,
розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Манченко Олени Віталіївни про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - адвоката Романенка Євгена Олександровича на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зупинення стягнення аліментів,
У червні 2025 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про зупинення стягнення аліментів.
Просив зупинити стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на час знаходження останнього під вартою; звільнити його від сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 16 квітня 2025 року на весь час знаходження останнього під вартою
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року у позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зупинення стягнення аліментів на певний час, звільнення від сплати на певний час відмовлено.

Представник ОСОБА_2 - адвокат Романенко Є.О. оскаржив рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року, просив скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Романенка Є.О. залишено без задоволення. Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року залишено без змін.

11 лютого 2026 року надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Манченко О.В. проухвалення додаткового судового рішення стосовно стягнення 6500 грн витрат на правову допомогу за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

До заяви про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу заявником суду надано витяг з Договору про надання правничої допомоги №299-25 від 27 червня 2025 року, розрахунок вартості послуг адвоката станом на 10.02.2026 року, Акт виконаних робіт №2 від 10.02.2026 та рахунок на оплату №00123 від 10.02.2026 .

19 лютого 2026 року представник ОСОБА_2 - адвокат Романенка Є.О. подав заперечення на клопотання про відшкодування судових витрат. Заява мотивована тим, що розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним і не співмірним зі складністю справи. Справа базується на відомостях основної справи про стягнення аліментів, в яких представником ОСОБА_1 теж була адвокат Манченко О.В., тобто всі обставини справи останній вже були відомі і не потребували часу на їх вивчення. В акті виконаних робіт зазначено орієнтовний час, тобто не зазначено конкретно скільки витрачено годин на певну дію. Крім того, не надано доказів оплати, наявний лише рахунок, що не є підтвердженням понесених відповідачем витрат. Враховуючи вищевикладене, позивач просить відмовити у задоволенні заяви про відшкодування судових витрат.

Відповідно ч.3 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена в постанові від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16).

За висновком, викладеним у пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Отже, наведені процесуальні норми вказують на те, що при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів.

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 24 січня 2023 року у справі № 922/4022/20.

Представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Манченко О.В. відповідну вимогу про компенсацію витрат на професійну правничу допомогу було вказано в відзиві на апеляційну скаргу про орієнтований розмір витрат на правову допомогу в сумі 10 000 грн, саму заяву з додатками подано у визначений законом строк, а також надано докази направлення матеріалів заяви іншим учасникам справи (а.с.115-20 Т.2). Відтак, заява про ухвалення додаткового рішення подана в визначений законом строк, і заявником не порушено порядок, визначений ст. 141 ЦПК України.

Згідно з вимогами статті 137, 141 ЦПК України на підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги, рахунки тощо.

На підтвердження витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Манченко О.В. надано суду копію витягу з Договору про надання правничої допомоги №299-25 від 27 червня 2025 року (а.с.65 Т.2), розрахунок вартості послуг адвоката станом на 10.02.2026 року (а.с.66 Т.2), Акт виконаних робіт №2 від 10.02.2026 (а.с.66/зворот Т.2) та рахунок на оплату №00123 від 10.02.2026 (а.с.67 Т.2).

За умовами договору №299-25 від 27 червня 2025 року ОСОБА_4 здійснює представництво Воробйової Л. В.

П.3.4. Договору встановлено гонорар, розмір якого узгоджується сторонами згідно з актами виконаних робіт.

Згідно з актом виконаних робіт №2 від 10.02.2026 загальна вартість наданих послуг адвокатом Манченко О.В. становить 6 500 грн, яка складається з: 500 грн- консультація; 6000 грн підготовка та подання відзиву на апеляційну скаргу (6 год, 6 сторінок). Вартість послуг, пов`язаних із складанням письмових документів становить 1 000 грн за 1 год/1 сторінку.

З матеріалів справи вбачається, що адвокат Манченко О.В. представляла інтереси ОСОБА_1 в суді апеляційної інстанції - поданий відзив на апеляційну скаргу, під час перегляду справи в суді апеляційної інстанції адвокат в засіданні участі не приймала.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення від 06 липня 2015 року у справі «Заїченко проти України»).

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на професійну правничу допомогу, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

У постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.11.2023 року у справі №914/2355/21 висловлено правову позицію, відповідно до якої, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У додатковій постанові Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 206/6537/19 зазначено, що попри волю сторін договору визначати розмір гонорару адвоката, суд не позбавлений права оцінювати заявлену до відшкодування вартість правничої допомоги на підставі критеріїв співмірності, визначених ч.4 ст. 137 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що заявлена сума відшкодування судових витрат за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 6 500 грн не співмірною зі складністю справи, не відповідає критерію розумності її розміру. Враховуючи, що при розгляді справи в суді першої інстанції відповідачу компенсовано витрати на правову допомогу, серед яких написання відзиву на позовну заяву, а відзив на апеляційну скаргу містить ідентичні мотиви та обґрунтування, і будь-яких нових аргументів, або посилань на судову практику не зазначено, то посилання на його написання протягом 6 год є непереконливим.

Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, керуючись принципами співмірності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що в рахунок відшкодування витрат на такий вид правничої допомоги в суді апеляційної інстанції сума 2500 грн буде співмірною виконаній роботі.

Враховуючи, що постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 03 лютого 2026 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 06 листопада 2025 року залишено без змін, беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, керуючись принципами співмірності судових витрат, критерієм реальності адвокатських витрат з огляду на визначені практикою Європейського суду з прав людини критерії, та виходячи із засад розумності та справедливості, колегія суддів вважає, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача 2500 грн понесених витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 271, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Манченко Олени Віталіївни про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2500 (дві тисячі п`ятсот ) грн. у відшкодування витрат на правову допомогу в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений 19 лютого 2026 року.

Судді Є.Є. Мальцева

В.М.Луганська

В.А.Девляшевський